Справа № 0216/1-8/2011 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

при секретарі Хонькович Л.І.

з участю прокурора Гладченко-Корнійчук Ю.М.

підсудного ОСОБА_1

захисника адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці Вінницької області справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше судимого: 07.10.1998 року Могилів-Подільським міським судом за ч. 1 ст. 117 КК України до восьми років позбавлення волі, 03.11.2005 року Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з дворічним іспитовим строком, 23.03.2006 року Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до чотирьох років і шести місяців позбавлення волі, 13.07.2006 року Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до пяти років позбавлення волі, 29.09.2009 року Могилів-Подільським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років і одного місяця позбавлення волі, умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі постановою Вінницького районного суду від 02.04.2010 року на один рік і один місяць, - за ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він повторно 14 жовтня 2010 року біля 17-ої години на одній із вулиць с. Привітне Мурованокуриловецького району Вінницької області шляхом обману та зловживання довірою незаконно заволодів телефоном марки «Samsung GT-3010», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи за № 2875 від 15.11.2010 року становить 370 грн. 40 копійок і який на правах приватної власності належить ОСОБА_3, заподіявши останньому на таку суму матеріального збитку.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав і показав суду: Він із вечора 13.10.2010 року гостював у с. Привітне у ОСОБА_4. 14.10.2010 року, заправивши мотоцикл, ОСОБА_4 повіз його до ставка в с. Українське Барського району, який орендує товариш ОСОБА_5 ОСОБА_6 дорозі ще в с. Привітне у нього з кишені випав мобільний телефон, якого він узяв у ОСОБА_4, а тому вони зупинились та почали шукати його. В напрямку до автодороги через деякий час до них надійшов ОСОБА_3 Він запитав у нього мобільний телефон, щоб знайти телефон ОСОБА_4 Шукали його вони всі троє, в тому числі і ОСОБА_3 Він з телефоном повернувся по дорозі в село, зайшов на подвіря до чоловіка, у якого купували бензин, а потім уже не застав на місці, де залишив, а ні ОСОБА_3, а ні ОСОБА_4 Він ще деякий час шукав хлопців у селі, а потім вийшов до автодороги Могилів-Подільський - Вінниця. Там він зупинив автомобіль, який їхав у напрямку на м. Могилів-Подільський і поїхав до дому. Приїхавши до дому він подзвонив до ОСОБА_5 Д, який йому розповів, що на ставок приїжджав ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та шукали телефон який він у нього взяв. Того ж дня ввечері він зустрівся із ОСОБА_5, віддав йому телефон для передачі ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_5 за кілька днів мав бути у с. Привітне, а він не планував туди ніяких поїздок. Приблизно через тиждень він із ОСОБА_5 приїхали у с. Привітне і шукали ОСОБА_4, аби через нього повернути телефон ОСОБА_3, оскільки останнього вони не знали. Тоді вони ОСОБА_4 не застали дома, а його співмешканка ОСОБА_8 влаштувала скандал через втрачений телефон, і вони поїхали ні з чим. 25.10.2010 року ОСОБА_5 по телефону повідомив йому, що його шукає ДІМ ОСОБА_9 з Мурованокуриловецького райвідділу міліції. Він одразу одівся і поїхав в смт Муровані Курилівці, де його й затримали.

Суд визнає за правдиві такі показання підсудного, враховуючи наступне: 1) вони є логічними, пояснимими (наприклад, втрата орієнтації в селі, оскільки він там був вперше і перебував у стані алкогольного спяніння), незмінюваними протягом усього часу досудового та судового слідства та узгодженими з усіма іншими показаннями потерпілого та свідків; 2) процесуальна поведінка ОСОБА_1, зокрема, обрана ним позиція захисту від обвинувачення, є логічною і послідовною. Так, вивчивши попередні вироки щодо ОСОБА_1, суд вбачає, що він гідно визнавав свою вину в злочинах, які скоював раніше, і жодного разу не намагався ввести слідство чи суд в оману. Крім того, дізнавшись, що його шукає СДІМ Мурованокуриловецького РВ УМВС ОСОБА_9, ОСОБА_1 не уникав спілкування з ним, а в той же день сам приїхав до нього для дачі пояснень; 3) соціальна поведінка ОСОБА_1 також заслуговує на повагу, зокрема: відбуваючи покарання у виді позбавлення волі за попередні злочини, ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони як працелюбний, дисциплінований, неконфліктний і такий, що довів своє виправлення (а.с. 98). З місць позбавлення волі він був звільнений умовно-достроково (а.с. 103), оскільки дисциплінарних стягнень не мав, заохочувався 5 разів, зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці надавав позитивний приклад для інших засуджених. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_1 повернувся до своєї співмешканки, влаштувався на роботу, в побуті та громадських місцях поводить себе задовільно (а.с. 61).

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 показав: 14.10.2010 року близько 15-ої години він йшов на автодорогу Могилів-Подільський - Вінниця. ОСОБА_6 дорозі його обігнали на мотоциклі двоє хлопців, це були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 На долині за селом вони зупинилися і запитали його, чи не бачив він по дорозі мобільного телефону. Спочатку хлопці запропонували допомогти їм пошукати телефон, а коли пошуки не дали результату, ОСОБА_1 попросив у нього телефон, щоб шукати загублений на звук дзвінка. З телефоном ОСОБА_1 пішов у напрямку в с. Привітне шукати зв'язок і телефон. Він із ОСОБА_4 теж поїхали в село, але ОСОБА_1 не знайшли. Далі вони вдвох поїхали у с. Копайгород, де орендував ставок друг ОСОБА_1 і повідомили йому, що останній взяв мобільний телефон і зник. ОСОБА_5 заспокоїв і пообіцяв, що поверне телефон. В кінці жовтня йому працівники міліції повідомили, що знайшли телефон і що йому потрібно прихати в Мурованокуриловецький райвідділ міліції, аби його опізнати. Коли він приїхав, йому показали його ж телефон і повідомили, що затримали ОСОБА_1, але він має написати заяву про скоєне щодо нього шахрайство. Текст заяви диктував йому слідчий, і дату на заяві він поставив за його вказівкою «заднім числом». На сьогоднішній день він не має ніяких претензій до ОСОБА_1, висловлює думку, що він просто загубився у чужому селі, а йому і ОСОБА_4 не потрібно було їхати з того місця, де він їх залишив.

Дослідивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності, вичерпавши всі можливості до збирання додаткових доказів, суд прийшов до висновку, що в діянні підсудного ОСОБА_1 немає складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, свідок ОСОБА_5 показав суду, що 13.10.2010 року він разом із ОСОБА_1 поїхали в с. Копайгород Барського району для того, щоб той допоміг йому ловити рибу на продаж. Десь о 21-ій годині вони поїхали до ОСОБА_4, щоб відпочити від роботи. ОСОБА_1 залишився ночувати у ОСОБА_4 Наступного дня до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_4 і запитав, чи не має у нього ОСОБА_1 Останній того дня до нього на приїжджав. Через деякий час ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приїхали до нього на ставок і розповіли наступне: коли ОСОБА_4 їхав з ОСОБА_1 на мотоциклі, той загубив мобільний телефон. Вони стали його шукати, потім зустріли ОСОБА_3 та попросили у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати на телефон ОСОБА_4 Оскільки був відсутній зв'язок ОСОБА_1 пішов шукати місце, звідки можна подзвонити, але пройшов певний період часу, а ОСОБА_1 не повернувся. Він їх заспокоїв і сказав, що телефон повернуть. Пізніше того ж дня він розмовляв з ОСОБА_1 і розповів, що його шукали ОСОБА_4 з ОСОБА_3 ОСОБА_1 розповів, що він від них не переховувався, а шукав зв'язок, коли повернувся на те місце, де їх залишив, - там нікого не було. Тоді ж ОСОБА_1 дав йому мобільний телефон ОСОБА_3 та попросив віддати власнику. Якогось разу він із ОСОБА_1 приїхали в село Привітне, щоб віддати телефон ОСОБА_4, оскільки не знали ОСОБА_3 ОСОБА_4 вони не застали дома, його дружина ОСОБА_8 почала сваритись і вони поїхали, при цьому попросили жінку, щоб її чоловік їх знайшов. Телефон весь цей час знаходився у нього в автомобілі і він же видав його працівникам міліції після затримання ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8, суду показала, що 13.10.2010 року до неї до дому приїхали ОСОБА_5 та ОСОБА_1Є, вони розпивали спиртні напої та вечеряли. ОСОБА_5 поїхав до себе на став, а ОСОБА_1 залишився у них. Наступного дня вона повела сина до школи, а коли повернулася, то ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уже не було. Через деякий час до неї на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_1 з невідомого номера і запитав, чи вона не знає, де її чоловік. Після того вона поїхала до магазину, де зустріла свого чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які розповіли їй, що ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_3 мобільний телефон та зник у невідомому напрямку. Приблизно через тиждень до неї додому прихали ОСОБА_1 та ОСОБА_5, вони шукали ОСОБА_4, але той був у саду. Вона почала сваритися із ОСОБА_1 за телефон чоловіка та телефон ОСОБА_3, а той їй відповів, що телефони йому не потрібні, бо їх ціна на базарі 100-150 гривень. Чоловіки не дочекалися її чоловіка і поїхали.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що 14.10.2010 року ОСОБА_1, який гостював у них з вечора, попросив відвезти його на озеро до ОСОБА_5 ОСОБА_6 дорозі ОСОБА_1 загубив його мобільний телефон, вони зупинились та почали його шукати. На зустріч надійшов ОСОБА_3, у якого ОСОБА_1 попросив телефон, аби зателефонувати на телефон, який вони загубили, але зв'язок був відсутній і ОСОБА_1 пішов його шукати. Через деякий час ОСОБА_1 не повернувся, а вони з ОСОБА_3 сіли на мотоцикл і поїхали спочатку в с. Привітне, а потім на озеро. Там вони все розповіли ОСОБА_5, і той пообіцяв повернути телефон. Після всього він вивіз ОСОБА_3 на автодорогу Могилів-Подільський - Вінниця, а сам поїхав додому. Через кілька днів його шукали ОСОБА_5 з ОСОБА_1, але він був зайнятий у саду.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 13.10.2010 року він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ловили рибу на озері, яке орендує ОСОБА_5 Після ловлі риби вони поїхали в с. Привітне до його брата ОСОБА_4 Там вони пригощалися, а ОСОБА_1 залишився ночувати. Наступного дня - 14.10.2010 року він знову пішов на озеро до ОСОБА_5 допомогти ловити рибу. Близько 12-ої години до них приїхали його брат та ОСОБА_3, які розповіли, що ОСОБА_1 взяв мобільний телефон у ОСОБА_3 щоб подзвонити, а потім зник.

На такі ж аналогічні показання підсудного, потерпілого, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на досудовому слідстві, а також на рапорт СДІМ Мурованокуриловецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 (а.с. 2) та результати очної ставки між ОСОБА_1Є та ОСОБА_8 (а.с. 107-109) посилається досудове слідство та обвинувачення як на доказ винуватості підсудного ОСОБА_1 у заволодінні майном (мобільним телефоном) ОСОБА_3 шляхом обману та зловживання довірою.

Допитаний за клопотання підсудного свідок ОСОБА_6 суду показав: Він з ОСОБА_5 тримає в оренді ставок в с. Копайгород. 23.10.2010 року він був на чергуванні на ставку, коли приїхали ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Вони поїхали на човні перевіряти сітки. Перед тим як вийти на воду, ОСОБА_1 просив його, якщо приїде незнайомий хлопчина за телефоном, щоб йому його віддати. Телефон ОСОБА_1 залишив в тимчасовому приміщенні, де вони переодягаються. За телефоном ніхто не приїжджав.

Свідок ОСОБА_9 ДІМ Мурованокуриловецького РВ УМВС, - викликаний для допиту за клопотанням захисника підсудного, суду показав, що до нього зателефонувала мати потерпілого ОСОБА_3 і заявила, що в її сина невідомий чоловік викрав телефон. Того ж дня він зафіксував цю інформацію рапортом на імя начальника райвідділу міліції, встановив, що невідомим чоловіком був ОСОБА_1, через його товариша ОСОБА_5 викликав його до себе і відібрав пояснення.

Свідок ОСОБА_11 рідний брат ОСОБА_1 по матері, допитаний за клопотанням підсудного, суду показав, що ввечері 14 жовтня 2010 року до нього зателефонував ОСОБА_1 і запросив зі своєю дівчиною до нього додому святкувати його ж день народження. Вони гостювали приблизно до першої години ночі, пили чай, розмовляли. Про історію з телефоном йому нічого не відомо. Якби у ОСОБА_1 був новий телефон, він обовязково б його показав.

З ініціативи суду в судове засідання була викликана для допиту в якості свідка ОСОБА_12 мати потерпілого ОСОБА_3 Свідок суду показала, що вона дійсно 25.10.2010 року дзвонила до ОСОБА_9 з приводу мобільного телефону її сина. Такими висловами, як записано в рапорті ДІМ вона не заявляла про злочин. А лише скала, що невідомий чоловік взяв у її сина мобільний телефон подзвонити і не повернув його.

Такими чином, досудовим слідством перерахованими вище показаннями підсудного, потерпілого, свідків, а також рапортом СДІМ Мурованокуриловецького РУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_9 (а.с. 2) про те, що до нього звернулася жителька с. Обухів ОСОБА_12 із заявою, що в її сина ОСОБА_3 викрадено телефон, доведено, що діяння - вибуття із володіння потерпілого мобільного телефону мало місце 14 жовтня 2010 року в с. Привітне, і що до цього діяння причетний саме ОСОБА_1, зокрема, саме в його володіння тимчасово потрапив мобільний телефон потерпілого. Такий факт не заперечується учасниками судового розгляду, зокрема, самим підсудним ОСОБА_1

Однак, для визнання особи винною у скоєнні злочину, суд має не лише встановити, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується підсудний, а й має вирішити, чи має це діяння склад злочину (п. 2 ч. 1 ст. 323 КПК України).

До висновку про відсутність в діях підсудного складу злочину суд прийшов, оцінивши послідовні, логічні та незмінювані протягом досудового та судового слідства показання підсудного, потерпілого та свідків ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та інших, допитаних судом осіб, а також оцінивши інші докази рапорт СДІМ (а.с. 2), протокол очної ставки між підсудним та свідком ОСОБА_8 (а.с. 107-109). Всі ці докази узгоджуються між собою, але ніяк не доводять вину ОСОБА_1 у скоєнні шахрайства.

Об'єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі.

Способами вчинення шахрайства є або обман, або зловживання довірою.

Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Змістом обману як способу шахрайства можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких шахрай вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних предметів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо. За своєю формою обман може бути усним, письмовим, виражатися у певних діях (підміна предмета, його фальсифікація тощо), у тому числі конклюдентних.

А ні судом, а ні досудовим слідством не здобуто доказів, які б доводили обман ОСОБА_1 потерпілого ОСОБА_3, в результаті якого останній передав першому своє майно мобільний телефон. Зокрема, досудовим та судовим слідством встановлено, що ОСОБА_1 по дорозі в селі Привітне загубив мобільний телефон, який належав ОСОБА_4 Такий факт, крім показань підсудного, стверджується показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8 Отже, підсудний ОСОБА_1 повідомив потерпілому ОСОБА_3 правдиву та достовірну інформацію про втрату телефону ОСОБА_4 і пояснив, що саме для пошуку загубленого мобільного телефону на дзвінок йому необхідним був мобільний телефон потерпілого. Потерпілий ОСОБА_3 не заперечує і не спростовує, а стверджує такі показання підсудного, зокрема, заявивши, що і він приступив до пошуку загубленого мобільного телефону.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що такий спосіб шахрайства як обман, не мали місця в діяннях підсудного ОСОБА_1

Зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв'язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.

Слідством встановлено, що підсудний вперше був у с. Привітне, він ніколи раніше не був знайомий із потерпілим, не були знайомими потерпілий та свідок ОСОБА_4, хоча вони односельці.

Отже, за той короткий проміжок часу, коли підсудний запитав у потерпілого, чи він не знаходив загубленого мобільного телефону, та попросив його особистий телефон для пошуку загубленого, ніяких довірливих стосунків між сторонами події виникнути не могло, а тому у суду не має підстав робити висновок про зловживання довірою за обставин, що склалися між молодими людьми на дорозі в с. Привітне 14 жовтня 2010 року.

Суб'єктивна сторона шахрайства характеризується прямим умислом (особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду) і корисливими мотивом і метою спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та сам факт такого збагачення.

Таким чином, підсудний ОСОБА_1 у цьому разі мав би прагнути досягти якої-небудь мети, задовольнити ту чи іншу потребу і діяти свідомо і цілеспрямовано.

Однак, досудовим слідством не доведено, а під час судового слідства не встановлено, що підсудний ОСОБА_1 бажав заволодіти майном потерпілого ОСОБА_3, позбавити того свого майна і отримати користь у вигляді права володіння і користування чужим телефоном чи виручення за нього певних коштів.

Обвинувачення вистроїло свою позицію на тому, що ОСОБА_1, заволодівши телефоном потерпілого, на власний розсуд розпорядився ним передав своєму другу.

Судом встановлено, що телефон потерпілого перейшов у користування підсудного лише тому, що той мав на меті за його допомогою відшукати загублений телефон свідка ОСОБА_4, коли телефон перейшов у користування підсудного, той використовував його саме з метою віднайти загублений телефон, а ніяк не для будь-якої корисливої мети.

Про таку мету заволодіння телефоном підсудним ОСОБА_1 стверджують самі безпосередні учасники події підсудний, потерпілий, свідок ОСОБА_4, про неї стверджують і непрямі свідки події, які зі слів ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знають про обставини події, - ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, мати потерпілого ОСОБА_12

Про відсутність умислу на протиправне заволодіння майном потерпілого і корисливої мети від дій ОСОБА_1 також свідчать:

1) Відразу, знайшовши можливість звязатися із ОСОБА_5, який хоча б іноді бував у с. Привітне, ОСОБА_1 повідомив йому про те, що у нього чужий телефон і передав його для подальшої передачі потерпілому. Цей факт стверджує і свідок ОСОБА_5, він доводиться тим, що саме ОСОБА_5 видав працівникам міліції мобільний телефон потерпілого «Samsung GT-3010».

2) На виконання постанови судді Мурованокуриловецького районного суду від 26 листопада 2010 року (а.с. 101), оператор мобільного звязку «Київстар»повідомив, що використання його абонентами мобільного терміналу ІМЕІ 45964 (мобільний телефон потерпілого «Samsung GT-3010») у період часу з 14 по 26.10.2010 року зареєстровано не було (а.с. 104). Такий факт стверджує показання підсудного про те, що телефон потерпілого був розряджений, він не зміг ним скористатися в повній мірі при пошуках загубленого телефону і не мав наміру користуватися ним в подальшому.

Про бажання підсудного повернути телефон законному власнику свідчать:

По-перше, факт, що після того, як ОСОБА_1 розминувся і загубився від ОСОБА_3 та ОСОБА_4, він повернувся в село, телефонував дружині ОСОБА_4 ОСОБА_8 і шукав хлопців.

По-друге, обставина, що приблизно через тиждень після події ОСОБА_1 разом із ОСОБА_5 приїхали у с. Привітне і шукали ОСОБА_4 єдину людину, яка могла їм вказати на потерпілого, оскільки самі вони не знали ні його прізвища, ні імені. Такий факт, крім ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ствердили суду свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Зокрема, ОСОБА_8 на очній ставці (а.с. 107-109) заявила, що ОСОБА_5 залишив їй для ОСОБА_4 номер свого мобільного телефону і повідомив, що він з ОСОБА_1 буде на ставку три дні з 22 по 24.10.2010 року.

По-третє, обставина, що підсудний та свідок ОСОБА_5, у якого весь час з 14 по 26.10.2010 року знаходився телефон потерпілого, не приховували, а навпаки афішували факт, що у них є чужий телефон і його потрібно повернути або потерпілому, або ОСОБА_4 Так, свідок ОСОБА_6, який працює на орендованому ОСОБА_5 ставку, показав суду, що коли ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виходили на човні на воду, вони залишали на березі якийсь телефон і просили повернути його хлопцям, які кілька днів тому шукали його.

Проаналізувавши всі зібрані досудовим слідством і перевірені під час судового слідства обставини та факти, суд переконаний, що діяння тимчасове вибуття з володіння потерпілого ОСОБА_3 у володіння підсудного ОСОБА_1 мобільного телефону мало місце, однак складу злочину в такому діянні ОСОБА_1 немає.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 4 ст. 327 КПК України, коли в діянні підсудного немає складу злочину, постановляється виправдувальний вирок.

За таких обставин, обраний щодо підсудного ОСОБА_1 постановою Мурованокуриловецького районного суду від 04 листопада 2010 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, має бути скасовано.

Визнаний у справі речовим доказом мобільний телефон «Samsung GT-3010»відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 КПК України має бути повернений законному володільцю потерпілому у справі ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_1, який обвинувачується за ч. 2 ст. 190 КК України, визнати невинним і по суду виправдати.

Обраний щодо ОСОБА_1 постановою Мурованокуриловецького районного суду від 04 листопада 2010 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, - скасувати. Звільнити ОСОБА_1 з-під варти в залі суду.

Речовий доказ - мобільний телефон «Samsung GT-3010»- повернути ОСОБА_3.

На вирок протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: _____________