АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/534/15-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/226/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Долинського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 21.08.2014 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі. з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, ч.2 ст.190 , ч.1 ст.304 КК України та призначено покарання:
- по ст. 190 ч.2 КК України у виді, - одного року та шести місяців позбавлення волі,
- по ст.304 ч.1 КК України у виді, - трьох років позбавлення волі.
В силу ст. 70 ч.1 УК України, за сукупністю злочинів, визначено покарання ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді трьох років позбавлення волі.
В силу ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_8 цим вироком частково приєднано покарання призначене йому вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2014 року яким його засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі. з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України на 1 рік 6 місяців, та остаточно визначено покарання ОСОБА_8 в вигляді; трьох років та двох місяців позбавлення волі.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дня уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянин а України, що має середню освіту, не працює, зі слів навчається у вечірній школі, мешкає з обома батьками за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою; АДРЕСА_3 , раніше судимий: 21.08.2014 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.104 КК України на 1 рік 6 місяців,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначено покарання,у виді, - одного року позбавлення волі.
В силу ст. 71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_6 цим вироком частково приєднано покарання призначене йому вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2014 року яким його засуджено за ст. 185 ч. 2 КК України до двох років позбавлення волі. з іспитовим строком на підставі ст.104 КК України на 01 рік 06 місяців, та остаточно визначено покарання ОСОБА_6 в вигляді; двох років та двох місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишено до вступу цього вироку в законну силу колишню - домашній арешт.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відліковувати з дня затримання їх за цим вироком суду та приведення його до виконання.
Учасники судового провадження:
прокурор- ОСОБА_9
неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_10 ,
захисника- ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Апеляційна скарга у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 не подавалась.
В апеляційній скарзі захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить змінити вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2015 року відносно ОСОБА_6 . Призначити покарання ОСОБА_6 з застосуванням ст..69 КК України у вигляді громадських робіт.
За вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 , станом на 07.12.2014 року будучи повнолітнім,втягнув неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 у злочинну діяльність, і разом вони скоїли навмисний корисливий злочин.
Обвинувачений ОСОБА_8 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 будучи обидва раніше засудженими за скоєння навмисного корисливого злочину у випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, належних висновків для себе не зробили, та у період іспитового строку знову, обидва повторно вчинили навмисний корисливий злочин за наступних обставин;
07.12.2014 року, приблизно о 21.00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні кафе Горниця, розташованого за адресою; місто Кривий Ріг вул. Карнавальна, 90, достовірно знаючи про те, що його знайомий ОСОБА_6 , являється неповнолітнім, використовуючи довірчі відносини та психологічний вплив на неповнолітньогоОСОБА_11 , який виразився в спонуканні у останнього корисливих почуттів та умовляннях у безкарності за вчинення кримінального правопорушення, умовив неповнолітнього ОСОБА_6 взяти участь у вчиненні кримінального злочину, а саме; заволодінні чужим майном шляхом обману, що належить потерпілій у справі ОСОБА_12 , вчиненого за попередньої змовою групою осіб, тим самим втягнув неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у злочинну діяльність.
Так, ОСОБА_8 та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 діючи повторно, 07.12.2014 року, близько 21.00 години, знаходячись в приміщенні кафе Горниця, розташованого за адресою; місто Кривий Ріг вул. Карнавальна, 90 зустріли раніше їм знайому потерпілу у справі ОСОБА_12 , у якої в володінні знаходився мобільний телефон. Діючи спільно, реалізуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи корисливу мету, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під вигаданим приводом, про те, що їм потрібно було зайти до соціальної мережі Інтернету В контакті, попросили у ОСОБА_13 передати їм на тимчасове користування мобільний телефон, на що ОСОБА_13 будучи впевненою в правомірності дій обвинувачених у справі та введеною в оману про їх справжні наміри, добровільно передала ОСОБА_8 , мобільний телефон марки "Lenovo А 318 і" імеі НОМЕР_1 , вартістю - 1100 грн., який знаходився в чохлі червоного кольору вартістю 100 грн., та в якому знаходились сім-картка оператора мобільного зв`язку Київстар номер - НОМЕР_2 , вартістю 35 грн., на рахунку якої грошові кошти були відсутні, та карта пам`яті об`ємом 2 Гб. вартістю - 50 грн..
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з вказаним мобільним телефоном з місяця скоєння злочину зникли , здавши його у ломбард, а виручені від цього кошти витратили на особисті потреби. Своїми корисливими діями обвинувачені у справі завдали потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на загальну суму - 1285 гривень.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що неповнолітній ОСОБА_6 , вину у вчиненні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, під час досудового слідства неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завданий злочином матеріальний збиток. Також, скоєний злочин, який відповідно до ст.12 КК України не є тяжким, під час вчинення злочину був неповнолітнім, а після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту жодним чином не порушив покладені на нього обов`язки. На думку захисника, всі ці обставини, надають змогу змінити вирок суду першої інстанції та застосувати ст.69 КК України до основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.190 КК України та призначити неповнолітньому покарання у вигляді громадських робіт Так як, на його думку саме таке покарання якнайбільше буде сприяти виправленню неповнолітнього засудженого ОСОБА_6 .
В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив задовольнити її в повному обсязі застосувати до ОСОБА_6 ст.69 КК України на підставах викладених в скарзі.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого та неповнолітній обвинувачений кожний окремо в судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .
Представник ССН виконкому Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу подав заяву про розгляд справи за його відсутністю .
Прокурор прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , вирок суду першої інстанції без змін .
В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25.02.2015 року без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу іншими сторонами судового провадження подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі та у запереченні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 не підлягає задоволенню виходячи з наступного
Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.190КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом та яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційних скаргах не оскаржується.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо надмірної суворості призначеного неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 судом покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості обрання ОСОБА_6 більш м`якої міри покарання, із застосуванням положень ст.69 КК України, виходячи з наступного.
При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України правильно врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу неповнолітнього обвинуваченого, те що ОСОБА_6 раніше судимий (а.кп.55), у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває (а.кп.56,57), характеризується позитивно. Обставини, що пом`якшують покарання згідно зі ст. 66 КК України щиросердне каяття та повне визнання своєї вини у вчинені злочину, те, що ОСОБА_6 вчинив зазначений злочин у неповнолітньому віці. Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено, і дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 71 КК України із частковим приєднанням до покарання за новим вироком не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.
Доводи захисника про застосування ст. 69 КК України та призначення покарання у виді громадських робіт , колегія суддів вважає безпідставними і не вмотивованими.
Так, за змістом ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання ,настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.
При цьому, визнання вини та щире каяття у вчиненому, неповнолітній вік ,які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують його тяжкість,думку потерпілої, дані про особу обвинуваченого які є характеризуючими даними суд першої інстанції врахував і дав належний аналіз при обранні покарання останньому .(а.кп 54-57)
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за ст. 190 ч. 2 КК України покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк 1 рік.
Підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`яких видів покарання, передбачених у санкції ч. 2 ст. 190 КК України колегія суддів не вбачає, оскільки ОСОБА_6 не працює, на утриманні батьків, раніше судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості у період іспитового строку за попереднім вироком через 3 місяці після його проголошення , що свідчить про систематичність злочинної діяльності та небажання стати його на шлях виправлення.
В той же час, ті обставини, що визнані судом в якості таких, що пом`яшують покарання і на які посилається захисник в обґрунтування призначення покарання з застосуванням ст.69 КК України не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають право на застосування ст. 69 КК України , в з` зку з чим колегія суддів вважає , що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів у умовах ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, підстав для скасування вироку в частині призначеного покарання колегія суддів не вбачає.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді громадських робіт не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають, а постановлений щодо ОСОБА_6 вирок колегія суддів вважає законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 -залишити без змін.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 - домашній арешт- залишити до вступу вироку в законну силу колишню

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3