Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 11-936 Категорія: постановиГоловуючий у 1-й інстанції Яценко В.В. Доповідач: Гонтар А.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2011 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - Гонтар А.А.

Суддів Мілаша С.П., Томилко В.П.

з участю прокурора - Акулової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.11.2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою задоволено подання Лубенського відділення Миргородського МРВ КВІ УДДУ ПВП в Полтавській області. Скасовано звільнення засудженого ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.07.2010 року.

Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що ОСОБА_1 систематично не зявлявся на реєстрацію, зарекомендував себе з негативної сторони, ухилявся від контролю за його поведінкою, тобто не бажав ставати на шлях виправлення та перевиховування.

Зі змісту апеляції засудженого ОСОБА_1 вбачається, що він просить скасувати зазначену постанову, посилаючись на те, що у суду не було підстав скасовувати звільнення від відбування покарання з випробуванням. Посилається на те, що він має тяжку хворобу, працював, піклувався про двох своїх неповнолітніх дітей та батьків похилого віку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду; засудженого який підтримав свою апеляцію, посилаючись на те, що він не вчиняв дій які свідчать про його ухилення від виконання вироку суду; думку прокурора Акулової С.М., яка підтримала апеляцію засудженого в частині необхідності скасування постанови суду в звязку із її необґрунтованістю та просила направити справу на новий судовий розгляд; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, вважає, що вона підлягає до задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог закону, при розгляді матеріалів в порядку ст.408-2 КПК України, скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням здійснюється за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.78 КК України.

Зокрема, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, суддя при розгляді матеріалів відносно ОСОБА_1 в порядку ст.408-2 КПК України зобовязаний був зясувати : чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обовязки, чи носили вчинені ним адміністративні правопорушення систематичний характер та чи можна розцінити викладені в поданні органу, що відає виконанням покарання факти, як свідчення його небажання стати на шлях виправлення, а також дослідити дані про його особу.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

Так, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні, що він неодноразово без поважних причин не зявлявся на реєстрацію, змінив місце проживання. Разом з тим, з протоколу судового засідання вбачається, що суд взагалі не намагався зясовувати у ОСОБА_1 про причини його неявки на реєстрацію. Пояснення ОСОБА_1 в суді складається з одного речення в якому він просить врахувати, що бажає виправитися. В матеріалах справи немає даних про те, що ОСОБА_1 змінював місце свого проживання без відому кримінально-виконавчо інспекції.

В апеляційному суді засуджений пояснив, що в березні 2011 року не зявився на реєстрацію в звязку з тим, що помер його дядько, а в травні 2011 року у звязку з хворобою.

З матеріалів особової справи № 83/10 вбачається, що протягом 2011 року ОСОБА_1 не зявлявся на реєстрацію 14.01.,11.03., 06.05, 13.05.,20.05,27.05. З них 14.01., 20.05, 27.05.2011 року по хворобі (а.с.2). З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 11.03.2011 року він не був на реєстрації в звязку з тим, що їздив на похорони свого дядька в м. Лубни (а.с.44), а 06.05. та 13.05.2011 року в звязку з хворобою, займався самолікуванням (а.с.58). З долученої до матеріалів довідки Круто-Бережанського ФАП від 28.05.2011 року вбачається, що ОСОБА_2 знаходився на лікуванні з 20.05.2011 року по 27.02.2011 року з діагнозом гнійна рана лівої ноги (а.с.59).

За таких обставин, висновки щодо ухилення засудженого від ухилення обовязків, які покладені на нього судом є невірними.

Невірними є також висновки суду, щодо систематичного вчинення ОСОБА_1 порушень громадського порядку, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, згідно ч.4 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності. В той же час, в матеріалах особової справи є дані про вчинення засудженим лише двох правопорушень. Як вбачається із змісту постанови про зміну періодичності явок на реєстрацію від 08.04.2011 року, 30.03.2011 року на ОСОБА_1 накладено стягнення за ст.173 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 51 грн., а 26.03.2011 р. - за ст.178-2 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 гривень (а.с.51). В той же час, в чинному КУпАП відсутня стаття 178-2 за якою нібито на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення. Зі змісту долучених до особової справи копій постанов вбачається, що на ОСОБА_1 накладені такі стягнення 30.03.2011 р. за ст.173 КУпАП 51 грн. штрафу, 26.03.2011 р. за ч.2 ст.178 КУпАП 51 грн. штрафу (а.с.54,55). Даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП в справі не має, що взагалі ставить під сумнів законність постанови від 26.03.2011 року, якою його. притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.178 КУпАП. Крім того, під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 стверджував, що взагалі не вчиняв адміністративних правопорушень і не притягувався до адміністративної відповідальності, хоча і не заперечував, що під диктовку писав відповідні пояснення, які містяться в матеріалах особової справи.

Означені обставини є суттєвими і свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що потягли за собою прийняття невірного рішення, яке підлягає скасуванню. За таких обставин апеляція засудженого підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Враховуючи, що на час розгляду апеляції ОСОБА_1 закінчився іспитовий строк визначений вироком суду, колегія суддів вважає можливим прийняти остаточне рішення по справі, а саме відмовити в задоволенні подання Миргородського МВ КВІ УДДУ ПВП про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_1 для відбування покарання призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28.07.2010 року.

Керуючись ст.ст.362,365,382 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2011 р. про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_1 для відбування покарання призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18.07.2009 р. скасувати.

Відмовити в задоволенні подання Миргородського МВ КВІ УДДУ ПВП про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_1 для відбування покарання призначеного вироком суду.

ОСОБА_1 з під варти звільнити негайно в залі суду.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5