Справа № 1-218/12
Провадження № 1/1015/1303/12
В И Р О К

іменем України

17.05.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Алфьорової Г.В., Юркової Ю.В., Дядюк Ю.О.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, працюючого водієм ГФ «Дельта», одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3, працюючи членом громадського формування «Спецзагін «Дельта» по охороні громадського порядку, 10.10.2011 року близько 4 години, перебуваючи на робочому місці, під час виконання своїх робочих обовязків, маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи спільно і за попередньою змовою із ОСОБА_4, знаходячись по вул. Ломоносова в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де ОСОБА_3, діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_4, підійшов до потерпілого ОСОБА_2 та, застосовуючи відносно нього насильство, яке не є небезпечним для життя і здоровя, що виразилось в тому, що ОСОБА_3 схопив потерпілого ОСОБА_2 за одяг на грудях та штовхнув його, від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_3 діючи спільного та за попередньою змовою із ОСОБА_4, із правої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_2, відкрито заволодів мобільним телефон марки «Hokia 5228» вартістю 622,54 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора звязку «Київстар», вартістю 22,50 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 32 грн. Після чого, ОСОБА_4, діючи спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_3, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, підійшов до лежачого потерпілого ОСОБА_2 та із внутрішньої кишені куртки відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 650 грн. При цьому, ОСОБА_4, діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_3, застосував відносно потерпілого ОСОБА_2 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя особи, що виразилось в тому, що ОСОБА_4 застосував спецзасіб, а саме бризнув в обличчя потерпілого ОСОБА_2 газовим балончиком марки «Терен-4». Після чого, з місця вчинення злочину із викраденим ОСОБА_3, та ОСОБА_4, зникли. В подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 1327,04 грн.

ОСОБА_4, працюючи членом громадського формування «Спецзагін «Дельта» по охороні громадського порядку, 10.10.2011 року близько 4 години, перебуваючи на робочому місці, під час виконання своїх робочих обовязків, маючи умисел на заволодіння чужим майном та діючи спільно і за попередньою змовою із ОСОБА_3, знаходячись по вул. Ломоносова м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, де ОСОБА_3, діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_4, підійшов до потерпілого ОСОБА_2 та застосовуючи відносно нього насильство, яке не є небезпечним для життя і здоровя, що виразилось в тому, що ОСОБА_3 схопив потерпілого ОСОБА_2 за одяг на грудях та штовхнув його, від чого останній впав на землю. Після чого, ОСОБА_3, діючи спільного та за попередньою змовою із ОСОБА_4, із правої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_2, відкрито заволодів мобільний телефон марки «Hokia 5228», вартістю 622,54 грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора звязку «Київстар», вартістю 22,50 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 32 грн. Після чого ОСОБА_4, діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_3, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, підійшов до лежачого потерпілого ОСОБА_2 та із внутрішньої кишені куртки відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 650 грн. При цьому, ОСОБА_4, діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_3, застосував відносно потерпілого ОСОБА_2 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя особи, що виразилось в тому, що ОСОБА_4 застосував спецзасіб, а саме бризнув в обличчя потерпілого ОСОБА_2 газовим балончиком марки «Терен-4». Після чого з місця вчинення злочину із викраденим ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зникли. В подальшому викраденим майном розпорядились за власним розсудом, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_2 матеріального збитку на загальну суму 1327,04 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, суду пояснив, що з серпня 2011 року він працював в громадському формуванні «Дельта», перебуваючи на посаді водія автомобіля. В його обовязки входило вчасно виїжджати на місце події та належно керувати автомобілем. ГФ «Дельта» здійснює охорону міста Вишневе від правопорушень громадського порядку. Під час несення служби він проходив інструктаж у чергового про застосування фізичної сили та спецзасобів за який я відповідно розписувався в журналі. Також він отримував спецзасоби: металеві браслети, гумовий кийок, газовий балон. Дані спецзасоби він повинен був застосовувати лише при реальній загрозі життю. Так, 10.10.2011 року разом із своїм колегою ОСОБА_4 вони заступили на чергування та отримали спецзасоби. Цього ж дня приблизно о 3 годині черговий чергової частини повідомив, що потрібно виїхати в кафе «Золота луза», яке розташоване у м. Вишневе. Вони поїхали до кафе, зайшли на літній майданчик, де працівники кафе розповіли, що двоє чоловіків відпочивали в кафе та під час відпочинку між ними виник конфлікт, потім бійка, під час якої вони розбили плафон від ліхтаря вуличного освітлення. Чоловіки вийшли з приміщення кафе та рушили в невідомому напрямку. Разом з ОСОБА_4 вони вибігли із кафе та побачили двох невідомих чоловіків, які, побачивши їх, розбіглися в різні боки. Він, ОСОБА_3, побіг за одним чоловіком в одну сторону, а ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля та поїхав за іншим. Наздогнавши чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_2, він вимагав зупинитись та пройти до кафе, на що той ніяк не відреагував та почав махати в мій бік парасолькою, яка була у нього в руках. Він вихопив в нього парасольку, повалив на землю та здавив руки, щоб він не опирався. В цей час до нього підїхав ОСОБА_4, одягнув на нього металеві браслети та посадив до машини. Потім вони почали шукати другого чоловіка. На вулиці він побачив чоловіка, який почав бігти. З такої поведінки, він зрозумів, що це чоловік, якого вони розшукують та побіг за ним. Наздогнавши та взявши його за руки він доставив його до кафе. В кафе чоловіки присіли за стіл, офіціантки почали зясовувати, хто буде платити за розбитий плафон. Дівчата також розповіли, що коли чоловіки відпочивали в кафе вони вчинили сварку, під час якої чоловік на імя ОСОБА_5 вдарив пляшкою по голові іншому чоловіку. Потім ОСОБА_5 наніс йому ще декілька ударів. В цей час на літній майданчик зайшли працівники охоронної фірми «Венбест», яким він розповів, що сталося. В подальшому викликали швидку допомогу, так як ОСОБА_2 стало погано, він скаржився на сильний біль в голові. По приїзду швидкої лікарі обстежили ОСОБА_2 та повідомили, що він не потребує госпіталізації. Коли швидка поїхала, працівник патрульно-постової служби з метою виявлення заборонених предметів провів поверховий огляд цих двох чоловіків, в тому числі і ОСОБА_2, який під час огляду виклав на стіл ключі та декілька гривен. Потім зателефонували матері ОСОБА_6, яка прийшла до кафе «Золота Луза» та сплатила кошти за розбитий плафон. ОСОБА_6 разом з матірю пішов з кафе. Він, Корольв, разом з ОСОБА_4 пішли до приміщення кафе випити чаю. Приблизно через 40 хвилин вийшли з кафе та побачили на узбіччі ОСОБА_2, якому запропонували підвезти до маршрутного таксі, яке їде у напрямку м. Києва, на що він погодився та сів в автомобіль. Приїхавши до маршрутки він побачив в руці цього чоловіка мобільний телефон та зрозумів, що він хотів зняти мене на телефон, з цього приводу в нас виникла словесна суперечка. Коли ОСОБА_2 виходив з автомобіля, то послизнувся і впав. Під час падіння в нього випав мобільний телефон марки «Нокіа», який він, Корольов, підняв та поклав собі в кишеню одягу. В цей час з автомобіля вийшов ОСОБА_4 та направився в напрямку ОСОБА_2. Він, ОСОБА_3, сідав в автомобіль. Через декілька хвилин разом з ОСОБА_4 вони вже повертались до опорного пункту. По дорозі він вийняв з мобільного телефону сім-картку, яку викинув через вікно. Через декілька днів мобільний телефон він подарував знайомому ОСОБА_7, при цьому ОСОБА_7 не повідомляв, що телефон викрадений. Через декілька тижнів йому зателефонував ОСОБА_5 та сказав, що до нього приходили працівники міліції та сказали, що телефон перебуває у розшуку, на що він сказав ОСОБА_5 викинути той мобільний телефон.

Підсудний ОСОБА_3 вважав, що своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, у вчинені якого розкаявся, просив його суворо не карати, не позбавляти волі, при призначенні покарання врахувати, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_8, який має тяжкі хронічні захворювання, непрацююча дружина. Підсудний ОСОБА_3 під час розгляду справи вибачився перед потерпілим, частково, в сумі 2000 грн., відшкодував потерпілому завдану його діями моральну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, суду пояснив, що з 2010 року він працював в громадському формуванні «Дельта», опорний пункт якого знаходиться у м. Вишневе. В його обовязки входило здійснювати охоронну громадського порядку в м. Вишневе, під час роботи він керував службовими автомобілем, разом з ним на чергуванні був ще один чоловік старший патрульний. Чергування відбувалося подобо. Під час несення служби він проходив інструктаж у чергового про застосування фізичної сили та спецзасобів, за які розписувався в журналі. Також він отримував спецзасоби: металеві браслети, гумовий кийок, газовий балон. Дані спецзасоби він мав право застосовувати лише в разі реальної загрози життю. 10.10.2011 року він разом зі своїм колегою ОСОБА_3 заступили на чергування та отримали спецзасоби, він сів за кермо автомобіля. Цього ж дня приблизно о 3 годині черговий частини повідомив, що потрібно виїхати в кафе «Золота Луза», яке розташоване у м. Вишневе на виклик з приводу порушення громадського порядку. Вони приїхали до кафе, зайшли на літній майданчик, де їм працівники кафе розповіли, що двоє чоловіків відпочивали в кафе та під час відпочинку між ними виник конфлікт. Між ними відбулася бійка, під час якої вони розбили плафон від ліхтаря вуличного освітлення. Чоловіки вийшли з приміщення кафе, та рушили в невідомому напрямку. Вони вибігли з кафе і він побачив двох чоловіків, які, побачивши їх, розбіглись в різні боки. Олексій побіг за одним чоловіком, а він сів за кермо та поїхав за іншим, який побіг в іншому напрямку. Але другого чоловіка він не знайшов, тому повернувся в тому напрямку, куди побіг Корольов. Коли підїхав до ОСОБА_3, то побачив, що той намагається заспокоїти чоловіка за яким він побіг та який чинив йому опір. Він, ОСОБА_4, вийшов з автомобіля та разом з ОСОБА_3 вони заштовхали цього чоловіка в автомобіль. Згодом вони затримали і другого чоловіка. Взявши його за руки вони доставили його до кафе. В кафе чоловіки присіли за стіл, де до них підійшли декілька дівчат та почали вимагати оплатити гроші за розбитий плафон. Офіціантки розказали, що ці два чоловіки вчинили бійку в кафе, під час якої один вдарив іншого, а саме ОСОБА_2, пляшкою по голові. Через деякий час до кафе приїхали працівники охоронної фірми «Венбест». Потім викликали швидку допомогу. Медпрацівники оглянули ОСОБА_2 та сказали, що госпіталізація йому не потрібна. В подальшому хтось з працівників постової служби провів поверховий огляд ОСОБА_2 та запропонували йому викласти йому вміст кишень. ОСОБА_2 на столик виклав звязку ключів та декілька купюр по одній гривні. Потім додзвонились матері другого чоловіка, яка прийшла до кафе, заплатили за розбитий плафон та забрала свого сина додому. Після цього разом з ОСОБА_3 ви зайшли до кафе, де пробули хвилин 40, пили чай. Коли вийшли з кафе та побачили на узбіччі ОСОБА_2. Вони почали з ним розмовляти, в ході розмови він розповів, що проживає у м. Київ на Академмістечку, але не може знайти дороги додому, оскільки не знає, де саме зараз знаходиться.. Олексій запропонував підвезти чоловіка до зупинки маршрутного таксі, на що той погодився. Він, ОСОБА_4, сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_3 поруч з ним на передньому сидінні. Вони зупинились неподалік лісопосадки, ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, відкрив двері потерпілому. Вийшовши, той почав на них лаятись. Потім він почув, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почалась словесна суперечка. Поті ОСОБА_2 почав кидатись на нього, тому він застосував газовий балон марки «Терен-4». При яких обставинах Корольов забрав у ОСОБА_2 мобільний телефон йому нічого не відомо.

Підсудний ОСОБА_4 просив його дії кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, у вчинені злочину за ч.2 ст. 186 КК України розкаявся, просив його суворо не карати, не позбавляти волі, при призначенні покарання врахувати його стан здоровя, а також той факт, що він матеріально допомагає своїй матері, яка виховує його неповнолітню сестру, батько помер у 2007 році Підсудний ОСОБА_4 під час розгляду справи вибачився перед потерпілим, частково, в сумі 1000 грн., відшкодував потерпілому завдану його діями моральну шкоду.

Окрім показів підсудних, вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_2, який показав суду, що 09.10.2011 року близько 13 години 30 хвилин він приїхав в м. Вишневе на змагання з волейболу. Приблизно о 16 годині 30 хвилин, разом із своїми знайомими, з якими грали у волейбол, прийшли до кафе, назви якого не памятає, щоб поспілкуватись та випити пива після гри. Ввечері більшість розійшлась, а він разом з одним товаришем пішли ще до кафе «Золота Луза», щоб поїсти та пограти в більярд. Прийшовши до кафе вони замовили по бокалу пива та грали в більярд. Близько 22 години вони вирішили піти додому, але під час того, як виходили з приміщення кафе, до них звернувся молодий чоловік з пропозицією пограти з ним ще одну партію в більярд, на що він погодився та ще залишився в кафе. Під час гри чоловік представився ОСОБА_5, вони почали грати та спілкуватися, він випив 50 грам коньяку. В невдовзі між ними виник словесний конфлікт, офіціантка зробили зауваження, тому вони вийшли на вулицю, щоб зясувати відносини. ОСОБА_6 попросив його оплатити харчування, яке він замовив, але він, ОСОБА_2, відмовився це зробити. ОСОБА_6 така відповідь не сподобалась, він замахнувся в його бік кулаком, але попав в плафон, який розбив. Між ними, в подальшому була штовханина та словесна перепалка, оскільки він відмовлявся платити гроші за розбитий плафон. Офіціанти з кафе викликали працівників охорони., які по приїзду запропонували нам оплатити розбитий плафон та викласти та стіл всі речі, які в нас є при собі. На цю пропозицію він не погодився, оскільки вони не представились та не пояснили причину, по якій він повинен був показувати вміст своїх кишень. Через деякий час до приміщення кафе зайшли ще троє чоловіків, які також були вдягнені у формений одяг, один з яких підійшов до нього, представився сержантом міліції та запропонував викласти речі з кишень. Він виклав на стіл мобільний телефон та гроші, які в нього були в кишенях штанів. Після огляду забрав зі столу мобільний телефон. Помітивши, що на столі відсутні гроші, почав зясовувати, де гроші, але на це ніхто не звертав увагу. Після його обуреної розмови один з чоловіків одягнув на нього наручники та заштовхав у багажне відділення автомобіля. В подальшому він зясував, що цей чоловік був працівником ГФ «Дельта» ОСОБА_4. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_4, який сказав, що треба заплатити за плафон. Потім додзвонилися до матері ОСОБА_6, яка прийшла і розрахувалися за розбитий плафон. Йому, ОСОБА_2, сказали, що він може їхати додому. Також хтось з працівників охорони сказав, що грошей ніхто не брав. Потім його хтось вдарив кулаком в щелепу, потім послідували удари в різні частини тіла. Від ударів він впав на землю, потім його хтось підняв та посадив на стілець. Працівники кафе викликали швидку медичну допомогу, по приїзду лікарі оглянули його, але сказали, що госпіталізувати не потрібно. Приблизно о 4 годині ранку він викликав таксі та чекав на приїзд автомобіля. Сидячі на землі він побачив, як з приміщення кафе вийшли двоє осіб, які підійшли до нього та запропонували підвезти безкоштовно. Він здивувався, але на їхню пропозицію погодився. Один з чоловіків посадив його у багажне відділення і вони поїхали. Через декілька хвилин автомобіль зупинився, один з чоловіків, як в подальшому зясувалось Корольов, відкрив дверцята та витягнув його, від чого він впав на землю. Чоловік підняв його за одяг правою рукою, а лівою рукою витягнув із кишені замшевого піджака мобільний телефон. Інший чоловік, ОСОБА_4, потягнув його за одяг до себе та бризнув в обличчя чимось пекучим. В нього почали сльозитися очі та він відчув як з внутрішньої кишені даний чоловік витягнув у нього гроші, після чого відчув один удар «берцом» по обличчю, від якого знову впав на землю. Після чого Корольв і ОСОБА_4 поїхали, а він підвівся та рушив в напрямку розташування маршрутного таксі № 716 та поїхав додому. Під час розгляду справи потерпілий заявив цивільний позов, в якому просив стягнути солідарно з підсудних на свою користь 2038 грн. матеріальної та 70000 грн. моральної шкоди;

- показами свідка ОСОБА_9, який показав суду, що з 2006 року працює в ТОВ «Венбест» охоронником групи мобільного реагування, працює позмінно: доба через три. На зміну заступає троє чоловік: водій, охоронник групи мобільного реагування та інспектор патрульної служби. 09.10.2011 року о 9 годині ранку він заступив на добове чергування у групі з інспектором патрульної служби ОСОБА_10, та водієм ОСОБА_11 10.10.2011 року приблизно о 2 годині 30 хвилин ночі надійшов виклик на здійснення виїзду в м. Вишневе на вул. Машинобудівників, 5 Києво-Святошинського району Київської області в кафе «Золота луза». По приїзду в кафе вони побачили двох чоловіки із громадського формування «Дельта», офіціанток та двоє незнайомих чоловіків, які були в стані алкогольного спяніння. Чоловік із ГФ «Дельта» пояснив, що чоловіки в стані алкогольного спяніння пошкодили плафон ліхтаря на вулиці, відмовляються оплатити завданий збиток. Потім ОСОБА_10 провів поверхневий огляд у чоловіка, який був агресивний та з позиції особистої безпеки, провів руками по його одягу на виявлення заборонених предметів. ОСОБА_10, нічого не виявивши, стояв поруч з ними. Під час огляду чоловік викладав на стіл ключі та декілька гривен. Через деякий час до кафе прийшла матір другого чоловіка, яка заплатили за розбитий плафон, та разом зі своїм сином пішла додому. Інший чоловік залишився в приміщенні кафе, проте, що з ним відбувалось він не знає, проте той чоловік був з наявними пошкодженнями на обличчі в області губи та брів. За яких обставин він отримав такі тілесні пошкодження йому, ОСОБА_9, невідомо. В його присутності ніяких бійок не було, спецзасоби не застосовувались;

- показами свідка ОСОБА_11, який показав суду, що з 2005 року працює водієм в ТОВ «Венбест», працює позмінно. На зміну заступає троє чоловік: водій, охоронник групи мобільного реагування та інспектор патрульної служби. 09.10.2011 року о 9 годині ранку він заступив н добове чергування разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 10.10.2011 року приблизно між другої та третьою годину надійшов виклик на здійснення виїзду в м. Вишневе в кафе «Золота Луза». Коли вони приїхали за вказаною адресою, в кафе знаходилися двоє чоловіки із громадського формування м. Вишневе «Дельта», офіціантка та двоє незнайомих чоловіків, як були напідпитку. Чоловік із ГФ «Дельта» пояснив, що чоловіки в стані алкогольного спяніння пошкодили плафон на вулиці біля кафе та не хочуть за розбитий плафон платати кошти. ОСОБА_10 здійснив поверхневий огляд в одного з цих чоловіків, заборонених предметів виявлено не було. Під час огляду нічого не вилучалось, гроші також. В подальшому до кафе прийшла жінка матір одного з тих чоловіків, яка заплатила кошти за розбитий плафон та разом зі своїм сином пішла додому. В кафе залишився другий чоловік, у нього була розбита губа та брова. Згодом, оскільки конфлікт був вичерпаний, вони повернулись за місцем несення служби. В його присутності в кафе «Золота Луза» ніяких конфліктів не було, спецзасоби не застосовувались;

- показами свідка ОСОБА_12, яка показала суду, що з серпня 2011 року вона працює в кафе «Золота Луза» барменом. Кафе розташоване в м. Вишневе по вул. Машинобудівників, 5 Києво-Святошинського району Київської області. Працює позмінно, оскільки кафе працює цілодобово. 10.10.2011 року близько другої години ночі між двома чоловіками, які грали в кафе в більярд та пили коньяк, виник конфлікт, вони почали сваритися, а тому офіціантка запропонували їм для зясування стосунків вийти з кафе на вулицю. Коли вони вийшли на вулицю, то продовжили сперечатися, один з них вдарив іншого пляшкою по голові та притиснув до стіни. Під час своєї штовханини, вони розбили плафон від ліхтаря. Тоді вона та офіціантка вийшли з кафе , сказали, що потрібно сплатити кошти за розбитий плафон, на що вони відмовились. Адміністратор Аня зателефонувала в охорону «Дельта», які вже через декілька хвилин приїхали в кафе на автомобілі. Працівників ГФ «Дельта» було двоє, вони були одягнені у формений одяг В той час, коли вони розповідали про подію, яка відбулася в кафе, чоловіки, які розбили плафон, вийшли за територію кафе та побігли. За ними на автомобілі поїхали працівники ГФ «Дельта», наздогнали їх та повернули в кафе. Чи наносили тілесні ушкодження працівники ГФ «Дельта» чоловікам, які відпочивали в кафе вона не бачила. Адміністратор Аня викликала у кафе кнопкою тривоги працівників ТОВ «Вентбест», вони також здійснюють охорону кафе. Приїхало троє чоловіків на автомобілі також у форменому одязі. Вони розповіли ситуацію, яка відбулася в кафе, один із чоловіків, міцної статури, високого зросту, підійшов до чоловіка в замшевому піджаку та провів руками по поверхні його одягу, пояснивши, що це заради безпеки на наявність заборонених предметів в кишенях. Також він запропонував викласти всі речі на стіл, які в нього є в кишені, чоловік показав порожні зовнішні кишені піджака та порожні кишені штанів. Ніхто із працівників «Венбест» не бив чоловіків. Знаходячись в кафе один із чоловіків пояснив, що в них немає грошей оплатити розбитий плафон. Ними було запропоновано зателефонувати комусь із рідних, щоб принесли гроші за розбитий плафон. Один із чоловіків зателефонував своїй матері, як вона почула із розмови та пояснив, що невдовзі прийде його матір та розрахується за розбитий плафон. Чоловік, який був у замшевому піджаку, дуже хотів поїхати додому пояснюючи це тим, що за плафон здійснить виплату жінка, матір іншого чоловіка, але адміністратор, сумніваючись у намірі оплати, сказала почекати поки не прийде жінка. Через деякий час до кафе прийшла жінка, матір ОСОБА_6, як він в подальшому представився під час розмови та оплатила збиток завданий сином за розбитий плафон. В подальшому працівники охорони «Венбест» поїхали. ОСОБА_6 пішов із матірю, а інший чоловік в замшевому піджаку, вийшов також із приміщення кафе в невідомому напрямку, після чого його не бачила. Чоловіки із ГФ «Дельта» лишилися ще декілька хвилин та також поїхали, куди саме йому не відомо. Що відбувалося далі їй не відомо;

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 306, 314 КПК України показами свідка ОСОБА_7, який, будучи допитаним на досудовому слідстві показав, що на початку жовтня приблизно з 13 числа 2011 року він знаходився в м. Боярка по вул. Білогородській, де зустрів свого кума ОСОБА_3, який працює в громадському формуванні «Дельта», офіс якого розташований в м. Вишневе по вул. Жовтнева Києво-Святошинського району Київської області. Він являється хрещеним батьком його сина ОСОБА_8, який народився 25.09.2011 року. В ході розмови ОСОБА_3 витягнув із кишені куртки мобільний телефон марки «Nokia 5228» чорного кольору та передав йому із словами, що йому дарує вказаний телефон. Він взяв телефон, не відмовився, так як це подарунок та відповідно запитав звідки у ОСОБА_3 телефон. Олексій відповів йому, що купив телефон, за яку суму та де він не цікавився. Він відразу при ОСОБА_3 витягнув свою сім-карту оператора звязку «МТС» із кишені куртки та вставив її в подарований мобільний телефон. Увімкнув телефон та почав ним користуватися. На протязі трьох днів він знаходився в м. Боярка на роботі, на рибопереробному заводі, який розташований по провулку Лісному, 2, перебував на посаді охоронця. Через декілька днів на завод приїхав чоловік, начальник ТОВ «Флагман» та запропонував йому поїхати в Крим на роботу на ТОВ «Флагман» будучи на посаді охоронця. Він погодився на пропозицію та наступного дня рушив в Крим. На ТОВ він працював доба через добу, добу відпочинку він знаходився за місцем проживання вказаним вище. Будучи дома, йому на номер сім-карти «МТС» 066-40-58-252 зателефонував незнайомий чоловік, який представився працівником міліції Щебетівського РВ УМВС України в м. Коктебель та повідомив, що телефон яким він користується, «Nokia 5228», знаходиться в розшуку та є викраденим. Він розповів, що про крадіжку нічого не знає та через відсутність грошей на проїзд не може приїхати до РВ для дачі пояснень. Далі в ході розмови він повідомив свою адресу проживання, після чого їх розмова закінчилася. Через декілька годин він зателефонував ОСОБА_3 та запитав чи дійсно телефон, який Корольов йому подарував викрадений. Олексій розповів, що телефон викрадений, як саме йому не відомо, Корольов йому не розповів та додав, що подарував йому телефон просто без будь-яких поганих намірів. Далі під час розмови ОСОБА_3 поросив його негайно позбутися телефону, викинути його. Він через декілька днів разом із своїм дідом ОСОБА_13 поїхав на автомобілі марки «Москвич 412» з державним номерним знаком 20-21 букви непамятає в м. Джанкой по справах. Їдучи по дорозі через село Острівське Джанкойського району в місто він вирішив таємно від діда викинути телефон, що і зробив, відкрив вікно та викинув телефон разом із своєю сім-картою. Дід не бачив, як він викинув мобільний телефон. Наступного дня йому зателефонував ОСОБА_3, якому він розповів, що позбувся мобільного телефону. Обставин крадіжки телефону не розповідав ОСОБА_3, а лише зазначив, що телефон є викраденим. Знаючи, що телефон викрадений викинув його, а не звернулися в міліцію так як він думав, що працівники міліції подумають, що злочин вчинив він, тобто крадіжку, тому і викинув. На даний час шкодує, що вчинив так, визнає свою провину за те, що не звернувся до міліції, але вчинив так також через те, що налякався (том 1 а.с. 110-111);

- оголошеними в судовому засіданні відповідно до ст.ст. 306, 314 КПК України показами свідка ОСОБА_5, який, будучи допитаним на досудовому слідстві показав, що 09.10.2011 року він приблизно о 23 год. 30 хв., прийшов у кафе «Золота луза», яке розташоване по вул. Машинобудівників, 5 м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Він присів за столик замовив собі трохи випити горілки та поїсти. Під час відпочинку до нього підсів незнайомий чоловік, який представився ОСОБА_7. Під час розмови він замовив знову трохи горілки, між ними не відбувалося конфліктів. Потім ОСОБА_7 запропонував йому пограти в більярд, але він відмовився так як не має навику грати. Через деякий час, приблизно о 02 год. 00 хв., до них підійшла офіціантка та повідомила, що кафе зачиняється та попросила їх вийти із приміщення. Вони вийшли із кафе зайшли на літній майданчик, де також випивали пиво. На майданчику між ними виник конфлікт, за що саме він непам»ятає. В ході конфлікту вони просто поштовхалися, ні йому, ні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було завдано. Під час штовханини хтось із них зачепив плафон від ліхтаря вуличного освітлення, який розбився. Після чого до них відразу підійшла дівчина працівниця кафе та попросила відшкодувати гроші за розбитий плафон, вони відмовилися. Через декілька хвилин на майданчику з»явилися працівники громадського порядку «Дельта», які приїхали на автомобілі УАЗ, їх було двоє. Зайшли на майданчик та почали до них звертатися нецензурною мовою. Він зробив зауваження під час якого до нього підійшов один із чоловіків, який на вигляд мав міцну статуру наніс мені тілесне ушкодження по обличчю кулаком правої руки, а потім посадили його в автомобіль марки «УАЗ». В цей час також під»їхав легковий автомобіль з якого вийшло троє чоловік, одягненні у формений одяг темно-синього кольору. Їм також розповіли дівчата працівники кафе про ситуацію, на що вони повідомили, що вони обовязково повинні оплатити гроші за плафон. Хтось із працівників навіть обшукав його на предмет виявлення заборонених предметів. Вони між собою не билися, а просто штовхалися. Чи наносили охоронці тілесні ушкодження ОСОБА_7 він не бачив. Хтось із чоловіків взяв його телефон знайшов номер матері ОСОБА_14 та повідомили, що необхідно з»явитися в кафе для того, щоб оплатити гроші в сумі 300 грн. 00 коп. за розбитий плафон. Матір прийшла в кафе передала адміністратору гроші 300 грн. 00 коп., за розбитий плафон. Його вивели із салону автомобіля УАЗ в якому він знаходився до приходу матері та разом із матірю рушили додому, а ОСОБА_7 і працівники охорони обох охоронних фірм залишилися в кафе. Після чого, ОСОБА_7 не бачив. Це все, що йому відомо (том 1 а.с. 68-69);

- заявою ОСОБА_2 від 12.10.2011 року, в якій він просив вжити заходи до невідомих осіб, які 10.10.2011 року близько 4 години вивезли його на автомобілі марки «Нива Шевроле» темного кольору з зеленими полосами по боках в м. Вишневе на вул. зелену кінцева маршрутного таксі № 301, де чимось бризнули в обличчя, забрали мобільний телефон марки «Нокіа 5228» ІМЕІ 90103 с сім-карткою НОМЕР_1 та грошима в сумі 650 гривен купюрами 3 по сто гривен та одна пятдесят гривен (том 1 а.с. 4);

- протоколом огляду місця події від 12.20.2011 року, під час якого було оглянуто приміщення кафе «Золота Луза», розташоване в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області по вул. Машинобудівників, 5 (том 1 а.с. 8);

- документи щодо руху автомобіля (том 1 а.с. 52);

- роздруківками зєднань апарату стільникового звязку за номером ІМЕІ 90103 з привязкою до базових станцій в період часу з 09.10.2011 року по 17.10.2011 року (том 1 а.с. 79, 86-88, 100-102);

- протоколом очної ставки від 21.11.2011 року, проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (том 1 а.с. 117-119);

- постановою від 21.11.2011 року про відмов у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст. 198 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (том 1 а.с. 120);

- постановою від 21.11.2011 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст. 396 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (том 1 а.с. 121-122);

- протоколом від 21.11.2011 року предявлення для впізнання, під час якого потерпілий ОСОБА_2 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 10.10.2011 року витягнув його з автомобіля, забрав мобільний телефон марки «Нокіа 5228» (том 1 а.с. 123);

- постановою від 21.11.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 187 КК України (том 1 а.с. 132);

- протоколом від 22.11.2011 року предявлення для впізнання, під час якого потерпілий ОСОБА_2 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 10.10.2011 року бризнув йому в обличчя газовим балончиком та забрав кошти в сумі 650 грн. (том 1 а.с. 162);

- звітом про проведення товарознавчої експертизи рухомого майна, відповідно до якого залишкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа-5228» та сім-картки оператора мобільного заявку «Київстар» станом на 10.10.2010 року з урахуванням їх зносу складає 645,04 грн. (том 1 а.с. 209-211);

- копією статуту громадського формування «Спецзагін «Дельта» (том 2 а.с. 88-97);

- постановою від 06.01.2012 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ст. ст. 121, 122 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (том 2 а.с. 131-132);

- протоколом огляду місця події від 06.01.2012 року, під час якого був оглянутий спеціальний газовий балончик марки «Терен-4», який приєднаний до справи в якості речового доказу (том 2 а.с. 135-138).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що потерпілий ОСОБА_2, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16 під час розгляду справи в суді, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на досудовому слідстві давали суду правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Покази підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо часу та місця вчинення злочину суд визнає правдивими, в решті покази підсудних суд визнає такими, що направлені на уникнення справедливого покарання, та вважає лінією захисту підсудних, оскільки в цій часині покази підсудних спростовуються показами потерпілого, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показів.

З доказів суд виключає протоколи відтворення обстановки та обставин події від 28.11.2011 року (том 1 а.с. 227-230), проведені за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вказані слідчі дії були проведені з явними порушення процедури, що підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_17

Суд вважає, що органами досудового слідства дії підсудних помилково кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, оскільки наявність у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень була зафіксована медичними працівниками швидкої допомоги, які оглядали потерпілого 10.10.2011 року о 3 годині (том 2 а.с. 51), характер дій підсудних відносно потерпілого є насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, на що вказує п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

За таких обставин, суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного ОСОБА_3

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відносяться до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (том 2 а.с. 53, 58), раніше не судимий (том 2 а.с. 68), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 55, 56, 60, 62), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням обставин вчиненого, особи підсудного, відсутність попередніх судимостей, встановлених судом двох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, думки потерпілого, суд приходить до висновку про можливість призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст.186 КК України, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного ОСОБА_4

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 186 КК України відносяться до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (том 3 а.с. 16), раніше не судимий (том 2 а.с. 84), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 73), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням обставин вчиненого, особи підсудного, відсутність попередніх судимостей, встановлених судом двох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, думки потерпілого, суд приходить до висновку про можливість призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст.186 КК України, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КПК України постановляючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

З огляду на вказане, цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь завданої матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню - в частині, що підтвердилася в ході судового слідства, тобто в розмірі 1327,04 грн., що складається з вартості викраденого мобільного телефону 622,54 грн., сім-карти мобільного оператора 20 грн., 32 грн., як були на рахунку викраденого мобільного телефона, та грошових коштів в сумі 650 грн. При цьому, з підсудного ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь потерпілого 677,04 грн. вартості мобільного телефону та сім-картки та грошей, які були на рахунку мобільного телефона, з підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого 650 грн., що є сумою викрадених коштів.

Враховуючи п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами та доповненнями), при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає доведеними вимоги потерпілого про відшкодування 8000 грн. моральної шкоди, та, приймаючи до уваги часткове відшкодування підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_4К, проведене під час розгляду справи в суді в розмірі по 2000 грн. ОСОБА_3 та 1000 грн. ОСОБА_4, їхнє матеріальне становище та наявність утриманців, стягує з підсудного ОСОБА_3 на користь потерпілого 2000 грн. моральної шкоди, з підсудного ОСОБА_4 на користь потерпілого 3000 грн. моральної школи.

Арешт, накладений постановою слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2011 року, на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_3, де б воно не знаходилося, та арешт, накладений постановою слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2011 року, на майно ОСОБА_4, де б таке не знаходилося і в чому б не виражалося, підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання підсудним ОСОБА_3 рахувати з 17.05.2012 року. В строк відбування покарання врахувати строк перебування під вартою з 21.11.2011 року по 15.12.2011 року, всього 24 дні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили змінити на взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання підсудним ОСОБА_3 рахувати з 17.05.2012 року. В строк відбування покарання врахувати строк перебування під вартою з 22.11.2011 року по 15.12.2011 року, всього 23 дні.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили змінити на взяття та тримання під вартою в Київському СІЗО ДДУ з ПВП в м. Києві та Київській області, взявши його під варту в залі суду негайно.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) 677,04 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) 650 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Речовий доказ у справі: газовий балончик марки «Терен-4», переданий під розписку начальнику ГФ «Спецзагін «Дельта» ОСОБА_18 (том 2 а.с. 139) залишити у розпорядженні ГФ «Спецзагін «Дельта».

Арешт, накладений постановою слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2011 року, на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_3, де б воно не знаходилося (том 2 а.с. 42) - скасувати.

Арешт, накладений постановою слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 22.12.2011 року, на майно ОСОБА_4, де б таке не знаходилося і в чому б не виражалося (том 2 а.с. 40) - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим, захисником, а засудженими в той же строк, з часу отримання ними копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.