АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1114/15 Справа № 200/3655/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002431, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

Встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2015 року ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вказаних у вироках від 29 квітня 2014 р. і 26 березня 2015 р., остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та вважається засудженою до покарання, визначеного за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2013 року, який належить виконувати самостійно.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації її дій, порушує питання про зміну вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчиненого та її особі внаслідок суворості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з цього, обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.75 КК України та урахуванням ухвали Новоазовського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2014 року, якою їй наполовину скорочено не відбуте покарання, визначеного за вироком від 29 квітня 2014 року.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 12 квітня 2013 року о 02 год. 15 хв., знаходячись у приміщенні супермаркету „Варус-1, розташованому в ТРЦ «Терра» в м. Дніпропетровську по вул. Панікахі, буд.15, повторно, таємно викрала майно товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» на загальну суму 147 грн. 55 коп.

Після чого ОСОБА_6 утримуючи викрадене майно, намагалася покинути місце вчинення кримінального правопорушення, однак, довести до кінця свій злочинний умисел та розпорядитися викраденим майном не змогла, з причин, що не залежали від її волі, так як була затримана співробітниками охорони при виході з магазину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги обвинуваченої та просив пом`якшити їй покарання, думку прокурора ОСОБА_7 , яка частково підтримала скаргу ОСОБА_8 та визначити обвинуваченій покарання з урахуванням скорочення їй покарання при застосуванні амністії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні замаху на повторне таємне викрадення чужого майна за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як убачається з апеляційної скарги, обвинувачена ОСОБА_6 висновок суду про доведеність її винуватості у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України не оспорює.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченої в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного їй покарання ступеню тяжкості вчиненого та її особі внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, посилання обвинуваченої в апеляційній скарзі на визнання своєї вини в скоєному кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину були враховані судом при призначення останній покарання та визнані судом як пом`якшуючі обставини кримінального правопорушення.

Усупереч доводам в апеляційній скарзі обвинуваченої суд, обираючи покарання ОСОБА_6 поряд із ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності та всі інші обставини, які відповідно до положень статей 50 і 65 КК України впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50 і 65 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, що відповідає вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції і вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості немає. З цих підстав доводи обвинуваченої щодо пом`якшення їй покарання із застосуванням ст.75 КК України з мотивів, наведених у скаргах, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, не встановлено.

Як убачається з матеріалів особової справи обвинуваченої ОСОБА_6 , а саме копії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2014 року, до останньої було застосовано положення закону України «Про амністію у 2014 році» та скорочено на половину не відбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року.

Тому при вирішенні питання застосування щодо ОСОБА_6 положення ч.4 ст.70 КК України, суд першої інстанції повинен був визначати остаточне покарання з урахуванням застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році».

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині застосування щодо ОСОБА_6 положення ч.4 ст.70 КК України змінити та врахувати застосовану до останньої закону про амністію, а тому в цій частині апеляційні вимоги обвинуваченої підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначення їй покарання за сукупністю злочинів.

Вважати ОСОБА_6 засудженою до покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вказаних у вироках від 29 квітня 2014 року і 26 березня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк два роки та до покарання, визначеного їй за вироком від 26 березня 2013 року, які належить виконувати самостійно.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо ОСОБА_6 може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4