УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2007 року м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді Шкрібляка
Ю. Д..,

суддів Гандзюка
В.П., Ткачук Н.В.,

з участю прокурора Каспрук
О.В.,

засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

розглянувши 7 травня 2007 р. у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за
апеляціями засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, на вирок Коломийського міськрайонного
суду від 26 грудня 2006 року, -

встановила:

Вказаним вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
неодружений, непрацюючий, судимий 16 травня 2003р. Коломийським міським судом
за ст. 185 ч. 3 Кримінального Кодексу України (далі КК України) на три роки
позбавлення волі, громадянин України,

та

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,
неодружений, непрацюючий, судимий 16 травня 2003р. Коломийським міським судом
за ст. 185 ч. З КК України на три роки позбавлення волі, громадянин України,
визнані винуватими і засуджені за ст. 185 ч. З КК України на три роки
позбавлення волі; за ст. 162 ч. 1 КК України на один рік позбавлення волі. На
підставі ст. 70 КК України остаточно визначено покарання шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим - три роки позбавлення волі. До набрання
вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою залишено без зміни, а початок
строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 10 червня 2006р.

Справа № 11-170/2007р. Головуючий
у І інстанції П'ятковський В.І.

Категорія ст. ст. 185 ч. З, Доповідач:
Шкрібляк Ю.Д.

162 ч.1
КК України

3

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь потерпілих
6741 грн.

Згідно вироку брати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 засуджені за те,
що вони за попередньою змовою між собою в період між 14 травня та 5 червня
2006р. вчинили 7 крадіжок чужого майна шляхом проникнення в житло та приміщення
удвох, та по одній крадіжці самостійно, а також - 5 епізодів незаконного
проникнення до житла громадян та іншого їх володіння.

В апеляціях засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не оспорюють
доведеність вини та правильність кваліфікації їх неправомірних дій, однак
вважають, що призначене їм покарання є надто суворим.

Просять
справу розглянути в апеляційному порядку в їх присутності.

Заслухавши доповідь судді, думку засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які підтримали, подані ними апеляції, просили вирок щодо них змінити і
пом"якшити їм покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України,
пояснення прокурора Каспрук О.В., яка заперечила апеляції, подані засудженими,
однак просила вирок скасувати, як постановлений з істотними порушеннями вимог
Кримінального Кодексу України, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи і мотиви апеляцій, колегія суддів вважає, що обидві апеляції підлягають
до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен
бути законним і обгрунтованим.

Такі вимоги закону при постановленні вироку у даній
справі взагалі не були дотримані.

Законним визнається той вирок, котрий постановлений у повній
відповідності до норм матеріального закону та з дотриманням вимог кримінально-
процесуальної форми і встановленої процедури.

При постановленні вироку у цій справі були грубо порушені
вимоги Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України.

Так, у вступній частині даного вироку, всупереч вимогам
ст.ЗЗЗ КПК України, не вказано місце постановления
вироку, а також відсутній на ньому державний символ - Герб України.

Обвинувальний вирок є обгрунтованим, тоді коли
виключається можливість постановления
іншого рішення, крім прийнятого судом.

Для цього у вироку, відповідно до положення ст.334 КПК
України, повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому
засіданні докази, які підтверджують доведене обвинувачення, а також і
заперечення проти нього.

Такі
вимоги закону при постановленні вироку були грубо порушені.

Так, у вироку взагалі не наведені показання підсудних
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які вони давали під час судового розгляду. Не чітко
викладено обвинувачення, доведене їм в ході судового розгляду.

Крім цього, не наведено у мотивувальній частині вироку
показання потерпілих, дані ними в судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу судового засідання, інші докази
не були предметом судового розгляду, хоча такого рішення суд не приймав відповідно
до положень ст.299 КПК України.

Як вбачається з вироку та із протоколу судового засідання
цивільні позови по справі не були предметом дослідження, хоча висновки з цього
питання суд зробив.

Суд,
відповідно до положення ч.2 ст.334 КПК України, зобов"язаний мотивувати
призначення покарання, якщо санкція кримінального закону, передбачає інші види
покарання, не позв"язані з позбавленням волі.

2

Як видно із вироку, суд не мотивував чому саме призначає
ОСОБА_1 та ОСОБА_2позбавлення волі, хоча санкція ст.162 ч.1 КК України, взагалі
не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд, всупереч вимогам ст.65 КК України, визнаючи
винуватими ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.162 ч.1 КК
України, призначив їм один рік позбавлення волі, хоча санкцією за даний злочин,
не передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, суд, всупереч вимогам ст. 65, 66, 67 КПК
України, при призначенні покарання обом засудженим, не врахував ступінь
тяжкості вчинених ними злочинів, дані про їх особи, а також обставини, що
пом"якшують їм покарання.

Таким чином, призначене за цей злочин покарання обом
засудженим суперечить вимогам Особливої частини КК України.

Суд у вироку констатує, що „вина обох підсудних в
судовому засіданні знайшла", хоча зобов'язаний був навести докази на
підтвердження обвинувачення, яке було доведене їм під час судового слідства.

Резолютивна
частина цього вироку також не відповідає вимогам ст.335 КПК України.

Так, у цій частині вироку не вказано по батькові обох
підсудних та не зазначено конкретно кому і яке покарання призначається.

Крім цього, у резолютивній частині не конкретизовано кому
саме із засуджених слід рахувати початок строку відбування покарання, а також
не вказано, з яких підстав і кому саме з потерпілих слід стягувати на їх
користь грошові кошти та їх розмір.

За таких підстав апеляції обох засуджених підлягають лише
до часткового задоволення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що
постановлений по даній справі вирок є неправосудним, а тому підлягає до
скасування.

Дану кримінальну справу слід направити в Коломийський
міськрайонний суд на новий судовий розгляд іншим складом суду.

На
підставі викладеного та керуючись ст.365, 366 та 367 КПК України, колегія
суддів,

ухвалила:

Апеляції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Коломийського міськрайонного суду від 26 квітня 2006 року відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 скасувати, а справу направити в той же суд на новий судовий розгляд
іншим складом суду.