АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року м. Дніпропетровськ

29 травня 2014 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляціями прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року.
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, одружений, має доньку 2002 року народження, освіта неповна середня, не працюючий, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 05.12.1993 року Амур-нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.. 215-3 ч.2, 141 ч.2, 81 ч.3, 118 ч.2,117 ч.2,117ч.3, 42 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 12.05.2004 року Дніпропетровським районним судом за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 152 ч.3, 70 ч.1 КК України до 10 років позбавлення волі.
Звільнений 07.04.2011 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 27днів, згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська,
засуджений: - за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
· за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;
· за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі;
· за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 13 червня 2011 року близько 18 години 45 хвилин, перебуваючи біля квартири АДРЕСА_2 , маючи намір на незаконне таємне заволодіння чужим майном з зазначеної квартири, скориставшись незачиненими дверима проник у квартиру за зазначеною адресою. Скориставшись, тим, що господарі квартири відволіклися, навмисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав жіночу сумку вартістю 150 гривень, жіночий гаманець вартістю 50 гривень, ключі від квартири в кількості 5 шт, вартістю 25 гривень кожен, на загальну суму125 гривень, 2 футляра для ключів вартістю 10 гривень кожен, на загальну суму 20 гривень, магнітний ключ вартістю 50 гривень, футляр для окулярів вартістю вартістю 20 гривень,окуляри від сонця вартістю 180 гривень, ДВД «Меридіан» вартістю 200 гривень, гроші в сумі 600 гривень, дві золоті каблучки 585 проби вагою 3г кожна, вартістю 624 гривні за кожну, на загальну суму1248 гривень. З викраденим з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 збитки на загальну суму 2643 гривні.
Крім того, 16 липня 2011 року приблизно о 01 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 з метою з`ясування особистих стосунків з матір`ю своєї співмешканки - ОСОБА_10 , незаконно, шляхом пошкодження москітної сітки на вікні, проник в житловий будинок АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_12 перебуваючи в приміщенні вказаного жилого будинку, він почав ображати ОСОБА_11 вчинив сварку на підставі особистих неприязних стосунків. Під час якої ОСОБА_8 навмисно з метою спричинення тілесних ушкоджень завдав потерпілій ОСОБА_11 удар скляною пляшкою з-під пива по голові. Після чого потерпіла повалила його на диван, вихопила зазначену пляшку з його рук та розбила її на голові у ОСОБА_8 . В цей момент на допомогу потерпілій прийшов її чоловік ОСОБА_12 , з яким ОСОБА_8 також почав бійку. При цьому ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_11 приблизно 10 ударів руками та невстановленим предметом по голові та в обличчя, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження. Перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 під час сварки з господарями будинку, помітив гроші, які знаходилися поверх гаманця на шухляді, які вирішив вкрасти. Реалізуючи свій злочинний намір, непомітно для господарів, таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно викрав гроші у сумі 300 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_13 . Після чого, з місяця вчинення злочину зник. Викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.
В апеляціях:
Прокурором ставиться питання про скасування вироку та ухвалення нового, яким визнати ОСОБА_8 винним за ст.ст.187 ч.3, 185 ч.3 КК України та призначити йому остаточне покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Суд дав неправильну оцінку показам потерпілої ОСОБА_11 , яка вказувала на незаконне проникнення ОСОБА_8 до неї в дім, про напад на неї зі зброєю, вимоги передати гроші та необґрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.187 КК України на ч.2 ст.185, ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України.
Крім того, суд необґрунтовано вказав у вироку на те, що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, що не підтверджено документально, покарання призначив надто м`яке, таке, що не відповідає тяжкості скоєного та особі винного.
Адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_8 за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, а у частині визнання винним за ч.2 ст.125 КК України вирок залишити без змін. Посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Доказів вини ОСОБА_8 у крадіжці майна у потерпілої ОСОБА_14 не здобуто та засуджений ОСОБА_8 у цій частині на припущеннях. Вид та вартість викраденого майна не визначені, немає даних про те, що таке майно було у потерпілої.
По другому епізоду суд не прийняв до уваги докази, які виправдовували ОСОБА_8 , того, що потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , свідок ОСОБА_12 зацікавлені у результаті справи та їх пояснення стосовно крадіжки грошей повинні бути підтверджені й іншими даними. Перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 на ч.1 ст.162 КК України суд вийшов за межі обвинувачення, тоді як дії обвинуваченого слід кваліфікувати лише за ч.2 ст.125 КК України.
По таких же підставах просить скасувати вирок і обвинувачений ОСОБА_8 та виправдати його за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України, оскільки цих злочинів він не скоював та засудити його за ч.2 ст.125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Вказує на відсутність доказів його вини у крадіжках та проникненні у житло, на фальсифікацію матеріалів справи робітниками міліції, на однобічність та упередженість судового розгляду, порушення норм КПК України, які виразилися у порушенні його права на захист, ігноруванні його клопотань. Суд не дав правильної оцінки суперечливим показам потерпілих та свідка ОСОБА_12 , не врахував даних, які вказували на його невинність та засудив незаконно.
Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляцію і просив залишити вирок без змін, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.
Суд правильно вказав на наявність неприязних особистих відносин між ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_11 , на те, що навіть виходячи з показів потерпілої, застосуванням пістолету або схожим на нього предметом, ОСОБА_8 погрожував не з моменту проникнення у дім, а вже після конфлікту, що стався тут між ними, і не зрозуміло з якою метою, на те, що грошима він заволодів таємно. На це, крім показів ОСОБА_8 , вказували, як покази самої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 , з аналізу яких не випливало, що ОСОБА_8 проник у дім саме з метою розбійного нападу, а вбачалося, що мав місце конфлікт на грунті неприязні, у ході якого ОСОБА_8 побив потерпілу, спричинивши їй тілесні ушкодження, та наніс удари ОСОБА_12 .
Про відсутність нападу свідчили і дані протоколу огляду місця події, при якому не було виявлено плям крові, битого скла, пошкодженої москітної сітки на вікні, про які згадувала потерпіла, той факт, що у ОСОБА_8 не були вилучені ані пістолет, ані схожі на нього предмети, а також факт звернення потерпілої до міліції тільки 20 липня 2011 року о 18.45 годині.
Виходячи з цього, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що мотивом кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 були не корисливі, а особисті неприязні стосунки, а також і те, що ОСОБА_8 все ж таки незаконно проник до житла потерпілої, спричинив їй тілесні ушкодження та таємно викрав гроші у сумі 300 гривень.
Посилання в апеляціях на недоведеність у цій частині вини ОСОБА_8 , необґрунтовані. Потерпіла ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_12 послідовно вказували на незаконне, проти їх волі, проникнення ОСОБА_8 в дім, на зникнення грошей саме у сумі 300 гривень після його уходу. На це вказують і фактичні обставини, а саме то, що ОСОБА_8 проник в дім у нічний час, спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_15 , що спростовує доводи о його запрошенні господарями. Факт приналежності вкрадених грошей потерпілому ОСОБА_13 підтверджений показами останнього, а також потерпілої ОСОБА_11 і доводи обвинуваченого на суперечливість показів вказаних осіб та свідка ОСОБА_12 , в частині приналежності грошей, а також і в цілому, що на думку ОСОБА_8 свідчить про обмову, необґрунтовані. Якихось об`єктивних даних про відсутність такої суми у ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , на що обвинувачений посилається в апеляції, немає.
Необґрунтовані і доводи апеляцій про недоведеність вини ОСОБА_8 по епізоду крадіжки у ОСОБА_9 , про відсутність даних про наявність у потерпілої перерахованого майна, його вартості. З матеріалів провадження видно, що потерпіла ОСОБА_9 пояснювала, що добре запам`ятала ОСОБА_8 , коли він заходив до її квартири, а потім впізнала його в міліції. Потерпіла вказала, яке майно було вкрадено, описала його, назвала вартість, яка є реальною та підстав сумніватися в об`єктивності цих даних немає. Покази потерпілої підтвердив свідок ОСОБА_14 . Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що ОСОБА_8 заходив до під`їзду будинку, в якому проживає ОСОБА_9 , а свідок ОСОБА_18 пояснював, що забирав ОСОБА_8 на таксі від будинку ОСОБА_9 . Потерпіла ОСОБА_9 вказувала, що після того, як виявила крадіжку, вибігла з дому та бачила таксі, що від`їжджало.
Відповідно до протоколу впізнання ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_8 , як особу, яка безпосередньо перед крадіжкою, заходила до неї у квартиру, ніби помилилися (т.1 а.с.56). Обвинувачений цього факту і не заперечував.
Те, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 не бачили у ОСОБА_8 викраденого майна, коли він вийшов з будинку потерпілої, на що обвинувачений посилається в апеляції, не свідчить про непричетність останнього до крадіжки. З урахуванням невеликих розмірів цього майна, вони могли і не помітити його у ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_18 і ОСОБА_10 проводили у той день час разом із ОСОБА_8 , могли бути зацікавлені у благополучному для нього результаті справи.
Необґрунтовані і доводи апеляцій про порушення КПК України, неповноту слідства, фальсифікацію матеріалів провадження. Те, що у справі є постанови про прийняття справи до провадження та про вручення потерпілій копії постанови про порушення кримінальної справи помилково датовані 18 липня 2011 року, тобто до порушення кримінальної справи (т.1 а.с.3, 6), скасування вироку те тягне, грубим порушенням КПК України не є. Кримінальна справа була порушена та розслідувана відповідно до норм кримінально-процесуального закону 1960 року та вимоги цього закону були органами слідства у цілому дотримані.
Те, що розслідування справи на визначеному етапі проводилося без участі адвоката, а ОСОБА_8 не представляли слідчому судді після внесення справи до єдиного реєстру досудових розслідувань, також не є порушенням норм КПК України. Захистом на досудовому слідстві ОСОБА_8 був забезпечений (т.1 а.с.90) та слідчі дії по справі проводилися за участі адвоката. Далі ОСОБА_8 заявив, що буде захищатися самостійно (т.2 а.с.122). У забезпеченні явки ОСОБА_8 до суду, після внесення справи до єдиного реєстру досудових розслідувань, необхідності не було, обов`язковим це не є.
Органами досудового розслідування ОСОБА_16 був визнаний потерпілим обґрунтовано, оскільки діями ОСОБА_8 йому був спричинений матеріальний збиток на суму 300 гривень.
Постанову Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2012 року, якою кримінальна справа відносно ОСОБА_8 направлялася на додаткове розслідування, органами досудового слідства виконано у повному обсязі, тому і ці доводи обвинуваченого про неповноту слідства, необґрунтовані.
Судовий розгляд також був проведений повно, об`єктивно та всебічно. Посилання ОСОБА_8 на те, що суд не дав йому можливості ставити питання потерпілим та свідкам, необґрунтовані.
Те, що суд не задовольнив всіх клопотань обвинуваченого, на неповноту розгляду не вказує. Клопотання вирішені у встановленому порядку, зібраних доказів було достатньо для вирішення справи по суті.
Ніяких даних про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, про недозволені методи ведення слідства, немає.
Від ОСОБА_8 та його захисників з цього приводу ніяких скарг, заяв не надходило, якихось об`єктивних даних про застосування тиску на ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_18 немає. Покази вони давали, які вважали за потрібне, ОСОБА_8 вини не визнавав і з цих показів не випливає, що обвинувачений і свідок були вимушені давати такі покази, обмовляли себе або один одного.
Необґрунтовані і посилання апеляцій на спотворення судом показів свідків, неправильну та неповну оцінку показів потерпілих та доказів у цілому.
Покази свідків, потерпілих наведені досить повно та об`єктивно, їм дана належна оцінка і аналіз, як кожним окремо, так і у сукупності з іншими доказами і колегія вважає висновки суду вірними.
Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч.1 ст.162, ч.2 ст.125, ч.ч.2 3 ст.185 КК України.
Посилання в апеляціях на те, що суд не мав права кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.162 КК України, оскільки вийшов при цьому за межі обвинувачення, не ґрунтуються на законі.
ОСОБА_8 обвинувачувався у розбійному нападі з проникненням у житло і суд не погіршив становища обвинуваченого, перекваліфікувавши його дії на менш тяжкі склади кримінальних правопорушень, без зміни обвинувачення прокурором.
Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінальних правопорушень, обставин справи, особи винного і підстав до зміни покарання немає. Дані про те, що ОСОБА_8 має неповнолітню дитину у судовому засіданні не оскаржувалися, при призначенні покарання ця обставина не враховувалася та підстав до виключення вказівки суду на цей рахунок з вступної частини вироку немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Судді: