Справа № 461/1142/15-к
Провадження №1-кп/461/167/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2015 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

в с т а н о в и в:
під час досудового розслідування встановлено, що на початку 2014 року, більш точний час не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, а також на здійснення операцій з металобрухтом, за відсутності дозвільних документів.

Діючи на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_4 орендував у невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_5 , нежитлове приміщення гаражу по АДРЕСА_2 , в якому відкрив пункт прийому металобрухту.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи про необхідність збуту придбаного металобрухту та знаючи, що в с.Солонка Пустомитівського району є площадка, яка скуповує металобрухт, поїхав на вищевказану площадку, де познайомився з ОСОБА_6 .

Під час вказаної зустрічі, ОСОБА_6 запропоновував ОСОБА_4 скуповувати у нього металобрухт, при цьому транспорт для вивезення металу буде надавати ОСОБА_6 .

Так, в період часу з лютого 2014 року по 24 грудня 2014 року, ОСОБА_4 діючи протиправно, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, не маючи те спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законом, у порушення вимог Закону України Про металобрухт та Закону України Про ліцензування окремих видів господарської діяльності, які встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технічні та інші вимоги щодо проведення операцій пов`язаних із заготівлею металобрухту, перебуваючи у нежитловому приміщенні, по АДРЕСА_2 , незаконно здійснював операції з брухтом чорних та кольорових металів, шляхом скупляння металобрухту у населення, після чого металобрухт реалізовувався ОСОБА_4 на спеціалізовані площадки ТОВ Міг по вул.Б.Хмельницького, 176 у м.Львові та ТОВ Вестметінвест у с.Солонка, Пустомитівського району, Львівської області, при цьому ОСОБА_4 , завищував вартсіть металобрухту на 0,5-1 грн. за кілограм, залежно від металу.

Так, 24.12.2014 року ОСОБА_4 реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на здійснення операцій з металобрухтом без дозвільних документів, купив у ОСОБА_7 брухт кольорових металів, а саме 5 кг. мідного дроту, заплативши при цьому ОСОБА_8 кошти в сумі 350 грн.

Того ж дня, під час проведення обшуку в приміщення гаражу, в якому здійснював свою протиправну діяльність ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено брухт чорних металів загальною вагою 3710 кг., брухт кольорових металів загальною вагою 78 кг., в тому числі 5 кг. брухту міді придбаного у ОСОБА_7 , вага РП500ШІЗМ.

Зазначені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України вчинення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством та організації незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

23 січня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування ОВС та підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000063, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.213 КК України, і зобов`язується беззастережно визнати в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК Українипри прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який, на підставі ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. Свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав беззастережно. У кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України (в тому числі, щодо змісту та порядку укладення угоди) та КК України (в тому числі щодо узгодженої міри покарання); підстав для відмови в її затверджені не встановлено.

З огляду на викладене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку що угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування ОВС та підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 , слід затвердити, і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст.314, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд

з а с у д и в :
затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2015 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування ОВС та підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000063, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 січня 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисячі п`ятсот) грн.

Речовий доказ брухт чорних металів вагою 3710 кг., механічну вагу, передану на зберігання у ТОВ Укр мет-захід, брухт кольорових металів вагою 78 кг., переданих на зберігання ТзОВ Галтекс - передати в дохід держави.

З підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1