АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

номер справи: 657/1595/14-к
Провадження номер: 11-кп/791/501/15 р. Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 ст. КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року червня місяця «18» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурораОСОБА_6
ЗахисникаОСОБА_7
ОбвинуваченогоОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № , за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ставки
Каланчацького району Херсонської області, жителя
АДРЕСА_1 ,
раніше судимого,
визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід тримання під вартою скасовано, обвинувачений звільнений з-під варти.
Процесуальні витрати за проведення експертиз віднесено за рахунок держави.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він
12 вересня 2014 року в с. Чсервоний Чабан Каланчацького району Херсонської області вчинив умисне вбивство свого брата ОСОБА_10 .
Виправдовуючи ОСОБА_8 в цьому обвинуваченні, місцевий суд вказав, що стороною обвинувачення не надано достатньо доказів, підтверджуючих факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.
На вирок суду прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій покликається на незаконність рішення суду першої інстанції. В обґрунтування доводів прокурор вказує, що суд не належним чином дав оцінку доказам, зокрема показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , висновкам експертиз і даним огляду місця події. Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, визнавши ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання 8 років позбавлення волі і на підставі ст.. 71 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на 9 років.
Захисник ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора подала заперечення, вважаючи її доводи безпідставними. Просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.
Заслухавши міркування прокурора про необхідність задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого і захисника, які просили вирок місцевого суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції щодо недоведеності вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи. Такий висновок суду ґрунтується на перевірених в судовому засіданні і належним чином оціненими доказами, які спростовують доводи апеляційної скарги прокурора.
Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 12 вересня 2014 року разом з братом ОСОБА_10 та його співмешканкою ОСОБА_15 вживали спиртні напої. У цей день з братом він не сварився, пішов з його подвіря, залишивши там як брата так і його співмешканку. Про смерть брата узнав в той же день від працівників міліції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор як на докази винуватості ОСОБА_8 в умисному вбивстві посилається на показання свідків та ряд інших доказів, які, як на думку суду першої інстанції так і колегії суддів, ні прямо ні опосередковано не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що на час коли вона пішла з подвіря ОСОБА_10 там залишався і обвинувачений. Всі вони були в стані сильного алкогольного сп`яніння. Факт перебування ОСОБА_16 в стані такого сп`яніння підтверджується і висновком судово-медичної експертизи. Обвинувачений спростовує обставини вказані свідком та вказує, що він першим пішов з подвіря брата і той залишався разом із співмешканкою. Такі, суперечності в показаннях свідка та обвинуваченого усунути неможливо з урахуванням стану названих осіб на час вбивства ОСОБА_10 .
Потерпіла ОСОБА_17 , яка є сестрою ОСОБА_10 і обвинуваченого стверджувала суду, що обвинувачений не міг вчинити вбивство свого брата. При цьому потерпіла вказувала, що на місце події працівниками міліції був доставлений ОСОБА_18 , який заперечував причетність до смерті брата.
Свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_19 показали про висловлювання ОСОБА_8 про наміри вчинити вбивство ОСОБА_10 . Такі події мали місце задовго до 12 вересня 2014 року і самі собою не свідчать про реалізацію обвинуваченим таких висловлювань.
Посилання прокурора, що на місці події біля тіла ОСОБА_10 була виявлена кепка обвинуваченого також не є доказом обвинувачення так як обвинувачений 12 вересня 2014 року перебував на подвірї брата. Той факт, що вказана кепка належить обвинуваченому заявила лише свідок ОСОБА_20 . Інших доказів сторона обвинувачення не надала. Крім того, дані протоколу огляду місця події не можливо визнати допустимими доказами так як вони зібрані в порушення норм чинного КПК. Огляд володіння особи повинен здійснюватися у відповідності до положень ст. 237 КПК України, а саме за рішенням слідчого судді, чи з підтвердженням такого дозволу уже після проведення огляду. Вказаний процесуальний документ слідчого судді в матеріалах кримінального провадження відсутній.
Не є беззаперечними доказами винуватості ОСОБА_8 і висновки судово-медичних та імунологічних експертиз. Наявність у обвинуваченого на тілі тілесних ушкоджень у вигляді саден і слідів крові на його одязі також не являються прямими доказами винуватості обвинуваченого. Стороною обвинувачення не підтверджено, що тілесні ушкодження обвинувачений отримав під час бійки з братом. Експерт імунолог категорично не дійшов висновку про приналежність біологічних слідів на одязі обвинуваченого ( крові) його братові ОСОБА_10 так як не виключає її походження як від одного так і другого.
Не могли судом братися до уваги заява і показання обвинуваченого під час досудового розслідування про вчинення ним злочину так як таким чином порушується принцип безпосередності дослідження доказів. В судовому засіданні обвинувачений ці обставини спростував.
Не заслуговують уваги і доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями процесуального законодавства так як під час підготовчого судового засідання не була присутня потерпіла. Такі доводи суперечать вимогам ч. 3 ст. 409 КПК України щодо неможливості скасування виправдувального вироку з названих підстав.
З оглядом на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив зібрані у провадженні докази, дав їм належну правову оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність участі ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 у зв`язку з чим вирок необхідно визнати законним та обґрунтованим, підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 без зміни.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження на протязі трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя