дата документу :
Справа № 359/1837/15-к
Провадження № 1-КП/359/156/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,
за участю потерпілої ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з загально-середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднані з проникненням у приміщення, з таких підстав.
22.01.2015 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення крадіжки майна з будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, 23.01.2015 року близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_3 приїхав на автомобілі марки "Daewoo Matiz", державний номерний знак НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_3 . Біля зазначеного будинку ОСОБА_3 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, та будучи впевненим, що його дії залишились не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що двері огорожі домоволодіння та двері будинку були не зачинені, проник на територію домоволодіння, після чого безпосередньо через вхідні двері в будинок.

Перебуваючи в зазначеному будинку, ОСОБА_3 відшукав та викрав належні ОСОБА_4 два металевих ліжка, газову плиту, металеві труби та електропроводку, які погрузив у автомобіль марки "Daewoo Matiz", державний номерний знак НОМЕР_1 , та вивіз з місця вчинення злочину.

23.01.2015 року ОСОБА_3 здав два металевих ліжка, газову плиту, металеві труби та електропроводку в ТОВ "Вторметкиїв" як металобрухт, загальною вагою 70 кг., за який отримав 185 грн. 50 коп.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 185 грн. 50 коп.

ОСОБА_3 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 показав, що 22.01.2015 року у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки майна з будинку АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, 23.01.2015 року близько 03 год. 00 хв., він приїхав на автомобілі марки "Daewoo Matiz", державний номерний знак НОМЕР_1 , до будинку АДРЕСА_3 . Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та впевнився, що його дії залишаться не поміченими для оточуючих, скористався тим, що двері огорожі та будинку були не зачинені, проник на територію домоволодіння. Після цього проник через вхідні двері в будинок. Перебуваючи в будинку він відшукав та викрав належні ОСОБА_4 два металевих ліжка, газову плиту, металеві труби та електропроводку, які погрузив у автомобіль марки "Daewoo Matiz" та вивіз з місця вчинення злочину. В подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення злочину, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, та приєднані матеріали стосовно судових витрат. Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого кваліфіковані:

- за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням у приміщення.
Таку кваліфікацію дій ОСОБА_3 суд вважає правильною.
Так, майно, яким заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_3 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності потерпілої та інших осіб. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_3 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. Вилучення цього майна здійснювалось всупереч волі потерпілої, але незважаючи на це, ОСОБА_3 бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні злочину він прагнув обернути чуже майно на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпіла такої можливості був позбавлена. Таким чином, вчинений ОСОБА_3 злочини є закінченими. Цей злочин обвинувачений вчиняв з проникненням в приміщення потерпілої. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникав ще до проникнення в приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 32 постанови №12 від 25 грудня 1992 року „ Про судову практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності , якщо винна особа вчинила крадіжку і в її діях є декілька кваліфікуючих ознак, передбачених різними частинами статті, вчинене належить кваліфікувати за тією частиною, яка передбачає більш суворе покарання. При цьому всі кваліфікуючі ознаки повинні бути вказані в обвинувальному висновку (обвинувальному акті) і мотивувальній частині вироку.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 повинен бути засуджений за ч.3 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), поєднане з проникненням у приміщення.
Обираючи обвинуваченому кримінальне покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані, які характеризують його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив умисний тяжкий злочин.
Аналіз даних про особу обвинуваченого вказує на те, що він по місцю проживання характеризується посередньо: спиртними напоями не зловживає, порушень громадського порядку не допускав, скарг від сусідів не надходило, одружений. Раніше не судимий. На обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину та сприяв його розкриттю. Обставини, що обтяжують покарання відсутні. Крім того, у обвинуваченого є малолітня дитинна ОСОБА_7 , 2007 року народження, який перебуває на його утриманні.

Із урахуванням обставин вчинення злочину, його тяжкості та даних про особу обвинуваченого суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 належить призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Враховуючи, що на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина, позбавлення волі ОСОБА_3 призведе до погіршення стану її утримання. З огляду на цю обставину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та обставини які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до переконання, що виправлення можливе без ізоляції його від суспільства.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого допустимо звільнити від відбування покарання з випробуванням, йому доцільно встановити іспитовий строк певної тривалості та покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи середню тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, пом`якшуючи обставини.

В ході судового слідства потерпіла пред`явила до ОСОБА_3 цивільний позов. ОСОБА_4 просить стягнути з нього матеріальну шкоду у розмірі 985 гривень 50 коп. та моральну шкоду у розмірі 1500 гривень.
Пред`явлений позов обвинувачений визнав частково.
У відповідності до ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана внаслідок злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Такою особою, що обвинувачується є ОСОБА_3 який добровільно не спроможний відшкодувати потерпілій завдану злочином шкоду.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Доведеність на судовому розгляді підстав цивільного позову зобов`язує суд при ухваленні рішення задовольнити цивільний позов у розмірі, підтвердженому у судовому засіданні доказами і відмовити в ньому в тій його частині, яка доказами не доведена.
В ході досудового слідства викрадені у ОСОБА_4 , речі, а саме: два металевих ліжка, газову плиту, металеві труби та електропроводку, які останній здав до ТОВ "Вторметкиїв" як металобрухт, загальною вагою 70 кг., і отримав за них 185 грн. 50 коп.

Потерпіла посилається на те, що досудовим слідством не доведено те, що ОСОБА_3 здійснив викрадення іншого майна належного їй, а саме саморобної металевої підставки для квітів, саморобного рукомийника, металевої буржуйки, чотири металевих секції огорожі, металевого листа. Вказані речі зникли після викрадення яке здійснив ОСОБА_3 , тому вона самостійно їх оцінила у розмірі 800 грн.00 коп.
В матеріалах справи наявна довідка видана ТОВ "Вторметкиїв"від 06.02.2015 року, з якої вбачається, що вартість металу станом на 23.11.2015 р. становить: 1 кг. металу 2 гр. 65 коп., як вбачається з довідки виданої ТОВ "Вторметкиїв" від 06.02.2015 року, було прийнято викрадені обвинуваченим металеві вироби, при зважуванні яких їх загальна вага склала 70 кг. Таким чином, 2, 65 * 70 = 185, 50 грн.
В судовому засіданні доведено, що діями обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій завдано шкоди на суму 185 грн. 50 коп. Жодних доказів заподіяння їй матеріальної шкоди на 800 грн. 00 коп., потерпіла суду не надала.

Крім того, потерпіла була ознайомлена із матеріалами досудового розслідування 25.02.2015 року, проте бездіяльність слідчого органів СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області не оскаржувала. В судовому засіданні переконливих доказів стосовно вчинення обвинуваченим крадіжки саморобної металевої підставки для квітів, саморобного рукомийника, металевої буржуйки, чотири металевих секції огорожі, металевого листа не надано.

Тому з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 слід примусово стягнути матеріальну шкоду у розмірі 185 гривень 50 коп.

Підстави для відшкодування матеріальної шкоди у більшому розмірі відсутні.
Крім того, згідно з п.3 ч.2, ч.3 ст.23, ч.1 ст.1167 ЦК України особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, має право на відшкодування моральної шкоди. Її розмір визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки потерпіла посилається на те, що остання зазнала душевних хвилювань внаслідок пошкодження та крадіжки її майна. Суд приймає до уваги те, що шкода потерпілій заподіяна протиправними діями обвинуваченого, а тому моральна шкода їй була заподіяна. Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 1 500 гривень.

Таким чином цивільний позов повинен бути задоволений частково на суму 1 685 грн. 50 коп. (185 гривень 50 копійок матеріальної шкоди та 1 500 гривень моральної шкоди).

Судові витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Щодо ОСОБА_3 раніше згідно ухвали слідчого судді від 23.02.2015 року обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. В той же час, на думку суду, такий запобіжний захід слід залишити обвинуваченому до набрання вироком суду законної сили.

Керуючись ч.1 ст.129, ч.1 ст.369, ст.370, ч.1, ч.2 ст.371, ч.2, ч.3 ст.373, ст.ст.374, 376 КПК України, ст. ст. 50, 65-67, ч.3 ст.185 КК України, п.1 ч.2 ст.22, ч.1 ст.1166, п.3.ч.2, ч.3 ст.23, ст.1167, ЦК України суд,-

присудив:
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання та призначити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До вступу вироку суду в законну силу залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а саме: прибуття останнього до суду чи правоохоронного органу на виклики, не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває та не змінювати свого місця проживання без дозволу суду, не відвідувати місця, де продаються алкогольні напої на розлив.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 185 гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1 500 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1