№ 11-254/2008 р Головуючий
у 1 інстанції Квятковський М.С.
ч.2 ст.186; ч.2 ст.15, ч.2 ст.186;
ч.1 ст.296 КК України Доповідач в апеляційній інстанції
Е Н Е М У К
м.Луцьк 03
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинського
головуючого - судді Опейди
суддів Матата
з участю прокурора Смолюка
засудженого ОСОБА_1.
розглянула у відкритому судовому засіданні у м.
Луцьку кримінальну справу за апеляціями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3. та
засудженого ОСОБА_1. на вирок Луцького міськрайонного від 28 березня 2008 року,
яким ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель міста Луцька, АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, освіта середня, неодружений, працюючий
покрівельником ЖКП 11, судимий 04 жовтня 2006 року Луцьким міськрайонним судом
за ст. 190 ч. 2 КК України до штрафу в сумі 850 гривень, засуджений за ст. 186
ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;
ч.2 ст. 15, ч. 2 cт. 186 КК України на чотири роки
ч.1 ст. 296 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.
підставі ст.ст. 70, 72 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом
часткового складання призначених покарань остаточно до відбування ОСОБА_1.
визначено покарання у виді 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі.
захід ОСОБА_1. змінено з підписки про невиїзд на тримання під вартою, та взято
під варту у залі суду.
відбування покарання ОСОБА_1. вирішено рахувати з 28 березня 2008 року.
Зараховано в строк відбування покарання, час перебування його під вартою з 29
вересня 2007 року по 19 грудня 2007 року.
питання речових доказів у справі.
з засудженого ОСОБА_1. в дохід держави судові витрати в сумі 294 гривні 75
копійок за проведення судових експертиз.
Розглядаючи справу в апеляційному
порядку, колегія суддів судової палати в кримінальних справах ,-
вироком суду ОСОБА_1. визнаний винним в тому, що у середині серпня 2007 року,
близько 19 години 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння і
знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 у м. Луцьку, діючи з корисливих мотивів,
повторно, відкрито, шляхом ривка викрав, зірвавши з шиї потерпілої ОСОБА_2,
мобільний телефон марки „Нокіа 60890”, вартістю 500 гривень в якому була
сім-картка оператора «ЮМС», вартістю 25 гривень на рахунку якої було 20
гривень, а всього відкрито викрав майно на загальну суму 545 гривень.

24
вересня 2007 року, він же, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, близько
21 години, знаходячись на території будинку АДРЕСА_3 у м. Луцьку, діючи з
корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном намагався відкрито
викрасти з рук неповнолітнього ОСОБА_4 мобільний телефон марки „Нокіа 6230і”
вартістю 1100 гривень, з сім-карткою „Лайф” вартістю 10 гривень, що належав
малолітньому ОСОБА_5, але не довів свій намір до кінця по незалежних від його
волі причинах, оскільки останній втік від нього та передав телефон ОСОБА_5
Після цього, ОСОБА_1., продовжуючи свій злочинний намір на відкрите заволодіння
чужим майном, застосував до неповнолітнього ОСОБА_4 насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілого та яке виразилось у нанесенні
одного удару кулаком правої руки в грудну клітку малолітнього ОСОБА_4,
спричинивши йому фізичну біль. Після цього, ОСОБА_1., з метою заволодіння чужим
майном, обшукав ОСОБА_5. та застосував до нього насильство, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я потерпілого і яке виразилось у нанесенні двох
ударів кулаком правої руки в грудну клітку малолітнього ОСОБА_5., спричинивши
йому фізичну біль. Однак ОСОБА_1. свій злочинний намір знову не довів до
завершення по незалежних від його волі причинам, оскільки потерпілі втекли від
нього.

Крім
того, ОСОБА_1., 24 вересня 2007 року, приблизно біля 21 години 10 хвилин,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в арці між будинками
АДРЕСА_3 в м. Луцьку, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю, безпричинно,
з хуліганських спонукань, пристав до потерпілої ОСОБА_3., яка є особою похилого
віку, штовхнув її руками в ділянку грудної клітки, від чого та впала на спину,
та наніс їх два удари ногою в стегно, чим спричинив потерпілій фізичну біль.

Не погоджуючись з вироком суду
засуджений ОСОБА_1. в своїй апеляції не оспорюючи фактичні обставини справи
зазначив, що при призначенні покарання не було враховано обставини при яких
злочини були вчинені. Вважає призначене йому покарання надто суворим.
Стверджує, що з потерпілою ОСОБА_2 був знайомий і після того як зірвав у неї
телефон, то нормально з нею спілкувався, що на його думку свідчить про
спонтанний характер його дій. Вважає, що судом не враховано відношення
потерпілих, які просили суд не призначати покарання пов'язане з позбавленням
волі. Крім того, вважає, що не враховано те, що він працював і його
характеристики. Просить вирок суду скасувати та постановити свій вирок,
призначивши покарання в межах санкцій статей закону за якими він притягнутий до
відповідальності, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілі ОСОБА_3. та ОСОБА_2 у своїх
апеляціях зазначають, що призначене ОСОБА_1. покарання є надто суворим. З
врахуванням особи засудженого просять змінити вирок суду, та призначити
покарання не пов'язане з позбавленням волі.

В запереченні на подані апеляції,
прокурор, що приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції вважає,
що вимоги викладені в них є безпідставними і спростовуються доказами
дослідженими в ході судового слідства. Вважає, що призначене ОСОБА_1. покарання
є необхідним і достатнім для його перевиховання та попередження вчинення нових
злочинів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть
вироку і доводи апеляцій, міркування засудженого, який свою апеляцію підтримав
з підстав викладених в ній, а також апеляції потерпілих і просив змінити вирок
суду та пом'якшити йому покарання, думку прокурора, який заперечив апеляції і
просив залишити вирок без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляції не підлягають до задоволення.

Обставини скоєння інкримінованих у вину
засудженому злочинів учасниками судового розгляду не оспорюються.

Висновок суду
про винуватість ОСОБА_1. у скоєнні інкримінованих злочинів постановлений з
урахуванням аналізу усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних,
які містяться в показаннях свідків, потерпілих, засудженого, у висновку
експертиз, а також у відповідності до вимог закону дано остаточну оцінку
доказам з точки зору їх допустимості і достовірності, яка ґрунтуватися на
всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Зважаючи на
сукупність встановлених доказів у справі, суд обґрунтовано прийшов до висновку,
що своїми умисними діями, направленими на відкрите викрадення чужого майна,
поєднаними із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи
здоров'я потерпілих, вчиненими повторно, однак не доведеними до кінця з причин,
що не залежали від його волі, засуджений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15;
ч.2 ст.186 КК України. Крім того, він умисно, повторно, відкрито викрав чуже
майно, вчинивши злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України. Він же, умисно,
грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом вчинив злочин,
передбачений ч.1 ст.296 КК України.

Обставини
справи судом з'ясовано повно і об'єктивно. Будь-яких порушень норм
кримінально-процесуального законодавства, які б вплинули на законність і
обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

Покарання
ОСОБА_1. призначено судом у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, з
врахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, два з яких відносяться до тяжких,
особи винного, який засуджувався за вчинення корисливого злочину,
характеризується посередньо, його вік, обтяжуючих покарання обставин - вчинення
злочину особою в стані алкогольного сп'яніння, а також вчинення злочину щодо
малолітнього, та конкретних обставин справи то правильно прийшов до переконання
про неможливість виправлення і перевиховання засудженого без ізоляції від
суспільства.

Зважаючи на
викладене, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_1. судом були враховані
всі пом'якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті, на які посилається в
апеляції засуджений і потерпілі. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів
судової палати не вбачає підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_1., а призначене
покарання вважає необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі наведеного і керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних
справах, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляції засудженого ОСОБА_1,
потерпілих ОСОБА_3., ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду від 28
березня 2008 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Головуючий _______________

Судді ______________ _______________