Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 10-114/2010 p. Категорія - санкція
Головуючий у І інстанції - Воронцова СВ. Доповідач - Борисенко І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Борисенка І.П.

суддів -Широян ТА., Карнауха А.С

з участю прокурора -Бузакова О.Ю.

слідчого -Бонд ара О. С

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією помічника прокурора м. Чернігова ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого без реєстрації в м. Чернігові, вул. Тургенева, 8/2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого слюсарем на ЧАЕС, одруженого, що має трьох дітей, раніше не судимого,

- відмовлено в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що в ніч з 23.04.2010 року на 24.04.2010 року він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння знаходячись біля будинку № 31а по вул. Попова у м. Чернігові на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс три удари ножем в область живота, декілька ударів ножем в область шиї та передпліччя ОСОБА_3, внаслідок чого у останнього утворилися тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення зправа з пошкодженням правої долі печінки, діафрагми, внутрішньочеревна кровотеча, правобічний гемопневматоракс, колото-різані поранення задньої поверхні шиї, правої лопаткової ділянки, правого і лівого плеча, правого передпліччя, гіповолемічний шок ІІ-Ш-го ступеня.

Приймаючи рішення про відмову в обранні запобіжного заходу, взяття під варту, місцевий суд послався на відсутність даних, що ОСОБА_2 перебуваючи на волі буде намагатися ухилятись від суду та слідства, перешкоджати встановленню істини по справі. Він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, сім'ю, має ряд хронічних захворювань, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи. Окрім того, його сім'я надає матеріальну допомогу на лікування потерпшого.

Не погоджуючись з постановою суду, помічник прокурора, який приймав участь в розгляді справи місцевим судом, подав апеляцію в якій просить її скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі. Свої доводи він обґрунтовує тим, що суд приймаючи рішення про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, не врахував те, що ОСОБА_2 вчинив тяжкий злочин, в ході досудового слідства було встановлено, що обвинувачений після нанесення ударів ножем потерпілому заволодів його грошима, злочин скоїв в стані алкогольного сп'яніння, втік з місця скоєння злочину і встиг сховатись, окрім того, обвинувачений, ніде не зареєстрований, проживає в квартирі, яку винаймає, має на утриманні лише одну неповнолітню дитину та не встановлено жодних відомостей від потерпілого про те, що йому надається допомога у лікуванні, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_2, перебуваючи на волі своїми діями може перешкодити встановленню об'єктивної істини по справі та продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її задовольнити з вказаних в ній підстав; слідчого Бондара О.С., який теж підтримав подання про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та який не навів жодного доказу про ухилення обвинуваченого від слідства та перешкоджання встановленню істини по справі; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Відповідно до ст. 148 КПК України, запобіжні заходи є заходами процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Притягнутий та допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_2В свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро кається.

Відповідно до ст. 12 КК України цей злочин відноситься до категорії тяжких, оскільки санкція ст. 121 ч. 1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Відповідно до вимог ст. 150 КПК України при обранні запобіжного заходу повинні враховуватись тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 10, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" від 25 квітня 2003 року № 4 із послідуючими змінами та доповненнями при розгляді подання про взяття під варту досліджуються обставини, які відповідно до ст. 150 КПК мають бути враховані при обранні запобіжного заходу: вік обвинуваченого, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання. З'ясовуються дані про попередні судимості, соціальні зв'язки особи, її схильність (чи вживає наркотики, алкогольні напої тощо), спосіб життя, поведінку під час провадження кримінальної справи. Дослідженню також підлягають і відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов'язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Постанова про відмову в обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинна містити обґрунтування такого рішення та мотиви, з яких суд не погодився з доводами, викладеними в поданні або висловленими під час його розгляду особою, у провадженні якої перебуває справа, чи прокурором.

ОСОБА_2 раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувавсь, позитивно характеризується, вину визнала повністю та має постійне місце проживання. На думку судової колегії, сама тяжкість обвинувачення та суворість покарання не свідчить про небезпеку ухилення від правосуддя.

Отже, дослідивши обставини, які відповідно до ст. 150 КПК України мають бути враховані при обранні запобіжного заходу, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_2, шляхом обрання йому більш м'якого запобіжного заходу.

За таких обставин відсутні підстави, за яких можна б було вважати, що обвинувачений ОСОБА_2 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, буде намагатися ухилятись від слідства та суду або від виконання процесуальних рішень.

Грубих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б були підставою для скасування судового рішення по справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 382, 379 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора м. Чернігова ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від ЗО квітня 2010 року, якою відмовлено у задоволенні подання слідчого СВ УМВС України в Чернігівській області про обрання щодо ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6 С