Провадження № 11/792/435/13
Справа № 2205/1523/12 Головуючий в 1-й інстанції Лукіянець Тетяна Василівна
Категорія: ч.2 чт. 125 КК України Доповідач Матущак М. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді Матущака М.С.,

суддів Болотіна С.М., Козачка С.В.,

за участю засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Деражнянського районного суду від 03 липня 2013 року,

у с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель АДРЕСА_1, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, приватний підприємець, несудимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в сумі 850 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 1 500 грн. моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він близько 14 години 40 хвилин 02 травня 2012 року, перебуваючи в коридорі квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2, на ґрунті неприязних відносин штовхнув в її бік дитячий візок, який влучив їй у живіт. Після цього ОСОБА_1 завдав їй два удари долонею та кулаком лівої руки в обличчя та ліву частину голови.

Внаслідок цих дій потерпілій ОСОБА_2 заподіяно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просив вирок суду скасувати, а справу закрити за відсутністю події злочину.

Вказував, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають дійсним обставинам справи.

Уважав, що судом безпідставно покладені в основу вироку показання неповнолітнього свідка ОСОБА_3, які були дані нею під тиском батьків, та необґрунтовано відкинуті показання свідка ОСОБА_4, яка бачила синець в потерпілої ще 01 травня 2012 року.

Стверджував про фальсифікацію у потерпілої тілесного ушкодження у вигляді струсу головного мозку, бо отримане внаслідок удару кулаком таке тілесне ушкодження повинно супроводжуватись утворенням крововиливів м'яких тканин обличчя голови або саднами, співрозмірними контактуючій поверхні кулака. Проте в потерпілої виявлено лише крововилив правої повіки надзвичайно малого розміру (0,5 х 0,3 см), відсутні докази щодо наявності короткочасного розладу здоров'я.

Крім того, потерпіла ОСОБА_3 вимог про відшкодування витрат на лікування не заявляла, що також свідчить про фіктивність такого висновку.

У запереченнях на апеляцію засудженого потерпіла ОСОБА_2 просила апеляцію залишити без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Уважала, що суд дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, які перебувають з нею в неприязних відносинах.

Крім того стверджувала, що ОСОБА_1 у перших своїх поясненнях визнавав свою вину у заподіянні їй тілесних ушкоджень, що відображено в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1 на підтримання апеляції з викладених у ній мотивів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, відповідає фактичним обставинам та підтверджується сукупністю зібраних у справі та детально викладених у вироку доказах.

Засуджений ОСОБА_1 заперечував, що заходив до квартири потерпілої ОСОБА_2, штовхав в її бік дитячий візок та завдавав їй удари. Визнав, що між ним та потерпілою тривалий час існують неприязні відносини.

Суд належно оцінив такі його показання та спростував сукупністю наступних доказів.

Потерпіла ОСОБА_2 у суді також підтвердила існування між нею та засудженим неприязних стосунків.

Зазначала, що він прийшов до неї в квартиру та нічого не пояснюючи, штовхнув в її бік дитячий візок та влучив у живіт. Після цього завдав два удари долонею лівої руки та кулаком в обличчя та ліву частину голови. Внаслідок отриманих ударів у неї запаморочилось в голові і вона на декілька хвилин втратила свідомість. Вона повідомила про це своєму чоловіку, який викликав швидку допомогу та працівників міліції. Від госпіталізації відмовилась, оскільки мала грудну дитину. Протягом двох днів відчувала сильні головні болі, головокружіння, тремтіння тіла.

Ці показання потерпілої узгоджуються з показаннями малолітнього свідка ОСОБА_3, яка була очевидцем події і підтвердила, що ОСОБА_1 штовхнув в бік її матері дитячий візок та завдав два удари в голову. Вона дуже злякалась, почала кричати і лише тоді ОСОБА_1 залишив їх квартиру.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 282 від 16 листопада 2012 року у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу верхньої повіки правого ока та струсу головного мозку, що могли утворитись від дії щонайменше одного удару твердим тупим предметом не виключено під час та за обставин, зазначених потерпілою та за своїм характером є легким тілесним ушкодженням, що призвело до короткочасного розладу здоров'я.

Судово-медичний експерт ОСОБА_7 у суді зазначив, що такий висновок був зроблений ним на підставі записів медичної картки потерпілої, яка містить детальний опис симптоматики струсу головного мозку, а тому імітація потерпілою таких наслідків як головокружіння, тремтіння тіла, втрата свідомості є малоймовірною.

Свідок ОСОБА_8 - лікар-невролог Деражнянської ЦРЛ, у суді підтвердила, що потерпіла ОСОБА_2 зверталась до неї за медичною допомогою, скаржилась на головні болі і головокружіння, пояснювала, що її вдарив відомий їй чоловік. Об'єктивно у неї спостерігалися тремтіння рук та повіки. Зі слів ОСОБА_2, безпосередньо після отримання удару вона втрачала свідомість, що тісно пов'язанозі струсом головного мозку.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об'єктивності зазначених доказів чи їх фальсифікації, ні засудженим, ні його захисником не надано, а тому доводи апеляції засудженого з цього приводу є безпідставними.

Крім того, відсутність госпіталізації потерпілої після її побиття сама по собі не стверджує про відсутність факту вчинення злочину та отримання потерпілою тілесних ушкоджень.

Оцінюючи докази в їх сукупності, судом правильно покладено в основу вироку показання потерпілої ОСОБА_2, свідка ОСОБА_3, які узгоджуються між собою та судово-медичними даними, показаннями експерта ОСОБА_7 та іншими матеріалами справи і відкинуто показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4 як такі, що зацікавлені в результаті розгляду справи та обумовлені неприязними стосунками цих свідків з потерпілою.

Ураховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Міра покарання ОСОБА_1 призначена судом відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину.

Обставиною, що пом'якшує покарання, судом визнано певною мірою провокаційні дії потерпілої, що передували вчиненню злочину.

Ураховуючи викладене, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов переконання про призначення засудженому покарання у виді штрафу, що за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 про стягнення з засудженого моральної шкоди вирішений судом відповідно до вимог чинного цивільного та кримінально-процесуального законодавства.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з засудженого на користь потерпілої, суд у повній мірі врахував обставини справи, а також поведінку потерпілої, що передувала вчиненню злочину.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляції засудженого про відсутність в потерпілої вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів, ?

у х в а л и л а :

Вирок Деражнянського районного суду від 03 липня 2013 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду М.С.Матущак