У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Селівона О.Ф., Лавренюка М.Ю.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 15 березня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 16 травня 2006
року.

Вироком
Суворовського районного суду м.Одеси від 2 березня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимий,

засуджений:

- за ч.2 ст.289 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 3 роки
позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ст.15 і ч.2 ст.289 КК України із
застосуванням ст.69 КК України на 2 роки
позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки
позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України остаточно визначено покарання
за сукупністю злочинів 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2,
котрий судові рішення у касаційному
порядку не оскаржив і не надійшло касаційне подання від прокурора.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він протягом жовтня 2005 року (
в ніч на 13, 15 і 16 жовтня) в місті Одесі, за обставин, встановлених судом і
детально наведених у вироку, у змові з
іншою особою вчинив ряд злочинів: незаконне заволодіння транспортними засобам,
замахи на цей злочин та крадіжку чужого майна.

Ухвалою Апеляційного суду
Одеської області від 16 травня 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено. На
підставі ст.75 КК України його звільнено
від призначеного покарання, і встановлено іспитовий строк 2 роки, а також
виключено на підставі ст.69 КК України з
вироку вказівку про застосування до засудженого додаткового
покарання у виді конфіскації майна.

У
касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного
суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд, покликаючись на
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі винного. Вказує
на те, що апеляційний суд безпідставно застосував до ОСОБА_1 ст.75 КК України, наводячи відповідні
доводи. Звертає увагу також на неправильне застосування судом апеляційної
інстанції ст.69 КК України

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Висновки суду про доведеність
винності ОСОБА_1 у крадіжці чужого майна і незаконному заволодінні
транспортними засобами та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.289, ст.15 і ч.2
ст.289, ч.2 ст.185 КК України є вірними і такі висновки не оспорюються у
поданні прокурора.

Що стосується доводів у поданні прокурора про неогрунтоване застосування
судом апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1
ст.75 КК України, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як видно зі справи, апеляційний суд при вирішенні цього питання, відповідно
до вимог ст.65 КК України, врахував тяжкість вчинених ОСОБА_1 злочинів, його
щире каяття, дані про особу засудженого, який до кримінальної відповідальності
притягується вперше, позитивно характеризується. За таких обставин, враховуючи
при цьому незначну роль ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, колегія суддів вважає, що призначена йому міра покарання із застосуванням ст.75 КК України, є
справедливою, відповідає вимогам кримінального закону. Отже, підстав для
скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_1 за м`якістю призначеного покарання, про що йдеться у поданні прокурора, колегія
суддів не знаходить.

Відповідно до вимог ст.77 КК України,
при застосуванні ст.75 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна
не застосовується, тому апеляційний суд цілком обгрунтовано виключив з вироку
місцевого суду вказівку про застосування до ОСОБА_1 такого покарання, і доводи
прокурора з цього приводу є безпідставними.

Позбавлені підстав також доводи прокурора
про неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст.69 КК України,
оскільки апеляційний суд залишив ОСОБА_1 покарання за сукупністю злочинів, яке
визначив йому суд першої інстанції - 3 роки позбавлення волі, застосувавши при
цьому вимоги ст.75 КК України.

Таким чином, не знаходячи передбачених ст. 398 КПК України підстав для
призначення даної справи до розгляду, керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання прокурора
на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2006 року щодо ОСОБА_1
відмовити.

С
у д д і:

Пивовар В.Ф. Селівон О.Ф.
Лавренюк М.Ю.