АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий по 1 інстанції КУЧЕРЕНКО В.Г.
Категорія ст. 122 ч. 1
Доповідач в апеляційній інстанції ЩЕПОТКІНА В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2007 р.
Колегія судців судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого ЩЕПОТКІНОЇ В.В.

суддів ВОСКОЛОВИЧА
В.І.,

СУХОДОЛЬСЬКОГО
М.І.

за участю прокурора
ГРИШАНОВОЇ Н.Д.

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_2 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_2, раніше 4
рази судимий і звільнений після відбуття покарання за останнім вироком 13.09.2003 року, -

засуджений за ч. 1
ст. 122 КК
України на 1 рік
позбавлення волі.

Строк відбування покарання визначений з 26.08.2006 року - з часу його
затримання.

ОСОБА_2 засуджений за те, що він 17.08.2006 року близько 22 год.,
перебуваючи за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 під час
конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин з сестрою ОСОБА_1
та її співмешканцем ОСОБА_3, умисно наніс ОСОБА_1 удар ногою, яка була обута в
кросівки, по лівій ступні потерпілої, яка була босоніж і стояла на підлозі
(наступив з застосуванням сили), чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у
вигляді перелому п'ятої плюснової кістки в проксимальному відділі, які
відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий
розлад здоров'я.

З апеляції засудженого ОСОБА_2 вбачається, що він
заперечує висновок суду про умисне заподіяння своїй сестрі тілесних ушкоджень,
вказуючи, що він не бажав завдати їй шкоди, а це сталося по необережності.

В доповненні до апеляції засуджений вказує, що він шкодує
про вчинення злочину щодо своєї сестри, та просить змінити вирок суду та
пом'якшити йому покарання, зменшивши строк позбавлення волі з 1 року до 6
місяців.

Прокурор подав заперечення на апеляцію засудженого.

2

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_2, який
підтримав свою апеляцію з доповненнями до неї, думку потерпілої ОСОБА_1 про
пом'якшення покарання засудженому, міркування прокурора про залишення апеляції
без задоволення, вивчивши доводи апеляції з доповненнями до неї, колегія судців
судової палати вважає, що апеляція засудженого з доповненням до неї не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд 1
інстанції вірно встановив фактичні обставини по справі і прийшов до
обґрунтованого висновку про умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних
ушкоджень потерпілій ОСОБА_1

Такий висновок ґрунтується на доказах, які всебічно та
повно досліджені судом та наведені у вироку суду.

Так, потерпіла ОСОБА_1 пояснила в суді, що за адресою:
АДРЕСА_1, вона
проживає разом зі своєю матір'ю -
ОСОБА_4, старшим братом ОСОБА_2 та своїм співмешканцем ОСОБА_3. Вони
проживали в чотирикімнатній квартирі і так як між нею та братом склалися
неприязні стосунки на ґрунті зловживання ним спиртними напоями, всі вони
мешкали кожен в окремій кімнаті. Між ними часто виникали конфлікти, під час яких
ОСОБА_2 ображав її, погрожував фізичною розправою. 17.08.2006 року в вечірній
час вона знаходилась за місцем свого проживання. Близько 19 години з роботи
додому повернувся її співмешканець ОСОБА_3. Двері їхньої кімнати зачинені на
ручку, яка витягується з середини, щоб ніхто не міг увійти. Близько 22 години,
коли вони з ОСОБА_3 знаходились в кімнаті, ОСОБА_2 почав стукати в двері їх
кімнати і вимагати, щоб вона дала йому ключі від вхідних дверей квартири, так
як свій ключ він загубив. Вона відповіла йому, що він може йти, а двері
залишити відчинені, вона їх зачине. Потім ОСОБА_2 за допомогою плоскогубців
почав намагатися відчинити двері їх кімнати. Вона відчинила двері і ОСОБА_2,
відштовхнувши їх, накинувся на неї. ОСОБА_3, який був поруч, заступився за неї,
обхопив ОСОБА_2 за тулуб і вони вдвох вийшли в коридор. Там вони почали
боротися, а вона в той момент була від ОСОБА_2 з боку і відтягувала його за
одяг, щоб виштовхати його з квартири. ОСОБА_2, побачивши її щосили вдарив її по
ступні лівої ноги. Удар вийшов з/верху донизу, при цьому він був взятий у
кросівки, а вона була босоніж. Вона відчула різкий біль в лівій ступні. їм
вдалося відчинити вхідні двері квартири і виштовхати його з квартири та
зачинити двері. Він почав стукати, погрожувати фізичною розправою. Вона відразу
зрозуміла, що травма серйозна і що нога зламана, тому що нога почала опухати,
на неї неможливо було стати, на місці удару утворилася гематома. Вони відразу
викликали працівників міліції та лікарів швидкої допомоги. Приїхавши, лікарі
оглянули ногу та поставили діагноз - перелом і забрали її в травмпункт міської
лікарні № 3 м. Черкаси, де і було зроблено рентген і накладено гіпс.(а. с.
172-173).

У суду не було підстав сумніватися в достовірності та
правдивості показів потерпілої, оскільки її покази є послідовними та незмінними
на протязі досудового та судового слідства(а. с. 6, 9, 15-16, 124, 172-173), а крім того вони
підтверджуються іншими об'єктивними доказами по справі:

показами свідка ОСОБА_3, які аналогічні показам
потерпілої(а. с. 173-174);

даними протоколу очної ставки між обвинуваченим ОСОБА_2
та свідком ОСОБА_3(а. с.
32-33);

даними протоколу відтворення обстановки та обставин події
з участю потерпілої, з якого вбачається куди та яким чином ОСОБА_1 наніс їй
удар ногою під час сварки(а. с.
23);

даними висновку судово-медичної експертизи, згідно якого
ОСОБА_1 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді перелому п'ятої плюснової
кістки в проксимальному відділі без значних зміщень уламків, які відносяться до
категорії ушкоджень середньої тяжкості. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_1 могли
виникнути при обставинах, на які вона вказує на відтворенні обстановки та
обставин події злочину(а. с.
29).

Тому суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 122 КК України.

3

При призначенні
покарання суд вірно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину
та особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, характеризується
негативно (а. с. 107) і
прийшов до обґрунтованого висновку про можливість його виправлення тільки з
призначенням покарання у вигляді реального позбавлення волі. При цьому суд
призначив ОСОБА_2 мінімальний строк покарання у вигляді позбавлення волі,
передбаченого ст. 63 КК
України.

Підстав для застосування ст. 75 КК України щодо
ОСОБА_1а по справі не вбачається.

На підставі ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2006 року відносно
ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 - без задоволення.

Суддя