АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року, з підготовчого судового засідання, повернуто прокурору прокуратури Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000192 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема щодо події злочину, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, суд в ухвалі вказав, що виникає питання щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України, виходячи з об`єктивної та суб`єктивної сторони складу цього злочину та викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, як таких, що можуть свідчити про службову недбалість чи дисциплінарний проступок, а не про ознаки вказаного злочину. ________________________________________

Справа №11-кп/796/591/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 375 КК України Доповідач ОСОБА_1
Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор у провадженні подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу суду незаконною, просить її скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, а повернення обвинувального акту прокурору із зазначених в ухвалі суду підстав порушує передбачений ст. 23 КПК України принцип безпосередності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення обвинуваченого та його захисника проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Згідно вказаної норми Закону, обвинувальний акт, зокрема, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі, яким є обвинувальний акт.

Тому, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є одним із завдань підготовчого судового засідання, суд повинен перевірити обвинувальний акт на дотримання при його складанні вимог ст. 291 КПК України, в т.ч. шляхом надання правової оцінки відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочинів та формулювання обвинувачення тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статей (частин статей) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якими, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.

Як вбачається з обвинувального акта, ним обвинувачується ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 375 КК України передбачає відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного судового рішення (вироку, рішення, ухвали або постанови).

Проте, слідчий, сформулювавши в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України, з яким погодився і прокурор, таким чином, що: «Суддя ОСОБА_7 , розглянувши 12 квітня 2012 року з 15 год. 52 хв. до 15 год. 57 хв. у приміщенні Васильківського міськрайонного суду Київської області за адресою: вул. Шевченка, 8, м. Васильків, Київської області, заяву, подану до цього суду ОСОБА_9 про стягнення заборгованості зі ОСОБА_10 за договором оренди, виселення ОСОБА_10 та інших осіб з квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , вселення до них ОСОБА_11 , а також визнання за останнім права власності на них, та постановивши рішення від 12 квітня 2012 року, яким позов ОСОБА_9 до ОСОБА_10 задовольнив у повному обсязі, порушив вимоги ч. 2 ст. 11-1, ст.ст. 59, 114-116, 160, 212, 213, 214 ЦПК України та ст.ст. 761, 826 ЦК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 375 КК України», не зазначив обов`язкових елементів, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону складу цього кримінального правопорушення, які полягають в умисному постановленні суддею завідомо неправосудного судового рішення.

А відтак, як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, обвинувальний акт фактично не містить належного формулювання обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України.

За викладеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, і вважає обґрунтованим рішення про повернення його прокурору для усунення недоліків, як це передбачено п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Разом з тим, зазначивши в ухвалі про повернення обвинувального акта з підстав неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України і наявності в його діях службової недбалості чи дисциплінарного проступку, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, дані посилання суду першої інстанції підлягають виключенню з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, а відтак апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у провадженні задовольнити частково.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015року, якою повернуто прокурору прокуратури Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000192 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015року вказівку на повернення обвинувального акта з підстав неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 375 КК України і наявності в його діях службової недбалості чи дисциплінарного проступку.

В решті ухвалусуду залишити без змін.

Судді:

____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3