Справа № 152/89/15-к
У Х В А Л А
іменем України
13 березня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження за клопотанням начальника Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_5 про надання дозволу на працевлаштування в межах установи обвинуваченого ОСОБА_4 , засудженого вироком Шаргородського районного суду 11.02.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та три місяці,
11.03.2015 року начальник Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на працевлаштування в установі обвинуваченого ОСОБА_4 , що засуджений вироком Шаргородського районного суду 11.02.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та три місяці.
У ході судового розгляду прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо задоволення клопотання начальника установи виконання покарань.
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду клопотання не заперечував щодо його задоволення.
Вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 11.02.2015 року ОСОБА_4 засуджений вироком Шаргородського районного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і три місяці. Обрано запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з 11.02.2015 року.
Вирок суду законної сили не набрав.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою в Вінницькій установі виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (а.с.224).

Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю…

Згідно з ст.ст.107, 118-120 КВК України, засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право, в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Державного департаменту України з питань виконання покарань брати участь у трудовій діяльності. Засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії… Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції…Для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, робочий тиждень не може перевищувати норму тривалості робочого часу, встановленого законодавством про працю…Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості та якості.

З пояснення ОСОБА_4 в судовому засіданні вбачається, що він бажає працювати в межах Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1).

Відтак, суд вважає за необхідне надати дозвіл обвинуваченому ОСОБА_4 для працевлаштування в межах Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1).

Згідно із п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Частиною першою статті 539 КПК України встановлено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом четвертим частини другої статті 539 КПК України встановлено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Частинами 3-5 статті 539 КПК України встановлено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченого статтями 318-380 цього Кодексу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Керуючись п.14 ст.537, ст. 539, п.2 ч.2 ст.395, ст.372 КПК України, на підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст.107, 118-120 КВК України, суд

ухвалив:
Надати дозвіл ОСОБА_4 , засудженому за вироком Шаргородського районного суду від 11.02.2015 року, на працевлаштування в межах Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1).

Копію ухвали невідкладно надати обвинуваченому ОСОБА_4 та надіслати начальнику Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_5 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1