Справа № 1-07/2007р.
ВИРОК

Іменем України

12
березня 2007 року м.
Очаків

Очаківський
міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого -
судді Чернієнка С.А.

при секретарі
Леонові В.В.,

за участю
прокурора Іванова А.О.,

потерпілої ОСОБА_2, її представникаОСОБА_3., підсудної
ОСОБА_1., її захисника - адвоката ОСОБА_4., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Очаківського мїськрайонного суду Миколаївської області
кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1року у с Львівка
Качирського району Павлодарської області, є громадянкою України, має повну
загальну середню освіту, є незаміжньою, пенсіонеркою, є раніше не судимою,
проживає за адресою: Миколаївська область, м. АДРЕСА_1, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу (далі - КК) України, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2002 року, близько 14 год.
00 хвил., ОСОБА_1., знаходячись у квартирі № АДРЕСА_2 Миколаївської
області, діючи умисно на грунті особистої ворожнечі, нанесла ОСОБА_2. численні
удари цеглиною в область голови, чим спричинила потерпілій тілесні ушкодження у
вигляді численних забитих ран голови, забиття головного мозку П-Ш ступенів,
субарахноідального крововиливу, які за ступенем тяжкості належать до категорії
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_1. у пред'явленому їй
обвинувачені у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за
викладених вище обставин, винною себе визнала частково та дала показання про
те, що у 2002 році між нею та ОСОБА_2 - її колишньою невісткою, виникла
особиста ворожнеча. Причинами цієї ворожнечі стали погрози з боку потерпілої на
адресу її сина та через квартиру, яка належить їй (підсудній), і в якій
проживала невістка, вигнавши звідти сина. 09 липня 2002 року вона прийшла до
зазначеної квартири з'ясувати, чому потерпіла не сплачує комунальні послуги за
цю квартиру. У цей час до квартири повернулася невістка. На її запитання про
причини несплати комунальних послуг потерпіла стала погрожувати вбивством сина,
вимагати переоформити квартиру на себе, вдарила її по обличчю. У відповідь на
це вона схопила невістку за волосся, а остання її за халат, розірвавши його.
Вона зі злості розбила посуд, викинула з балкону чоботи потерпілої. У відповідь
на це невістка сказала, що викине її через балкон, як вона викинула чоботи,
схопила її за горло та стала душити. У цей момент до її рук потрапила цеглина,
що була на балконі, і вона один раз вдарила цією цеглиною по голові потерпілу. Потім
до квартири зайшли якісь люди. Вона пішла додому, а звідти поїхала з м. Очакова
і чотири роки скиталася, побоюючись помсти з боку невістки. У вчиненому щиро
кається.

Між тим, вина підсудної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК
України, за обставин викладених вище, підтверджується доказами, дослідженими в
ході судового слідства.

Так, потерпіла ОСОБА_2. у судовому засіданні дала
показання, що дійсно у травні 2002 року вона розлучилася з сином підсудної, але
продовжила за домовленістю з колишнім чоловіком проживати у її квартирі. 09
липня 2002 року, близько 14 год.,
коли вона повернулася додому, побачила там підсудну, яка стала її виганяти
з квартири. На полу був

складений посуд. Підсудна стала з'ясовувати
про борги за квартиру та бити посуд, штовхнула її, схопила за волосся. Потім
ОСОБА_1 стала викидати з балкона її речі. Вона також вийшла на балкон, де
підсудна нанесла їй удар цеглиною по голові. Вона упала, після чого ОСОБА_1
нанесла їй ще серію ударів по голові. Вона стала просити підсудну не вбивати її
та викликати «швидку», а потім втратила свідомість та прийшла до тями у
лікарні.

Свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_6.
у судовому засіданні повідомили, що приблизно влітку чотири роки назад, у
другій половині дня, вони зашли до квартири, де проживала потерпіла. Двері цієї
квартири були відчинені, у залі сиділа підсудна у збудженому стані, халат на
ній був порваний, по кімнаті були розкидані скло від посуду та якісь речі. На
їхнє запитання ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_2 напала на неї і знаходиться на балконі.
Остання була вся у крові, повідомила, що підсудна побила її цеглиною. Вони
викликали «швидку», яка забрала потерпілу до лікарні.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 29 від 12.08.2002 р. (а.с.
24-25) та № 10 від 25.05.2006 р. (а.с. 81-82), у потерпілої мали місце тілесні
ушкодження у вигляді численних забитих ран голови, забиття головного мозку
ІІ-ІП ступенів, субарахноідального крововиливу, які за ступенем тяжкості
належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя
в момент заподіяння та які могли утворитися від численних ударів твердим тупим
предметом з обмеженою травмувальною поверхнею, не виключено від ударів цеглиною
09 липня 2002 року о 14 год..

Показання потерпілої узгоджуються з зазначеними вище висновками експертиз
та разом з ними спростовують показання підсудної про нанесення всього одного
удару цеглиною задля захисту від дій потерпілої.

Згідно з висновком судово-психологічної експертизи №3136 від 16.08.2006
року (а.с.128-131), підсудна, з урахуванням її індивідуальних і вікових
особливостей, а також умов, в яких відбувалася подія злочину, не перебувала у
стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту) в період заподіяння
тілесних ушкоджень потерпілій.

Таким чином, дослідивши зазначені вище докази та оцінивши їх у сукупності,
суд вважає доведеною вину ОСОБА_1. в умисному тяжкому тілесному ушкодженні
-умисному тілесному ушкодженні, що є небезпечним для життя в момент заподіяння,
тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вивченням особи підсудної встановлено, що вона є раніше не судимою,
незаміжньою, пенсіонеркою, має постійне місце проживання, на обліку у
лікаря-психіатра та лїкаря-нарколога не перебуває, характеризується позитивно.

При призначенні покарання підсудній суд, відповідно до
ст. 65 КК України, враховує, що вона вичинила тяжкий злочин, особу підсудної, а
саме її вік, те, що вона є раніше не судимою, має постійне місце проживання,
характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як
обставини, що його пом'якшують, щире каяття та повне відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної злочином.

Враховуючи викладене, суд вважає призначення ОСОБА_1. за скоєння
зазначеного вище злочину покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний
строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, - таким, що відповідає
особі підсудної і тяжкості вчиненого нею злочину.

Між тим, враховуючи вік підсудної, а також те, що вона є раніше не судимою
та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце
проживання, характеризується позитивно, суд вважає можливим її виправлення без
ізолювання від суспільства та, відповідно, можливим її звільнення, на підставі
ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов ОСОБА_2. в частині стягнення з підсудної
5500 грн. в рахунок матеріальної шкоди не підлягає задоволенню, оскільки
витрати потерпілої на оплату послуг адвоката у розмірі 500 грн. не є
матеріальною шкодою, безпосередньо завданою злочином, її витрати на лікування у
розмірі 475 грн. 32 коп. (а.с. 108-110) підсудною відшкодовано у добровільному
порядку, доказів на підтвердження наявності інших витрат на лікування потерпіла
суду не надала.

Цивільний позов ОСОБА_2. в частині стягнення з підсудної
30000 грн. в рахунок

компенсації моральної шкоди, завданої
злочином, підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 1167 ЦК України.

При визначенні розміру грошової компенсації цієї шкоди
суд, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК
України, враховує характер злочину, вчиненого підсудною, глибину фізичних
та душевних страждань, погіршення здоров'я потерпілої, умисну форму вини
підсудної, вимоги розумності та справедливості.

Хоча відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №. 4927 від
28.11.2006 р. (а.с. 200-204), грошовий еквівалент цієї моральної шкоди може
становити 1152 мінімальних заробітних плат в України, встановлених на час
ухвалення вироку, враховуючи матеріальний стан підсудної, а також її вік, суд
вважає стягнення з останньої на користь потерпілої 10 000 грн. розумною та
справедливою компенсацією такої шкоди.

У порядку, передбаченому ст. 93 Кримінально-процесуального кодексу (далі -
КПК) України, підлягають стягненню з підсудної на користь Миколаївського
відділення Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз 435
грн. 90 коп. в рахунок відшкодування витрат на провадження судово-психологічної
експертизи (висновок № 3136 від 16.08.2006 p.), а
також на користь потерпілої 471 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування понесених
нею витрат на провадження судово-психологічної експертизи (висновок № 4927 від
28.11.2006 p.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324, 328, 331, 333-335, 343
КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК
України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на п'ять
років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_1від призначеного покарання звільнити,
якщо вона протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового
злочину та виконає покладені на неї судом обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_1наступні
обов'язки:

- не виїжджати за
межі України на постійне проживання без дозволу органу

кримінально-виконавчої системи;

· повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;

· періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи. Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Миколаївського
відділення

Одеського
науково-дослідницького інституту судових експертиз - 435 (чотириста тридцять
п'ять) гривень 90 копійок в рахунок відшкодування витрат на провадження
судово-психологічної експертизи (висновок № 3136 від 16.08.2006 p.).

Цивільний позов
ОСОБА_2- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2в рахунок
відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - 10 000 (десять тисяч)
гривень, а також 471 (чотириста сімдесят одну) гривню 60 копійок - в рахунок
відшкодування понесених нею судових витрат.

В задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_2. - відмовити.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд, обраний щодо засудженої ОСОБА_1,
до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду
Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.