УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/590/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого: ОСОБА_10
обвинувачених: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого,
маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,
інваліда 3-ї групи, не судимого,-
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3(три) роки 6 місяців позбавлення волі, за ст. 304 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України призначено ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим 3 (три) роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_11 покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_11 не обирався.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, судимого: -
23.10.2013 року Баранівським районним судом
Житомирської області за ст.ст. 185 ч.3, 69 на один
рік позбавлення волі, звільненого від відбування
покарання з випробуванням та іспитовим строком
засуджено за ст. 185 ч.3 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 23.10.2013 року до покарання за новим вироком 3 (три) роки один місяць позбавлення волі.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_12 обрано тримання під вартою і взято під варто в залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахується з 24 квітня 2015 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином її неповнолітньою дитиною ОСОБА_12 , задоволено повністю.
В задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю.
Речові докази: товари, викрадені з магазину приватного підприємця ОСОБА_14 та повернуті йому залишено потерпілому; товари, викрадені з магазину приватного підприємця ОСОБА_15 та повернуті йому залишено потерпілому; товари, викрадені з магазину приватного підприємця ОСОБА_16 та повернуті йому залишено потерпілому.
Речові докази, які зберігаються в камері зберігаються в камері зберігання Баранівського РВ УМВС України: по квитанції № 316 викрутка повернуто потерпілому ОСОБА_10 ; по квитанції № 327 пару взуття повернуто ОСОБА_11 , а решту три навісні замки, металевий лом, два гіпсові злитки вирішено знищити; по квитанції № 328 дві скляні пляшки, коробка з-під соку, фольга з-під ковбаси, арматура вирішено знищити; по квитанції № 329 кросівки вирішено повернути ОСОБА_12 , навісний замок вирішено знищити.
Згідно змісту вироку суду, 21.10.2013 року 13 близько 21 год. ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , з метою вчинення крадіжки чужого майна зайшли на територію господарства ОСОБА_10 , що розташоване в с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області, де пошкодивши навісний замок проникли до сараю звідки таємно викрали мотоцикл ИЖ-Ю-4 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 3000 грн., чим завдали потерпілому матеріальної шкоди на вище вказану суму.
08.12.2013 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_12 з метою вчинення крадіжки зайшов на територію господарства ОСОБА_10 , що розташоване в с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області, де знявши вікно проник до житлового будинку, в одній з кімнат з дерев`яної шкатулки, таємно за відсутності сторонніх осіб викрав гроші в сумі 100 доларів США, які в еквіваленті по курсу НБУ становлять 799 грн. ЗО коп., після чого з викраденими грішми покинув будинок ОСОБА_10 ..
10.02.2014 ОСОБА_11 , перебуваючи за місцем свого проживання в с. Кашперівка Баранівського району Житомирської області під час розмови переконав неповнолітнього ОСОБА_12 вчинити разом з ним крадіжку з магазину в с. Рогачів Баранівського району Житомирської області.
Таким чином, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдали потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 5800 грн. 08 коп..
Таким чином, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 завдали потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 3342 грн. 50 коп.
18.03.2014 близько 22 год. в м. Баранівка, Житомирської області ОСОБА_12 , з метою вчинення крадіжки прибув до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ПП ОСОБА_16 , що знаходиться на АДРЕСА_4 , де шляхом пошкодження вікна, проник до приміщення, звідки повторно таємно при відсутності сторонніх осіб викрав: гроші в сумі 436 грн.; палку ковбаси - 1 шт торгової марки «Забіяка» вартістю 15 грн., плитку шоколаду торгової марки «Roshen» - 1 шт. вартістю 10 грн., плитку шоколаду торгової марки «Кіnder-Schokolat» -1 шт. вартістю 13 грн., пачку соку об`ємом 0,95 дм.З торгової марки «Наш Сік» -1 шт. вартістю 9 грн.20 коп., пляшку горілки об`ємом 0,7 дмЗ торгової марки «Златогор» 1 шт. вартістю 46 грн., пляшку горілки об`ємом 0,7 дм.З «Душевна срібна» торгової марки «Житомирський ЛГЗ» 1 шт. вартістю 46 грн., пакет поліетиленовий 1 шт. вартістю 1,50 грн., чим Заподіяв ПП ОСОБА_16 шкоду на загальну суму 576 грн. 70 коп.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_20 просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 24.04.2015 року скасувати за м`якістю призначеного покарання. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_11 за ст. 185 ч.3 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ст. 304 ч.1 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України призначити ОСОБА_11 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. задовольнити повністю, стягнувши з останнього вказану суму.
Цим же вироком засудити ОСОБА_12 за ст. 185 ч.3 КК України на 4 (чотири) роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України призначити ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 23.10.2013 року до покарання за новим вироком 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити повністю.
В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування. апеляційної скарги захисник ОСОБА_20 посилається на те, що призначене покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є надто м`яким, не справедливим та таким, що не відповідає особам обвинувачених і тяжкості вчинених злочинів.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_11 свою вину у вчиненні крадіжки мотоцикла у ОСОБА_10 не визнав, матеріальну та моральну шкоду відшкодовувати не буде, а тому суд першої інстанції необгрунтовано застосував до нього вимоги ст.ст. 66,75 і 76 КК України, якщо жодної обставини, що пом`якшує покарання не виявлено.
Також, суд безпідставно відмовив в задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди в сумі 3 (три тисячі) грн. за безпідставністю, так як в зв`язку з викраденням мотоциклу він змушений і в даний час користуватись громадським транспортом для поїздок до районного центру, витрачати на поїздки свої гроші, нервує, морально страждає.
Співпраці ОСОБА_11 ні з органом досудового слідства, ні з судом не було, що вказує на те, що він не покаявся, не зрозумів недопустимість протиправної поведінки і не має наміру в подальшому не вчиняти злочини.
Апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позову ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_11 коштів в сумі 3000 (три тисяч) грн. по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної викраденням мотоцикла, оскільки така шкода відшкодовується за вироком суду від 14.01.2014 року іншими співучасниками крадіжки ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , а ОСОБА_11 , який приймав активну участь у скоєнні злочину ніяку шкоду не відшкодовує.
Також і обвинувачений ОСОБА_12 , як зазначає захисник ОСОБА_20 свою вину у вчиненні крадіжки 800 доларів США і 1000 Євро з будинку ОСОБА_10 не визнав та шкоду відшкодовувати не буде, а тому у нього є лише одна пом`якшуюча вину обставина це вчинення злочинів в неповнолітньому віці.
А тому, на думку апелянта, виправлення ОСОБА_11 і ОСОБА_12 можливе лише за умови тривалої їх ізоляції від суспільства.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок Баранівського районного суду від 24 квітня 2015 року у вчиненні ОСОБА_11 кримінального провадження по факту викрадення мотоцикла у ОСОБА_10 скасувати, виключити його з обвинувачення та винести новий вирок, яким визнати його невинним в цій частині.
З прийнятим рішенням суду в частині визнання винним ОСОБА_11 у викраденні мотоцикла у ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_8 не погоджується і вважає його несправедливим, оскільки вирок суду не відповідає реальним обставинам подій та дослідженим матеріалам справи, а також прийнятий з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає, що суд не вказав, що кримінальне правопорушення проводилось тільки по відношенню ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Напротязі всього досудового слідства ці особи заявляли, що крадіжку скоїли тільки вони і ні де не обмовились стосовно ОСОБА_11 ..
На думку захисника ОСОБА_8 суд не дотримався вимог ст. 276-278,290-293 КПК України.
Апелянт звертає увагу, що по даному епізоду, крім висунення підозри і вручення обвинувального акту ОСОБА_11 не було допитано і його думки з цього приводу слідство не виясняло.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2014 року скасувати в частині щодо засудження неповнолітнього ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України по епізодах обвинувачення його в крадіжці 100 доларів США, яка згідно з обвинуваченням мала місце близько 21 години 30 хв. 8 грудня 2013 року та у крадіжці 1000 євро і 700 доларів США, яка згідно з обвинуваченням мала місце близько 23 години 30 хв. 8 грудня 2013 року.
Закрити кримінальне провадження в цій частині щодо ОСОБА_12 за недоведеністю вини у вчиненні цих злочинів.
Пом`якшити ОСОБА_12 покарання, застосувавши до нього ст. 69 КК України.
Призначити ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років і шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Баранівського районного суду від 23.10.2013 року призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у вигляді двох років семи місяців позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не згідний з висновками суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні крадіжок майна, що належить ОСОБА_10 , які, як зазначено в обвинувальному акті були вчинені 8 грудня 2013 року близько 21 год. 30 хв. та близько 23 год. 30 хв..
Вважає вирок суду першої інстанції в цій частині несправедливим, незаконним, необґрунтованим, постановленим упереджено, з грубим порушенням норм матеріального і процесуального законодавства.
Апелянт вважає, що під час кримінального провадження вимоги ст. 91 КПК України стороною обвинувачення були виконані лише частково.
На думку захисника ОСОБА_9 , в ході судового розгляду кримінального провадження сторона обвинувачення , а саме прокурор, не надав суду жодних доказів, які б достовірно і беззаперечно підтверджували:
1.що у потерпілого ОСОБА_10 станом на 8 грудня 2013 року були в наявності кошти в сумі 800 доларів США та 1000 євро;
2.що зазначені кошти дійсно були викрадені;
3.що крадіжки майна, яке належало ОСОБА_10 були вчинені саме 8 грудня 2013 року близько 21 год. 30 хв. та близько 23 год. 30 хв.;
4.що розмір шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 кримінальними правопорушеннями становить саме 800 доларів США та 1000 євро.;
5.що ці крадіжки майна вчинив саме ОСОБА_12 ;
На думку захисника ОСОБА_9 , вирок Баранівського районного суду не відповідає жодному з критеріїв, встановлених ст. 370 КПК України.
Апелянт зазначає, що під час судового розгляду неповнолітній ОСОБА_12 давав непослідовні, суперечливі показання, що до нього працівниками міліції застосовувалося фізичне та психічне насильство, у зв`язку з чим він визнав вину у викраденні 800 доларів США та 1000 євро.
Адвокат зазначає, що під час досудового розслідування по обвинуваченню ОСОБА_12 були грубо порушені його права на недоторканість та на захист.
Апелянт вважає, що постановляючи вирок в цій частині, суд не звернув увагу, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні двох епізодів крадіжок майна, що належало ОСОБА_10 , а тому, вважаючи вину доведеною, зобов`язаний був навести у вироку докази вини по кожному із цих епізодів та відповідно до ст. 94 КПК України оцінити кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім того, захисник ОСОБА_9 вважає, що покарання призначене ОСОБА_12 не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинених ним правопорушень.
В апеляційній скарзі представник неповнолітнього ОСОБА_13 , просить вирок Баранівського районного суду від 24.04.2014 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України по епізодах обвинувачення його в крадіжці 100 доларів США, 1000 євро та 800 доларів США і 1000 євро закрити за недоведеністю вини у вчиненні цих злочинів.
Відмовити ОСОБА_10 в задоволенні позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.
Не стягувати витрати понесені, у зв`язку з проведенням судових експертиз по епізодах крадіжок з господарства ОСОБА_10 ..
Пом`якшити ОСОБА_12 покарання за ч.3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України та призначити 2 (два) роки позбавлення волі.
На думку представника неповнолітнього ОСОБА_13 , за вчинення двох крадіжок майна, яке належить ОСОБА_10 , ОСОБА_12 засуджений безпідставно, оскільки обвинуваченням під час судового розгляду не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували його вину у вчиненні цих злочинів.
Вважає, що вирок суду в частині засудження ОСОБА_12 за вчинення крадіжок майна ОСОБА_10 є незаконним, необґрунтованим, ґрунтується на недопустимих доказах та припущеннях.
Заслухавши доповідача по справі, потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_20 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених мотивів, обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , неповнолітнього ОСОБА_12 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги з наведених мотивів та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_20 , прокурора, який заперечував проти задоволення всіх поданих апеляційних скарг, вважаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_20 , обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 , представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 , підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні крадіжок з магазинів, які належать фізичним особам підприємцям ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , а також вини ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки з магазину підприємця ОСОБА_16 підтверджуються зібраними і дослідженими в судовому засіданні доказами та будь - ким з можливих апелянтів не оспорюються.
Вирок суду 1-ї інстанції в цій частині ґрунтується на перевірених доказах як під час досудового так і судового слідства, яким суд надав вірну юридичну оцінку, правильно кваліфікувавши протиправні дії ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України та ОСОБА_12 за ч.3 ст. 185 КК України.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні крадіжки мотоцикла у ОСОБА_10 підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: показами потерпілого ОСОБА_10 та його письмовою заявою, показами свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , вироком Баранівського районного суду від 14.01.2014 року, який набрав законної сили та є чинним, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з викраденням майна потерпілого ОСОБА_10 мотоцикла ИЖ-Ю-4 в с. Кашперівка Баранівського району.
Що стосується доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 щодо необґрунтованості висновків суду, то вони є безпідставними та ґрунтуються лише на припущеннях, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим слідством зібрано достатньо переконливих доказів доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 мотоцикла ІЖ Ю4, яким він згодом розпорядився на свій розсуд, про що безпосередньо вказують, крім інших доказів, покази свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 ..
Так, в судовому засіданні 04.06.2014 року свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 пояснили, що 21.10.2013 року ОСОБА_11 разом із ОСОБА_18 у ОСОБА_19 ремонтували кришу на будівлі і ОСОБА_11 запропонував заробити гроші шляхом викрадення у жителя с. Кашперівка ОСОБА_10 мотоцикла, щоб в подальшому здати його на металобрухт, на що всі погодилися. Увечері пішли до господарства ОСОБА_10 , використовували пилку по металу і лома для того, щоб зламати на двох сараях замки, бо шукали мотоцикла. Оскільки мотоцикл не заводився, то за шнурок зачепили його до автомобіля ОСОБА_11 і затягнули до нього в с. Кашперівка, де за допомогою «Болгарки» порізали на частини і завезли в м. Баранівка, щоб здати на металобрухт. ОСОБА_11 сам здав порізані частини з мотоцикла і дав кожному по сто гривень. Коли ОСОБА_19 і ОСОБА_18 допитували слідчі по факту викрадення мотоцикла, то вони не вказували на ОСОБА_11 , як учасника крадіжки, бо жаліли, що у нього двоє дітей і він обіцяв внести свої гроші за викрадений мотоцикл у ОСОБА_10 в сумі 3000 грн., але він в подальшому відмовився від своєї обіцянки, тому під час розгляду справи 14.01.2014 року в суді дали покази, що з ними приймав участь у крадіжці мотоцикла ОСОБА_11 . ОСОБА_19 також пояснив, що ліхтарі показники поворотів та катушка запалення до мотоцикла не були у нього, а мотоцикла розпилювали у господарстві ОСОБА_11 ..
Також, під час досудового слідства свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18 власноручно підписали протоколи допиту їх в якості свідків та зазначили, що з їх слів записано вірно, ними прочитано та заперечень вони не мають ( т.1 а.с. 135-136, 137-138).
А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заперечення ОСОБА_11 , до вчинення крадіжки мотоцикла ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_19 та ОСОБА_18 спростовуються оглянутими в судовому засіданні вироком Баранівського районного суду від 14.01.2014 року, яким ОСОБА_18 і ОСОБА_19 засуджені за ст. 185 ч.3 КК України за вчинення крадіжки у ОСОБА_10 мотоцикла ІЖ Ю4 та з них стягнуто матеріальну шкоду, заподіяну злочином 3000 грн. і моральну 3000 грн., де під час розгляду справи у вироку зазначені їх покази, що разом з ними вчиняв крадіжку мотоцикла ОСОБА_11 ( т.1 а.с. 127-128).
Крім того, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що йому розповідали ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , що з ними приймав участь у крадіжці мотоцикла ОСОБА_11 , якого пожаліли тому під час слідства по їхній справі вони про його участь у крадіжці не говорили.
Зазначені покази є послідовними, логічними та у своїй сукупності узгоджуються з іншими здобутими по справі доказами.
Наведені дії та встановлені судом обставини безпосередньо вказують на протиправне вчинення саме ОСОБА_11 спільних, умисних протиправних дій спрямованих на таємне викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_10 , а саме мотоцикла ІЖ-Ю4 в смт. Кашперівка Баранівського району.
Покази обвинуваченого ОСОБА_11 , які він дав під час судового та апеляційного розгляду справи про те, що мотоцикл він не крав, апеляційний суд вважає непереконливими, неправдивими, оскільки вони спростовуються зібраними та дослідженими доказами, а тому розцінює їх як намагання ОСОБА_11 уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Крім того, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачений ОСОБА_11 не зміг пояснити, з яких саме підстав свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_18 могли його оговорити.
Вищезазначеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції надав вірну оцінку, здійснивши правильні юридичні висновки, які є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 , що вина ОСОБА_12 по епізоду викрадення 08.12.2013 року о 21 год. 30 хв. з будинку ОСОБА_10 в с. Кашперівка 100 доларів США, а о 23 год. 30 хв. 700 доларів і 1000 Євро, є не доведеною, а вирок суду в цій частині несправедливий, незаконний, необґрунтований, постановлений з грубим порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, то вони є безпідставними, виходячи з наступного
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні крадіжки грошових коштів у ОСОБА_10 підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами: протоколом допиту ОСОБА_12 в якості підозрюваного 25.03.2014 року, показами обвинуваченого ОСОБА_12 в судовому засіданні 04.06.2015 року, показами потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , представника служби в справах дітей Баранівської райдержадміністрації ОСОБА_28 , заявою ОСОБА_23 , протоколом огляду місця події, курсом валют Національного банку України гривні до долара та Євро.
Так, під час досудового слідства підозрюваний ОСОБА_12 з участю захисника ОСОБА_9 пояснив, що 08.12.2013 року біля 22 год. вечора проходив понад домогосподарством ОСОБА_10 і вирішив викрасти з його будинку гроші, так як знав, що в будинку ОСОБА_10 лежать багато грошей, а які саме не знав і в будинку ОСОБА_10 він ніколи не був. Підійшовши до будинку ОСОБА_10 побачив, що світло в будинку не горить, так як вже на вулиці було темно, а двері зачинені. Тоді він підійшов до вікна з боку будинку, пальцями відігнув цвяхи, які тримали віконну раму, вийняв віконну раму з вікна, а потім через вікно заліз у кімнату будинку. У будинку включив світло, оглянув кімнати і побачив, що ОСОБА_10 немає в будинку. Також в кімнаті на столі він побачив викрутку за допомогою якої почав відкривати шухляди шафи і в нижній шухляді побачив шкатулку. Відчинивши шкатулку, побачив в ній долари США, купюрами по 20 і 100 доларів США, скільки саме купюр було він не дивився. Зі шкатулки взяв одну купюру 100 доларів США, яка лежала зверху, шкатулку поставив назад до шухляди, шухляду також засунув у шафу. Виключивши світло в кімнаті, він через вікно виліз на двір, віконну раму поставив на місце і назад попригинав гвіздки. Після цього він пішов до свого знайомого ОСОБА_29 та попросив у нього, щоб він поміняв йому 100 доларів США, так як у нього немає паспорта. ОСОБА_11 почав розпитувати у нього, де він взяв ці гроші, а він розповів, що викрав з будинку ОСОБА_10 , якого немає вдома і що в будинку залишилось багато таких купюр. Почувши його розповідь, ОСОБА_11 сказав йому, щоб він йшов до будинку ОСОБА_10 і приніс, тобто викрав всі купюри доларів США, які лежали в шкатулці. Поговоривши з ОСОБА_11 він знову пішов до домогосподарства ОСОБА_10 і біля 23 години підійшов до його будинку. Через віконний отвір заліз у кімнату будинку і з шухляди шафи дістав шкатулку. Відчинивши шкатулку забрав майже всі купюри, а кілька купюр доларів США залишив для ОСОБА_10 . Після цього він пішов до ОСОБА_11 і всі купюри віддав йому. Які там були купюри і скільки їх було він не рахував і не дивився.
ОСОБА_11 сказав, що покладе всі ці гроші до банку на депозит і що можна буде зняти велику суму грошей. Він погодився, після чого пішов додому. Крім цього, ОСОБА_11 сказав йому, щоб про ці гроші, тобто про крадіжку з будинку ОСОБА_10 він нікому не розповідав. Також ОСОБА_11 не сказав скільки грошей і якими купюрами він приніс до нього, а він не дивився на них і не знає чи були там долари США чи Євро( т.2 а.с. 65-66).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час допиту ОСОБА_12 в якості підозрюваного були присутні його мати ОСОБА_13 та захисник ОСОБА_9 , які власноручно підписали зазначений протокол, будь-яких зауважень не зазначили, а сам обвинувачений ОСОБА_12 підтвердив, що з його слів записано вірно, ним прочитано.
Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що у грудні 2013 року перебував на лікуванні, а за господарством доглядала ОСОБА_23 , тому коли виявила сліди проникнення до будинку зателефонувала до нього і в міліцію. 15.02.2015 року у його будинку з працівниками міліції був ОСОБА_12 , який розповідав, яким чином він двічі проникав до його будинку і викрав долари і євро. Всього у ОСОБА_10 було викрадено 800 доларів США і 1000 Євро. ОСОБА_12 , як зазначив потерпілий говорив, що заносив гроші до ОСОБА_11 ..
Свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона підтримує дружні стосунки з ОСОБА_10 , який у грудні 2013 року поїхав в Житомирську лікарню і доручив їй доглядати за своїм будинком. 09.12.2013 року вона вранці зайшла у будинок і виявила, що на ліжку лежить викрутка, на столі біля вікна перевернутий вазон та віконна рама погано закріплена. По мобільному телефону вона повідомила ОСОБА_10 , що хтось проникав у будинок. ОСОБА_10 сказав перевірити чи є у шафі в шкатулці гроші. В шкатулці знаходилося декілька доларів купюрами по 20 і 50 євро та дрібні гроші. ОСОБА_10 сказав, що у нього викрадено 800 доларів США і тисячу Євро. Вона повідомила про крадіжку міліцію. Через деякий час, коли ОСОБА_10 приїхав з лікарні з працівниками міліції з`явився в будинок ОСОБА_10 - ОСОБА_12 , потерпілий їй зателефонував, щоб прийшла подивитися на злодія. Коли вона прийшла, то ОСОБА_12 тримав в руках шкатулку, показував як відкривав та розповів як він перший раз здійснив крадіжку 100 доларів США та ОСОБА_11 послав його здійснити крадіжку решти грошей і він викрав ще долари та євро.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_30 про те, що ОСОБА_12 в присутності матері про крадіжку коштів у ОСОБА_10 плутався у показах, а міліціонери йому підказували, оскільки зазначений свідок є невісткою для матері обвинуваченого ОСОБА_12 ..
Посилання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та законного представника ОСОБА_13 з приводу того, що ОСОБА_12 не вчиняв крадіжку грошових коштів у потерпілого ОСОБА_10 , щодо незаконного утримання працівниками міліції ОСОБА_12 та на те, що до обвинуваченого застосовувався фізичний та психологічний тиск з боку працівників міліції, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини були перевірені органами досудового розслідування.
Згідно висновку службового розслідування по ухвалі Баранівського районного суду від 04.06.2014 року встановлено, що факти, які повідомив 04.06.2014 року гр. ОСОБА_12 під час розгляду кримінального провадження № 0000492 від 09.12.2013 року у Баранівському районному суді про застосування щодо нього насильства працівниками Баранівського РВ УМВС не знайшли свого підтвердження та у відкритті кримінального провадження по даному факту було відмовлено.
Крім того, в судовому засіданні 30.01.2015 року представник служби в справах дітей Баранівської райдержадміністрації ОСОБА_28 показав, що 14.02.2014 року біля 16 години його запросив слідчий Баранівського райвідділу міліції бути присутнім при допиті неповнолітнього ОСОБА_12 .. В кабінеті знаходився слідчий і неповнолітній ОСОБА_12 , якого слідчий запитав, чи не застосовувалося до нього насильство і чи згідний він давати покази по вчинених крадіжках. ОСОБА_12 добровільно розповідав про вчинені ним крадіжки з будинку ОСОБА_10 в с. Кашперівка Баранівського району. Згідно наданих ОСОБА_12 пояснень органами досудового розслідування до нього будь-якого насильство не застосовувалось.
Посилання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та законного представника ОСОБА_13 , про те, що ОСОБА_12 не вчиняв крадіжку грошових коштів у потерпілого ОСОБА_10 апеляційний суд вважає непереконливими та розцінює їх як спосіб захисту обвинуваченого ОСОБА_12 та намагання уникнути від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Вищезазначеним доказам в їх сукупності суд першої інстанції надав вірну оцінку, здійснивши правильні юридичні висновки, які є достатньо обґрунтованими та належним чином мотивовані з відповідною кваліфікацією протиправних дій обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..
Ставити під сумнів достовірність вищезазначених показів свідків та потерпілого, які узгоджуються з іншими, зібраними по справі доказами, як і вважати, що досудове та судове слідство по даній кримінальній справі проведено неповно та упереджено у апеляційного суду будь-яких підстав немає.
Посилання захисника ОСОБА_9 на те, що в ході судового розгляду кримінального провадження прокурор не надав суду підтверджуючих доказів наявності грошових коштів в сумі 800 доларів США та 1000 євро у потерпілого ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, які не підтверджені будь-якими даними та переконливими доказами.
Таким чином, досліджуючи та аналізуючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого переконання та здійснив вірні юридичні висновки про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні таємному викраденню майна ( крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникнення у житло потерпілого ОСОБА_10 а саме у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України.
Разом з тим, апеляційний суд, частково задовольняючи апеляцію адвоката ОСОБА_9 та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_13 , вважає, що вирок Баранівського районного суду відносно неповнолітнього ОСОБА_12 в частині призначення покарання, є надто суворим, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_11 , який є дорослою особою, за вчинення тяжких злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 304 ч.1 КК України, прийшов до висновку про необхідність застосування до нього вимог ст.ст. 75,76 КК України та призначив покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
У той же час, призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_12 , суд першої інстанції призначив йому реальний вид покарання 3 (три) роки один місяць позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, неповнолітній ОСОБА_12 , частково визнаючи себе винним у вчиненні інкримінованих злочинів, щиро розкаявся за вчинені кримінальні правопорушення, відшкодував заподіяні збитки потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, з якого також вбачається, що інкриміновані злочини неповнолітній ОСОБА_12 вчинив у 15-ти річному віці, частину з них - під впливом ОСОБА_11 , тобто особи, яка була значно старшою за віком та умисно втягнула неповнолітнього ОСОБА_12 у злочинну діяльність.
Зазначених обставин, які на переконання апеляційного суду пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та його віку, судом першої інстанції належним чином враховано не було.
Крім того, під час апеляційного розгляду провадження неповнолітній ОСОБА_12 також щиро розкаявся за вчинені злочини, запевнивши суд, що бажає твердо стати на шлях виправлення та більше не вчиняти будь-які злочини. Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 також суду повідомив, що з цією метою він фактично змінив місце проживання Хмельницька область та подавав відповідні документи до учбового закладу з метою навчатися та вести нормальний спосіб життя.
Вирішуючи питання призначення виду і розміру покарання, суд першої інстанції зазначених обставин належним чином також не врахував.
З урахуванням вищенаведених фактичних обставин кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_12 недостатньо дотримався принципу виваженості, пропорційності та співрозмірності призначення покарання. А тому, апеляційний суд вважає, що, у даному випадку призначений неповнолітньому ОСОБА_12 строк реального покарання у виді позбавлення волі є надто тривалим та не буде у повній мірі сприяти виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_12 , який і в даний час, є особою, яка не ще не досягла повноліття.
Таким чином, приймаючи до уваги наявність вищенаведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого неповнолітнім ОСОБА_12 кримінального правопорушення, апеляційний суд, погоджуючись з призначеним обвинуваченому ОСОБА_12 реальним видом покарання у виді позбавлення волі, враховуючи також і неповнолітній вік обвинуваченого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_12 ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ст. 185 ч.3 КК України.
При цьому апеляційний суд також вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_12 ст. 71 ч.1 КК України, частково приєднавши невідбутий строк покарання за попереднім вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 23.10.2013 року у розмірі 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Апеляційний суд вважає безпідставними викладені в апеляції адвоката ОСОБА_20 вимоги щодо необхідності стягнення з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень, оскільки зазначена моральна шкода вже була стягнута на користь потерпілого з інших осіб - співучасників крадіжки ОСОБА_19 та з ОСОБА_18 за вироком Баранівського районного суду від 14.01.2014 року.
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження та пояснень самого потерпілого ОСОБА_10 , заподіяні збитки за викрадений мотоцикл ИЖ- Ю 4 були йому повністю відшкодовані на суму 3 000 (три тисячі) гривень, у зв`язку з чим апеляційний суд погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням в частині відмови у стягнені з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральної шкоди у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень.
А тому, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає будь-яких підстав для скасування вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року з зазначених в апеляційних скаргах мотивів та постановлення нового вироку, вважаючи за необхідне залишити апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення, частково задовольнити апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , застосувавши до ОСОБА_12 ст. 69 КК України та призначивши йому більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ст. 185 ч.3 КК України.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 408, 418,419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 та законного представника ОСОБА_13 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року щодо неповнолітнього ОСОБА_12 - змінити.
Призначити ОСОБА_12 за ст. 185 ч.3 КК України, з застосуванням ст. 69 ч.1 КК України покарання 1 (один) рік 9 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2013 року 3 (три) місяці позбавлення волі та призначити ОСОБА_12 остаточне покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки позбавлення волі.
В решті вирок щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_12 , у той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді: