Справа №11-937Головуючий у І інстанціїПироженко
Категорія24Доповідач у 2 інстанції Матюшко
УХВАЛА

Іменем України

01 вересня 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Авраменка М.Г.,

суддів - Матюшка М.П., Черкасова В.М.,

прокурора Нечепоренко С.П.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2011 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, працюючого вантажником ст. Забуччям. Боярка, раніше судимого: 22.01.2001 року Васильківським районним судом Київської області за ст. 140 ч. 2, ст. 46-1, 44 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік; 14.03.2006 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ст. 187 ч. 2, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

засуджено за ст. 190 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом часткового складання покарань з вироком Фастівського міськрайонного суду від 13.09.2010 року у виді 2 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

04 березня 2010 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, зайшов в кафе Караоке, яке розташоване за адресою: вул. Залізнична, 98 б, смт. Калинівка Васильківського району Київської області, зловживаючи довірою ОСОБА_2, попросив її обміняти 50 євро на гривні, з метою подальшого заволодіння її грошима. Ввівши в оману потерпілу, отримавши згоду останньої на обмін грошей, надав їй банкноту центрального банку Республіки Перу 50 соль, знаючи про те, що дана банкнота не є валютою євро. ОСОБА_3, повіривши та забравши надану ОСОБА_1 купюру, віддала йому гроші в сумі 500 грн., після чого, останній з місця скоєння злочину зник, чим завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини засудженого у вчиненні інкримінованого злочину, просить вирок скасувати у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону та постановити свій вирок, яким ОСОБА_1 призначити за ч.2 ст. 190 КК України 2 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом часткового складання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Вказує, що суд при призначенні покарання засудженому допустив неправильне застосування кримінального закону, оскільки у вироку зазначив, що призначає остаточне покарання шляхом часткового складання, хоча фактично призначив остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. В доповненнях до апеляції прокурор просить зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком від 13.09.2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора на підтримку апеляції з доповненнями, заперечення засудженого на апеляцію, який просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення, а вирок зміні з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин відповідає матеріалам справи та учасниками судового розгляду не оспорюється, так як справа розглянута відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України.

Призначаючи покарання, як видно із вироку, судом враховані характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, обставина, що обтяжує покарання вчинення засудженим злочину в стані алкогольного спяніння, також обставини, що помякшують покарання ОСОБА_1 щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, а також позитивні характеристики за місцем проживання, тому колегія суддів вважає призначене засудженому покарання справедливим і не знаходить підстав для скасування вироку.

Що стосується порушення судом вимог ч. 4 ст. 70 КК України, то це дійсно має місце, оскільки ОСОБА_1 13.09.2010 року Фастівським міськрайонним судом Київської області засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі за злочин, який він скоїв 20.04.2010 року.

Але, взявши до уваги наведені вище обставини, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок в частині призначення остаточного покарання засудженому ОСОБА_1 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково. Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від. 05.05.2011 року в частині призначення покарання засудженому ОСОБА_1 змінити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначене за попереднім вироком, більш суворим покаранням, що призначене за даним вироком, визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2010 року. В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий

Судді