АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/1464/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 635/4223/15-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.07.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника Хролівського виправного центру ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою в задоволенні подання в.о. начальника Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№ 140) відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 17.09.2002 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 296 ч. 2 КК України до 01 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України до 1 року іспитового строку;
- 30.07.2007 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 186 ч. 2, 296 ч. 3, 190 ч. 2, 309 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 01.06.2009 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 15 днів;
- 11.08.2011 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України до 3 років іспитового строку;
19.12.2012 року Алушським міським судом АР Крим за ст.ст. 185 ч. 2, 15-185 ч. 3, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 22.01.2014 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 днів позбавлення волі, ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.11.2014 року замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік 10 місяців 4 дні на обмеження волі.
Початок строку: 20.09.2012 року Кінець строку: 08.09.2016 року.
Засуджений прибув до Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) 15.05.2015 року,
про умовно-дострокове звільнення - відмовлено.
На обгрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що відповідно до ч. 8 ст. 154 Кримінально-виконавчого Кодексу України, особи звільнені від відбування покарання з випробування або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш мяким , якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбаченим законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або зміни невідбутої частини покарання більш мяким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Крім того, рішенням спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області від 04.06.2015 року ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання у відповідності з вимогами ч. 8 ст. 154 КВК України.
В звязку з вищевикладеним, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання в.о. начальника Хролівського виправного центру № 140.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказав, що рішення є незаконним та необгрунтованим, суд невірно застосував положення ч. 8 ст. 154 КВК України, покарання щодо нього було замінено на більш м*який вид та він продовжує його відбувати, а тому підпадає під дію ст. 81 КК України. Відмова спостережної комісії в погодженні подання виправного центру є незаконною, її висновки є невірними. Вважає, що сумлінною поведінкою та працею довів своє виправлення, є офіційно працевлаштованим, має батька інваліда 2 групи, який потребує допомоги.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції, засудженого та представника Хролівського виправного центру, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2015 року в задоволенні подання в.о. начальника Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№ 140) відносно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення - відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд повинен керуватися положеннями ст.. 81 КК України, з урахуванням, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а також відбув певну частину покарання.

Як видно з матеріалів, засуджений ОСОБА_9 з 03.04.2013 року перебував в Харківському СІЗО, де характеризувався посередньо, а з 13.04.2013 року перебував у виправній колонії № 100.

До Балаклійського виправного центру ОСОБА_9 прибув 24.12.2014 року.

Засуджений прибув до Хролівського виправного центру УДПтСУ в Харківській області (№140) 15.05.2015 року, а 03.06.2015 року на нього направлено подання виправного центру про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
З матеріалів видно, що дане подання не узгоджено з головою спостережної комісії при державній адміністрації Харківського району Харківської області. А 04.06.2015 року спостережна комісія одноголосно прогодувала та відмовила ОСОБА_9 в умовно-достроковому звільненні. Таким чином, подання було направлено до районного суду без узгодження зі спостережною комісією. До того ж, на той час в Хролівському виправному центрі ОСОБА_9 перебував менше місяця, тому посилання, що він має сумлінну поведінку та ставлення до праці засновані без повного вивчення матеріалів особової справи.
Як видно з довідки Балаклійського виправного центра (а.с. 7), де до цього відбував покарання ОСОБА_7 в грудні 2014 та січні 2015 року йому зарплатня не нараховувалася і це спростовує вимоги ст.. 81 КК України, що він своєї працею довів своє виправлення.
Крім цього, коли він знаходився в Харківському СІЗО, 13.03.2013 року йому оголошувалася догана.
Наведене спростовує доводи апеляції, що ОСОБА_9 своїм ставленням до праці і сумлінною поведінкою довів своє виправлення.
Ці дані свідчать про те, що районний суд правильно розглянув подання та відмовив в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 .
Зазначені обставини спростовують доводи апеляції засудженого, що йому районний суд необґрунтовано відмовив в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2015 р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: