Ухвала

іменем україни

20 листопада 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_9,
суддів ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
при секретарі судового засідання ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000782 щодо

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Берестовець Кармінського району Гомельської області Республіки Білорусь, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_13,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся прокурор з вимогами про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2014 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та виправдано за предʼявленим йому обвинуваченням.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17 квітня 2014 року вирок залишено без зміни.

Досудовим слідством ОСОБА_5 було предʼявлено обвинувачення у тому, що він будучи зобов'язаним за рішенням Тростянецького районного суду від 28 березня 2011 року сплачувати аліменти на утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь матері ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, до закінчення ОСОБА_7 навчання у Верхівському сільськогосподарському коледжі Вінницької НАУ, починаючи з 15 грудня 2010 року по 1 червня 2013 року аліменти не сплачував, ухилявся від сплати аліментів, хоча неодноразово був попередженим державним виконавцем ДВС Тульчинського району про те, що у разі злісного ухилення від сплати аліментів його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України.

В касаційній скарзі прокурор посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення кримінального процесуального закону судом першої інстанції та істотні порушення кримінального процесуального закону апеляційним судом при постановленні судових рішень, просить скасувати їх, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи скаргу прокурор твердить про невідповідність вироку вимогам ст. 370 КПК України, оскільки він є незаконним, необґрунтованим та немотивованим. Також скаржник зазначає про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України щодо обґрунтування та мотивування ухвали апеляційного суду. Зокрема вказує, що всупереч вимогам зазначеного закону апеляційний суд не надав відповіді на всі доводи апеляції захисника.

Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та просив закрити касаційне провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд при ухваленні вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України вирішує у тому числі й питання про наявність в діянні кримінального правопорушення та про кримінально-правову кваліфікацію цього діяння.

У разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого Кримінальним кодексом, у вчиненні якого обвинувачується особа, суд відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК України, зобов'язаний ухвалити виправдувальний вирок

Статтею 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів). Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України не відповідає, оскільки в ньому органом досудового розслідування не вказано які вчинені ОСОБА_5 дії свідчили б про його злісне ухилення від сплати аліментів, і взагалі не зазначено про злісність ухилення від сплати аліментів.

Не зважаючи на те, що рішення про стягнення аліментів було прийнято на підставі ст. 199 СК України, відповідно до ч. 1 якої передбачений обовʼязок батьків утримувати неповнолітніх дітей до віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, орган досудового розслідування не перевірив наявність у ОСОБА_5 можливості надавати допомогу дочці та нічого про це не зазначив у обвинувальному акті.

Вирішуючи питання, зазначені у ст. 368 КПК України, суд не встановив наявності у діянні ОСОБА_5 складу злочину, та з огляду на зазначене, законно й обґрунтовано виправдав останнього у предʼявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України, виклавши свій висновок у мотивованому судовому рішенні, що відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.

В ухвалі апеляційного суду, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України, наведено переконливі підстави прийняття рішення, дано вичерпну відповідь на доводи апеляційної скарги та належним чином сформульовано висновок щодо обґрунтованості виправдання ОСОБА_5

Колегією суддів при перевірці судових рішень щодо ОСОБА_5 не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 17 квітня 2014 року ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала набуває чинності з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11