Справа № 1-25/10
Провадження №без н/п
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26 лютого 2010 року Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Збицької К.Д.,

при секретарі Даниленко Л.Г.,

з участю прокурора Лозовика А.В.,

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, який працює охоронником на приватному будівництві в м. Києві, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, не судимого,

та

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_8, не жонатого, непрацюючого, не судимого, - обох за ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

встановив:

14 червня 2009 року близько 23 години 45 хвилин підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, групою осіб вчинили хуліганські дії на подвірї будинку ОСОБА_4 по вул. Кірова, 17 в с. Луки, Малинського району, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось з особливою зухвалістю, за таких обставин.

Так, 14 червня 2009 року підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зайшли на подвіря будинку ОСОБА_4, щоб поквитатися з її сином ОСОБА_5. Викликавши його на веранду будинку, ОСОБА_2 безпричинно, з хуліганських спонукань наніс йому два удари кулаком в обличчя, від чого останній впав на підлогу веранди, потім наніс йому удар ногою по тулубу. ОСОБА_3, приєднавшись до хуліганських дій останнього, демонстративно, проявляючи зневагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, з хуліганських мотивів, з особливою зухвалістю, порушуючи спокій громадян, вдарив ОСОБА_6 ногою по тулубу. З втручанням матері потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинили свої дії, а потерпілий ОСОБА_4 зайшов у будинок. Згодом, коли він знову на крики матері вийшов на подвіря, ОСОБА_2 вдарив його кулаком в обличчя, від якого той впав, та ногою по тулубу. ОСОБА_4, яка закривала сина своїм тілом, отримала від підсудних удари по руках та ногах. Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_3 підібрав штахету, якою розбив лобове та праве заднє бокове скло автомобіля «ЗАЗ-988 Б2» з державним номерним знаком 45226 ВВ, який належить потерпілому ОСОБА_7 і зберігався у дворі, розбив три шибки у вікні кухні будинку ОСОБА_4, чим заподіяв їм майнову шкоду,

Внаслідок вчинених групою осіб хуліганських дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заподіяли потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден голови, тулубу, ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді синців та осаднення кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоровя.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 15 червня 2009 року близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підійшли до будинку ОСОБА_8, що знаходиться по вул. Кірова, 14 в с. Луки Малинського району, де безпричинно, з хуліганських спонукань пошкодили огорожу, розбили скло у вікні літньої кухні, чим заподіяли останньому матеріальну шкоду. Під час сварки підсудний ОСОБА_2 безпричинно штахетою від пошкодженої огорожі наніс удар по руці ОСОБА_9, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоровя у вигляді синців кінцівок.

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їм злочині на досудовому слідстві визнали повністю, у судовому засіданні ОСОБА_2 також вину визнав повністю, ОСОБА_3 - частково.

ОСОБА_2 показав, що 13 червня 2009 року від кума ОСОБА_3 дізнався, що його хтось побив в с. Луки Малинського району. Домовились провчити кривдника. Ввечері 14 червня вони пішли до клубу в с. Буки, де вживали спиртні напої, потім приїхала на мікроавтобусі з Малина двоюрідна сестра ОСОБА_3 ОСОБА_10 з хлопцями, поїхали в клуб в с. Луки Малинського району, де хотіли розібратися з ОСОБА_6, який напередодні дав ляпаса ОСОБА_3. Клуб був закритий. Тоді він та ОСОБА_3 пішли до будинку ОСОБА_6, який на його стук вийшов з будинку. Він наніс йому два удари в обличчя кулаком. ОСОБА_5 впав. Він ударив його ще раз ногою по тулубу, один удар ногою наніс ОСОБА_3. На веранду вийшла мати потерпілого, зняла крик і вони всі з матірю вийшли на подвіря будинку, де він ще раз ударив ОСОБА_6 по тулубу, а ОСОБА_3 штахетою розбив скло в автомобілі, що стояв у дворі, та у вікні будинку. Після цього вони з ОСОБА_3 пішли на подвіря знайомого ОСОБА_11, де він розбив шибку у вікні літньої кухні, ногами пошкодили огорожу будинку. Коли з будинку вийшли члени сімї ОСОБА_11, він під час сварки вдарив ОСОБА_9 штахетою по руці. До них підійшов житель села ОСОБА_12, разом з ОСОБА_11 став проганяти хлопців, з якими вони приїхали, від будинку, а ОСОБА_11 наздогнав його, затримав, завів у подвіря будинку та передав працівникам міліції, яких викликала його мати ОСОБА_13.

Показання підсудного у суді повністю відповідають даним ним під час відтворення обставин та обстановки події (а.с. 145-150 т.1).

Підсудний ОСОБА_3, даючи показання у суді, заперечив свою участь у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим та заподіянні майнової шкоди, посилаючись на те, що він залишався в салоні автомобіля і ні у подвіря ОСОБА_6, ні ОСОБА_13 не заходив.

Після оголошення протоколу відтворення обстановки та обставин події від 29.06.2009 року з його участю (а.с. 151-157 т.1) визнав, що все було саме так, як він зазначав під час проведення даної слідчої дії, що підтверджується показаннями підсудного ОСОБА_2, потерпілих, свідків.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що напередодні, 13 червня в обідню пору, до нього по огорожі його подвіря, яка лежала на землі, у стані алкогольного спяніння підійшов ОСОБА_3. При цьому поламав штахети, за що він дав ляпаса по обличчю ОСОБА_3 та вигнав з двору.

Наступного дня близько незадовго до півночі хтось постукав у двері. Він відчинив їх та отримав два удари в обличчя кулаком від ОСОБА_2, а коли упав на підлогу веранди, йому почали наносити удари по спині та обличчі. В цей час вийшла на веранду його мати, зняла крик і підсудні з матірю вийшли на подвіря будинку, а він зайшов у будинок, щоб подзвонити брату. Знову почув крик матері і вийшов до неї, де отримав удар кулаком в обличчя, а коли упав, то його в присутності матері почали бити ногами. Мати закривала його собою від ударів. Від цих ударів він на декілька хвилин втратив свідомість. Коли прийшов до тями, у дворі уже нікого не було. Перебуваючи в будинку, почув дзвін розбитого скла у вікні на кухні. Били його як ОСОБА_2. так і ОСОБА_3.

З показань потерпілої ОСОБА_4 13 червня минулого року вона з свого двору зробила зауваження ОСОБА_3 з приводу того, що той прямував у двір по огорожі, яка лежала на землі, ламаючи її. Наступного дня близько 23 год. 30 хв. син на стук відкрив вхідні двері у будинок і вона почула його крик, а коли вибігла у коридор, то побачила, що син лежить на підлозі і його бють ногами. Здійнявши крик, почала випихати їх з веранди. На подвірї

впізнала ОСОБА_3, а коли її син знову вибіг з будинку на подвіря, йому хтось став наносити удари кулаком у обличчя, від чого він упав на землю. Вона прикривала його від ударів своїм тілом. Після того, як підсудні припинили бити, вона привела його до тями, допомогла піднятися та завела у будинок. У будинку почула, що розбилося скло у вікні кухні. Після цього, вона з сином пішла до сусідів ОСОБА_14, де з їх подвіря почула крики у дворі сусідів ОСОБА_13. Зі слів ОСОБА_13 дізналася, що вони спали і до них прийшли невідомі та розбили вікно у літній кухні, зламали огорожу. В цей час ОСОБА_11 затримав ОСОБА_2, привів його на подвіря, а ОСОБА_13 викликала міліцію.

З оголошеного у судовому засіданні протоколу допиту потерпілої ОСОБА_15 видно, що вона продала автомобіль „ЗАЗ - 968 Б2, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7, а тому ніяких майнових інтересів не має (а.с.62 т.1).

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що він 15 червня 2009 року, повернувшись вранці додому, дізнався від матері про те, що побили його брата, а у дворі будинку побачив розбите лобове та праве заднє скло його автомобіля „ЗАЗ - 968 Б2 та шибки у вікні будинку.

За показаннями потерпілого ОСОБА_8 в ніч з 14 на 15 червня його розбудив син та повідомив, що хтось ламає огорожу. Він покликав на допомогу ОСОБА_12 з яким намагалися затримати когось з гурту молодих людей, але вони сіли у мікроавтобус і поїхали в с. Буки. Повернувшись додому, побачив на подвірї свого будинку хлопця, який вчиняв сварки на дорозі з його сином ОСОБА_16 і був затриманий останнім. Ним виявився ОСОБА_2.

Аналогічні показання дала потерпіла ОСОБА_9, яку на подвірї ОСОБА_2 вдарив штахетою по руці, та свідок ОСОБА_12.

З показань свідка ОСОБА_11 після того, як він відмовився на виклик ОСОБА_17 вийти з будинку до підсудних на вулицю та повернувся назад у будинок, він почув, як хтось ламає огорожу, звук розбитого скла у вікні. Розбудив батька, з ним вийшов на вулицю, де побачив групу молодих людей та ОСОБА_2, який зчинив сварку. Батько разом з ОСОБА_12 стали проганяти молодих людей, а він затримав ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_13 дала аналогічні показання. Вона у себе у дворі впізнала ОСОБА_3 та ОСОБА_2, його дружину ОСОБА_18, які були в стані алкогольного спяніння, нецензурно лаялись. Від сусідки ОСОБА_4 дізналась, що хлопці побили і її сина.

З показань свідка ОСОБА_19 він на таксі привозив та відвозив молодих людей в с. Луки та в с. Буки. Обставин хуліганських дій він не бачив, але чув крик, тому відїхав далі від місця події. В його автомобіля залишався лише один хлопець з Малина, який був пяний і спав. Ініціатором поїздки була сестра підсудного ОСОБА_3 ОСОБА_10.

Свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 показали, що вони з друзями дійсно за пропозицією ОСОБА_10 приїздили на таксі в с. Луки, бачили, як двоє хлопців з с. Буки стукали у двері якогось будинку, чули крики та дзвін розбитого скла. У дворі одного будинку бачили на землі побитого непритомного хлопця з кровю на обличчі. Його мати кричала.

Аналогічні показання на досудовому слідстві, які оголошені судом, дали свідки ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26 (а.с.75-77, 87-90, 106-108 т.1).

З показань свідка ОСОБА_27 від ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_10 він дізнався, що хтось побив його брата ОСОБА_3 в с. Луки. Того ж дня ввечері приїхала з Малина на мікроавтобусі двоюрідна сестра ОСОБА_10, поїхали в с. Луки, де він чув, як хтось ламав огорожу будинку, де проживає ОСОБА_6, чув крики, звук розбитого скла. Потім пішли до двору ОСОБА_13, ОСОБА_14. Бачив сварку ОСОБА_2 з ОСОБА_11. Після того, як ОСОБА_8 та інші стали проганяти молодих людей від будинку, він сів у таксі і разом з іншими поїхав з села.

Свідка ОСОБА_14 незнайома їй дівчина просила викликати на вулицю сусіда ОСОБА_11, але вона відмовилась. Вона також чула дзвін розбитого скла у літній кухні будинку ОСОБА_11 та як ламалася дерев'яна огорожа.

ОСОБА_10 підтвердила факт організації нею поїздки в село Луки Малинського району, де відбувся конфлікт між підсудними та потерпілими. Перед тим її брат ОСОБА_3 скаржився, що його образили хлопці з сусіднього села Буків.

За висновками судово-медичних експертиз № 258, №259, №260 від 22.06.2009 року (а.с. 163, 170,176 т.1) у потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості без короткочасного розладу здоровя.

Аналізуючи досліджені судом докази у їх сукупності суд визнає доведеною вину підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненими групою осіб, і кваліфікує їхні дії за ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України.

Намір заперечити свою участь у вчиненні даного злочину підсудним Леонтьєвим суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинені ним дії.

Визначаючи підсудним вид та розмір покарання у відповідності до положень ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Вчинений підсудними злочин є злочином середньої тяжкості. Характеризуються вони за місцем проживання позитивно. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувались.

Обставиною, яка помякшує покарання підсудного ОСОБА_2, є визнання вини та щире каяття. Відносно підсудного ОСОБА_3 обставин, що помякшують покарання, не встановлено.

Обставиною, яка у відповідності до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, обтяжує покарання, є вчинення злочину обома підсудними у стані алкогольного спяніння.

Враховуючи вище викладені обставини, а також те, що підсудні раніше не судимі, суд визнає за необхідне й достатнє для виправлення підсудних та попередження нових злочинів призначити покарання в межах санкції статті, за якою вони засуджуються, у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановленням обмежень, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України, -

засудив:

визнати винними ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 296 КК України, та призначити покарання у виді двох років і шести місяців обмеження волі кожному.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання за умови, що вони протягом визначеного судом іспитового строку один рік і шість місяців не вчинять нового злочину та виконають покладені на них обовязки відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст.76 КК України: повідомляти кримінально- виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_28