Справа № 442/1928/13-к
Провадження № 1-кп/442/70/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючої - судді
Грицай М.М.,

з участю секретаря -
Антоненко В.О.,

прокурора -
Кріцака Л.Ф.,

представника потерпілого - ОСОБА_1,

обвинуваченого -
ОСОБА_2,

захисника обвинуваченого -
адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Дрогобичі
кримінальне провадження № 0000034
від 04.01.2013 року відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.Гніздичів
Жидачівського району Львівської
області, українця, громадянина України,
одруженого, непрацюючого, з вищою
освітою, зареєстрованого: АДРЕСА_1,
проживаючого: АДРЕСА_2, раніше судимого:
16.06.2009 року Залізничним районним судом
м.Львова за ч.1 ст.358 КК України до 1050 грн.
штрафу;

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, будучи, згідно наказу
(розпорядження) №232к від 06 червня 2012
року, агентом торгівельним
Дрогобицької філії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
пивна компанія», розташованої на
вул.Гайдамацькій, 7, в м.Дрогобичі
Львівської області, в період з 17 серпня
2012 року по 26 вересня 2012 року, шляхом
обману та зловживаючи довірою
експедитора вказаного підприємства -
ОСОБА_4, у ввірені якого перебувало
майно підприємства, та на якого
покладались службові обов'язки по
перевезенню та доставці
товарно-матеріальних цінностей
підприємства у торгові точки,
повідомивши останньому неправдиві
відомості про необхідність передачі
йому майна по товаро-транспортних
накладних за №№ Б_71 від 17 серпня
2012року, Б_75 від 17 серпня 2012 року,
Б_77 від 17 серпня 2012 року, Б_79
від 31 серпня 2012 року, Б_65 від 01
вересня 2012 року, Б_73 від 06 вересня
2012 року, Б_11 від 07 вересня 2012 року,
Б_37 від 13 вересня 2012 року, Б_52
від 14 вересня 2012 року, Б_99 від 14
вересня 2012 року, Б_03 від 14 вересня
2012 року, Б_99 від 18 вересня 2012 року,
Б_00 від 18 вересня 2012 року, Б_52
від 18 вересня 2012 року, Б_93 від 21
вересня 2012 року, Б_95 від 21 вересня
2012 року, Б_96 від 21 вересня 2012 року,
Б_20 від 26 вересня 2012 року, для
доставки ним особисто вказаного майна
до замовників, що не відповідало
дійсності, так як дане майно не
поставив у пункти призначення, а
заволодів даними
товарно-матеріальними цінностями ТзОВ
«Львівська пивна компанія» на загальну
суму 10699 грн. 32 коп., чим спричинив
майнову шкоду підприємству на вказану
суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2
вину в інкримінованому йому
кримінальному правопорушенні визнав
повністю, розкаявся у вчиненому та
просить суворо не карати.

Незважаючи на визнання обвинуваченим
ОСОБА_2 своєї винуватості у вчиненому,
така доводиться іншими доказами,
здобутими під час судового розгляду
справи, а саме:

- показами представника юридичної
особи Дрогобицької філії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
пивна компанія» (яка є потерпілою у
справі) - ОСОБА_1, який пояснив, що він
працює директором зазначеної філії. У
червні 2010 року до них влаштувався на
роботу ОСОБА_2, у функціональні
обов'язки якого входила реалізація
продукції. У нього було декілька
контрагентів (торгівельних точок), куди
він їздив та отримував замовлення,
згідно яких формувалися накладні. Такі
накладні разом з відповідною кількістю
товару надаються експедитору, який
розвозить пиво на торгівельні точки. У
даному випадку експедитор ОСОБА_4
повідомляв їх, що, як правило, ОСОБА_2
зустрічав його в м.Стрию, де і отримував
від нього пиво. Згодом, менеджер з
продажу - ОСОБА_5 вирішив перевірити
певні торгові точки, які з невідомих
йому на той час причин не оплачували за
отриманий товар компанії. У результаті,
останній з'ясував, що дана проплата не
відбувалася, оскільки такі не
отримували товар. У процесі вирішення
даної проблеми, вони довідались, що
ОСОБА_2, обманюючи ОСОБА_4, казав
останньому залишати пиво в м.Стрию,
оскільки він сам його відвезе на
торгівельні точки, або казав,
наприклад, що там зачинено і просив
залишити у нього пиво, щоб нібито,
згодом, він міг сам його туди відвезти.
Таким чином, продукція залишалась у
ОСОБА_2, який нікуди її не відвозив. У
накладних розписувався особисто
ОСОБА_2, хоча мав би розписатися клієнт.
ОСОБА_4 довіряв обвинуваченому, а тому з
легкістю залишав йому товар, надіючись,
що такий буде доставлено за місцем
призначення. Щодо міри покарання
обвинуваченого, поклався на думку суду.

- показаннями свідка ОСОБА_5, який суду
показав, що він, працюючи в
Дрогобицькій філії Товариства з
обмеженою відповідальністю «Львівська
пивна компанія», був безпосереднім
керівником ОСОБА_2 Він провів перевірку
декількох торгівельних точок, в яких
ОСОБА_2 приймав замовлення, оскільки
такі не перерахували кошти за товар. Як
ним було з'ясовано, кошти не були
перераховані по тій причині, що
торгівельними точками не було отримано
товар. Коли почали звіряти накладні,
сформовані за даними ОСОБА_2, згідно
яких експедитор ОСОБА_4 повинен був
доставити пиво замовникам, виявили, що
на таких у графі «отримувач»
проставлені підписи самого ОСОБА_2, а не
представників торгівельних точок.
Провівши відповідні звірки, з'ясували
від клієнтів, що вони не отримували
товар, який замовляли у ОСОБА_2, як
представника Львівської пивної
компанії. У кінцевому результаті, він
довідався, що останній привласнив
певну кількість товару, який необхідно
було доставити на торгівельні точки;

- показаннями свідка ОСОБА_6, який в
судовому засіданні показав, що він
також працює в Дрогобицькій філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська пивна
компанія». Йому стало відомо про те, що
певну кількість накладних на товар
були підписані ОСОБА_2, а не
представниками торгівельних точок, як
це необхідно. З'ясувалося, що
обвинувачений вказаний товар не надав
замовникам, привласнивши його, а тому
особисто розписався за його отримання.

Інші докази, зокрема письмові, які
містяться в матеріалах кримінального
провадження, та обставини справи, судом
не досліджувались, оскільки вказане, в
черговому судовому засіданні,
учасниками судового розгляду визнано
недоцільним.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав
себе винуватим, він та інші учасники
судового провадження не оспорюють
докази щодо обставин справи, суд,
з'ясувавши, що зазначені особи
правильно розуміють зміст цих
обставин, немає сумнівів у
добровільності їх позиції, а також
роз'яснивши їм, що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку,
визнав недоцільним дослідження решти
доказів у даному провадженні.

З урахуванням наведеного, дослідивши
вищезазначені докази та матеріали, що
характеризують особу ОСОБА_2, суд
прийшов до висновку, що винуватість
останнього у вчиненні інкримінованого
йому правопорушення доведена повністю.

Відтак, дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190 КК
України кваліфіковано вірно, оскільки
він, шляхом обману та зловживаючи
довірою, заволодів чужим майном, тобто
вчинив шахрайство.

При обранні виду і міри покарання
ОСОБА_2 суд виходить з принципів
законності, справедливості,
обґрунтованості та індивідуалізації
покарання та, відповідно до ст.65 КК
України, бере до уваги ступінь тяжкості
вчиненого обвинуваченим
правопорушення, враховує наслідки та
обставини вчиненого.

Обставинами, які обтяжують покарання
відповідно до ст. 67 КК України, є
рецидив злочинів.

Обставинами, які пом'якшують покарання
відповідно до ст. 66 КК України є, на
думку суду, те, що ОСОБА_2 визнав вину та
розкаявся у вчиненому.

Беручи до уваги вищезазначене та
обставини справи, враховуючи особу
винного, його вік та характеризуючі
дані, те, що він має на утриманні
шестеро малолітніх дітей, раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності, суд прийшов до
переконання, що ОСОБА_2 слід призначити
покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190 КК
України у виді штрафу, яке є необхідне й
достатнє для його виправлення та
попередження вчинення нових
правопорушень.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання
про долю речових доказів вирішується
судом при ухваленні судового рішення,
яким закінчується кримінальне
провадження. Такі докази і документи
повинні зберігатися до набрання
рішенням законної сили.

Таким чином, питання про долю речових
доказів слід вирішити відповідно до
ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст.190 КК України та
призначити йому покарання у виді
штрафу в розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави
судові витрати за проведення
почеркознавчої експертизи №6/12 від
17.01.2013 року в сумі 294,00 (двісті дев'яносто
чотири) грн.

Речові докази: 18 (вісімнадцять)
товаро-транспортних накладних
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська пивна
компанія», які в окремому пакеті
долучені до матеріалів кримінального
провадження, - залишити при матеріалах
справи №442/1928/13-к, №провадження
1-КП/442/70/2013.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Львівської області
через Дрогобицький міськрайонний суд
протягом 30 днів з дня його проголошення
з підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку на подачу
апеляційної скарги за відсутності
такої скарги, а при оскарженні вироку -
після постановлення ухвали
апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію
вироку вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя

Грицай М.М.