Справа № 183/6965/14
№ 1-кп/183/66/15
В И Р О К
іменем України
16.02.2015 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006389 від 08.10.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Миколаївка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої молодшою медичною сестрою КЗ Стоматологічна поліклініка, заміжньої, раніше не судимої, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого молодшим приймальником товару ТОВ «АТБ-маркет», одруженого, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
07.10.2013 року близько 23.00 години ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вкладала спати свою малолітню онуку. В зазначений час ОСОБА_4 почула стукіт у вікно будинку та, відкривши вхідні двері, ОСОБА_4 побачила на порозі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими у неї виникла словесна сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 23.05 годин, знаходячись на порозі будинку АДРЕСА_2 , нігтями пальців рук вчепилась в обличчя ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 , діючи спільно з ОСОБА_6 , наніс один удар кулаком правої руки по голові ОСОБА_4 . В свою чергу ОСОБА_4 вдалося зачинити вхідні двері. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, зайшли до будинку через інші двері, де ОСОБА_7 наніс ОСОБА_4 ще два удари кулаком правої руки по голові. Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення пішли.

В результаті умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забиття м`яких тканин лівої лобної області голови, саден в правій виличній області, правій щоці, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнала, повідомивши суд про те, що дійсно 07.10.2013 року вона отримала СМС-повідомлення від потерпілої про те, що її син не дає спати сім`ї потерпілої, та вони з чоловіком поїхали за місцем мешкання останньої. Біля 23.00 години вони з чоловіком зайшли до двору ОСОБА_4 , підійшли до дверей будинку, відкрили їх та зайшли на поріг. В цей час вийшла потерпіла з малолітньою дитиною на руках та почала пред`являти їм претензії, а потім стала махати руками та ногами, після чого різко зачинила двері. Вони стояли з чоловіком біля дверей, в цей час відкрилися другі двері, з яких знову вийшла ОСОБА_4 та знову махала руками. Після чого вони з чоловіком пішли на зупинку громадського транспорту, де забрали сина та поїхали додому. Вона ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не наносила.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнав, пояснивши суду, що дійсно 07.10.2013 року його дружина отримала СМС-повідомлення від ОСОБА_4 про те, що його син заважає їм спати. Вони поїхали до ОСОБА_4 . Коли вони постукали у вікно, двері відчинилися, а коли вони хотіли зайти, вискочила ОСОБА_4 та вдарила його дружину. При цьому на руках у ОСОБА_4 була малолітня дитина. Коли двері зачинилися, вони стояли з дружиною біля будинку. В цей час відчинилися другі двері, з яких вискочила ОСОБА_4 , та у неї з його дружиною почалася бійка. Він їх розборонив, та вони з дружиною, забравши сина, поїхали додому. Удари ОСОБА_4 він не наносив.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_4 про те, що 07.10.2013 року в вечірній час прийшов її зять в стані сильного алкогольного сп`яніння, дочка пішла з ним розмовляти, а вона стала вкладати місячну онуку спати. Вона написала ОСОБА_6 СМС-повідомлення про те, що син останньої не дає їм спати. Через деякий час вона почула стук у вікно, з дитиною на руках відкрила двері та відчула, що двері хтось сильно та різко потягнув, від чого вони відчинилися. На порозі були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_6 поставила ногу в двері, заважаючи їй їх зачинити, після чого подряпала їй обличчя, а ОСОБА_7 вдарив її по голові. Вона зачинила двері, віддала молодшій донці дитину. В цей час в другі двері забігли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останній став кричати, а ОСОБА_6 била її по голові шапкою. Після цього ОСОБА_7 наніс їй два удари кулаком по голові. Вона сказала, щоб донька визивала міліцію, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пішли з її будинку. Діями обвинувачених їй були спричинені тілесні ушкодження та завдана моральна шкода;

- показання свідка ОСОБА_10 про те, що вона є матір`ю потерпілої та мешкає з нею в одному будинку. 07.10.2013 року біля 23.00 години вона спала та почула стук у вікно. Майже відразу вона почула крики в коридорі та вийшла з кімнати. В коридорі вона побачила ОСОБА_4 , в якої була роздерта щока, на руках у неї була маленька дитина. ОСОБА_4 віддала дитину молодшій донці. В цей час в другі двері забігли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останній наніс ОСОБА_4 два удари по голові, а ОСОБА_6 стала бити ОСОБА_4 шапкою по голові;

- показання свідка ОСОБА_11 про те, що вона є донькою ОСОБА_4 та мешкає з нею в одному будинку. 07.10.2013 року близько 23.00 години вона знаходилася дома, бабуся спала, а мати сиділа з онукою. В цей час вона почула стукіт у вікно, а потім крики в коридорі. Вона з бабусею вийшли в коридор. У ОСОБА_4 була роздерта щока, вона віддала їй дитину. В цей час в другі двері забігли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Останній два рази вдарив ОСОБА_4 по голові;

- показання свідка ОСОБА_12 про те, що вона є донькою ОСОБА_4 та мешкає разом з нею. 07.10.2013 року близько 19.00 години до неї прийшов її чоловік в стані алкогольного сп`яніння. Вона віддала доньку ОСОБА_4 , а сама пішла на зупинку громадського транспорту розмовляти з чоловіком. У останнього дзвонив мобільний телефон, вона взяла слухавку та повідомила ОСОБА_6 , що чоловік з нею, що все гаразд. Згодом вона почула зі свого двору крики, вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Невдовзі під`їхав автомобіль «Таксі», в якому знаходився старший брат чоловіка. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 силою посадили її чоловіка в машину та поїхали. Дома вона побачила, що в матері роздерта щока та почервоніння на голові. Мати розповіла їй, що тілесні ушкодження їй наносили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

- витяг з кримінального провадження № 0006389 від 08.10.2013 року, згідно якого 07.10.2013 року близько 23.00 години невідома особа спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4

(а.п. 83);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.10.2013 року, згідно якого 07.10.2013 року близько 23.00 години ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за місцем мешкання ОСОБА_4 спричинили останній тілесні ушкодження

(а.п. 84);

- акт судово-медичного обстеження № 631 від 08.10.2013 року, висновок судово-медичної експертизи № 702/Е від 05.11.2013 року та висновок судово-медичної експертизи № 914/Е/Д2 від 15.10.2013 року, згідно яких у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забиття м`яких тканин лівої лобної області голови, саден в правій виличній області, правій щоці, заподіяні тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, могли бути заподіяні 07.10.2013 року, утворилися внаслідок не менше шести травматичних дій. Сукупність тілесних ушкоджень в області голови та обличчя відносяться до легкого ступнею тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше ніж 21-а доба, розмежуванню по ступеню тяжкості не підлягають

(а.п. 85, 86-87, 93);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.12.2013 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , в ході проведення якого остання показала та розповіла про обставини скоєння відносно неї кримінального правопорушення 07.10.2013 року

(а.п. 88-90);

- висновок судово-медичної експертизи № 788/Е/Д від 10.12.2013 року, згідно якого тілесні ушкодження у потерпілої ОСОБА_4 виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути рука людини, зжата в кулак та нігті пальців рук, можливо при механізмі, на який вказує потерпіла ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту 10.12.2013 року

(а.п. 91).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, в тому числі, питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнали, посилаючись на те, що саме ОСОБА_4 вийшла з будинку та нанесла ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а після того, як вона вдруге вийшла з будинку та стала наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 став між ними, але тілесні ушкодження не наносив. При цьому обвинувачені суду не змогли пояснити звідки у потерпілої взялися тілесні ушкодження. Такі показання обвинувачених ніякими іншими доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються іншими дослідженими доказами. Тому суд вважає такі показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як обраний ними спосіб захисту від обвинувачення.

Тому, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_6 встановленою та доведеною, а її дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_6 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України, та обставин, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України, не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судима, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_7 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України, та обставин, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України, не встановив.

Також суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно.

Санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт, арешту та обмеження волі. З урахуванням обставин скоєння злочину, наслідків даного кримінального правопорушення, а також обраної позиції обвинуваченої, суд вважає, що призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у вигляді виправних робіт, арешту та обмеження волі буде занадто суворим, а призначення покарання у вигляді штрафу не буде достатніми для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Тому суд вважає, що призначення обвинуваченій покарання у вигляді максимально визначеного строку громадських робіт буде достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, наслідків даного кримінального правопорушення, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у вигляді виправних робіт, арешту та обмеження волі буде занадто суворим, а призначення покарання у вигляді штрафу не буде достатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Тому суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у вигляді мінімально визначеного строку громадських робіт буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Потерпілою ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 214 грн. 97 коп., яка полягає у витратах на ліки. Суд вважає, що позов в цій частині підтверджено на суму 194 грн. 03 коп., а тому підлягає задоволенню на вказану суму.

Крім того, потерпілою ОСОБА_4 було заявлено позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20.000 грн. В обґрунтування своїх вимог потерпіла зазначила, що в результаті дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вона втратила нормальні життєві зв`язки, стан її здоров`я значно погіршився.

Згідно діючого законодавства, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на наведенне, обставини кримінального провадження, суд вважає, що діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_4 дійсно була спричинена моральна шкода, однак при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд вважає його відповідним 10.000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст.. 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_15 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк ста п`ятдесяти годин.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріального збитку 194 грн. 03 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 10.000 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1