Справа № 283/3678/13-к
провадження №1-кп/283/136/2013
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2013 року Малинський
районний суд Житомирської області в
складі:

головуючого судді Ярмоленка
В.В.

при секретарі Пух Н.М.

з участю прокурора Кучера Ю.В.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши на відкритому засіданні в
залі судових засідань в м. Малині
кримінальне провадження за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Новоград-Волинський Житомирської
області, громадянина України, з
середньою освітою, непрацюючого, на
утриманні 3 дітей, одруженого, мешканця
АДРЕСА_1, судимого Новоград-Волинським
міськрайонним судом 09.02.2010 року за ч.2
ст.190 КК України до 1 року п/в, -

у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи раніше судимим за
вчинення корисливих злочинів проти
власності, скоїв крадіжку коштів за
наступних обставин:

10 листопада 2013 року під час
поїздки на автомобілі НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1 та належного
останньому, з м. Малина до м.
Новоград-Волинського Житомирської
області, обвинувачений близько 22
години 50 хвилин поблизу магазину
«Фуршет» в м. Малині по вул.
Грушевського, сидячи на передньому
пасажирському сидінні, скориставшись
тим, що водій вийшов з транспортного
засобу, а пасажир ОСОБА_3 відпочиває на
задньому сидінні та не спостерігає за
його діями, з корисливих мотивів,
умисно, таємно, повторно, здійснив
крадіжку грошових коштів однією
купюрою в 500 грн. з барсетки
потерпілого, яка знаходилась в ниші під
бардачком в салоні транспортного
засобу, та якими розпорядився на
власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у
вчиненні суспільно небезпечного
діяння визнав повністю та дав
показання, що дійсно 10.11.2013 року просив
потерпілого завести його та сина
співмешканки ОСОБА_3 до м.
Новограда-Волинського з метою
перевезення речей до квартири в м.
Малині. За це він перед початком
поїздки розрахувався з ОСОБА_1,
заплативши йому 750 грн., та які той
поклав до барсетки в ниші під
бардачком. Не може пояснити причини
скоєння крадіжки в момент, коли
потерпілий виходив з автомобіля.
Викрадені кошти витратив на продукти
харчування та спиртне. Кається в
скоєному, завдану шкоду потерпілому
відшкодував в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_1 підтвердив фактичні
обставини справи та пояснив, що 10.11.2013
року за проханням свого знайомого
перевозив речі обвинуваченого з м.
Новограда до м. Малина. При цьому,
пам'ятає, як клав купюру номіналом в 500
грн. до барсетки. За час поїздки
декілька разів виходив з автомобіля,
коли там залишався обвинувачений з
пасинком, а тому ствердити про місце та
час скоєння злочину він не може. Про те,
що в нього зникли кошти виявив вже по
приїзду додому. Завдана йому шкода
відшкодована. При визначенні міри
покарання для обвинуваченого
покладається на розсуд суду.

Показання обвинуваченого повністю
відповідають фактичним обставинам
справи, які він не заперечує. З
урахуванням повного визнання вини у
вчиненні вище наведеного
кримінального правопорушення, а також
враховуючи думку учасників судового
провадження, за відсутності
заперечень та сумнівів у
добровільності їх позиції, суд на
підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи наведені докази в
сукупності суд приходить до висновку
про доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_2 в таємному викраденні чужого
майна (крадіжці), вчиненій повторно та
кваліфікує його ці діяння за ч.2 ст.185 КК
України.

ОСОБА_2 по місцю проживання
характеризується посередньо, виховує
трьох неповнолітніх дітей, на обліку в
нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до вимог ст.
66 КК України, обставинами, що
пом'якшують його покарання суд визнає
щире каяття та відшкодування завданих
збитків.

Обставин, що обтяжують його
покарання, судом не встановлено.

Також враховується те, що він раніше
неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності за
вчинення корисливих злочинів, однак,
зважаючи на відшкодування шкоди,
перераховані вище обставини які значно
знижують суспільну небезпечність
злочину суд вважає за можливе
звільнити його від призначеного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням та іспитовим строком на
підставі ст. 75 КК України з покладенням
на нього обов'язків, передбачених ст. 76
КК України.

Процесуальні витрати та речові докази
по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК
України та призначити йому покарання у
виді чотирьох років шести місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2
звільнити від відбування покарання з
випробуванням, призначивши іспитовий
строк - три роки, поклавши на нього
відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України такі
обов'язки:

не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання;

періодично з'являтися для реєстрації в
кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу ОСОБА_2 залишити
попереднім - особисте зобов'язання.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Малинський районний суд
протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його
проголошення вручити обвинуваченому
та прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Суддя: В. В. Ярмоленко