Справа 350/2105/14-к
Номер провадження 1-кп/350/6/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Рожнятів кримінальне провадження № 0000324 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 листопада 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, працюючого лісорубом в ПАП "Еліта", одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,суд-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, і таке, що спричинило втрату органу.

Злочин вчинено за таких обставин.

10 листопада 2014 року, приблизно о 18.00 год.,обвинувачений ОСОБА_5 повертався додому з новобудови та зайшов в магазин «Продукти», що в смт. Перегінське, по вул. Січових Стрільців, 215, Рожнятівського району. Придбавши у магазині пляшку води та пиво, ОСОБА_5 , поклав воду у поліетиленовий пакет, який залишив на огорожі неподалік від входу у вказаний магазин, а сам, маючи намір випити пиво, підійшов до жителів смт.Перегінське ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,які пили пиво неподалік від місця де висів пакет. В цей час ОСОБА_5 побачив потерпілого ОСОБА_8 , який підійшов до належного йому пакета та почав оглядати його вміст. Дії ОСОБА_8 розлютили обвинуваченого, який підбіг до потерпілого, і на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар лівою ногою в ділянку спини ОСОБА_8 , після чого розвернув потерпілого та наніс йому один удар долонею правої руки в обличчя.Від удару потерпілий впав на землю. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_5 , умисно наніс лежачому на землі потерпілому ОСОБА_8 декілька ударів ногою в живіт, в результаті чого спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота та його органів з розривами селезінки, сальника, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею, що викликало необхідність проведення операції «Лапоратомія, ревізія органів черевної порожнини, спленектомія, лаваж та дренування черевної порожнини", яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, і таке що спричинило втрату органу.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, суду пояснив про те, що 10 листопада 2014 року, приблизно о 18.00 год., повертався додому з новобудови. По дорозі зайшов в магазин «Продукти», що в смт. Перегінське, по вул. Січових Стрільців, 215, де купив пляшку води та пиво. Воду поклав у пакет, який залишив на огорожі магазину, а сам підійшов до жителів смт.Перегінське ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які знаходилися з протилежного боку огорожі де висів пакет, щоб випити з ними пиво.Щойно відкривши пляшку пива він побачив потерпілого ОСОБА_8 , який підійшов до належного йому пакета та почав оглядати його вміст. Такі дії потерпілого його обурили і він підійшов до ОСОБА_8 та штовхнув його у спину. Отримавши стусана ОСОБА_8 розвернувся обличчям до нього і почав щось нерозбірливо говорити. Після цього він вдарив долонею в лице потерпілого, який впав на землю, однак відразу ж піднявся і побіг в сторону автозаправки. Крім вищезазначеного стусана та удару в обличчя інших ударів руками та ногами потерпілому не наносив. За яких обставин ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження не знає, однак тепер йому стало відомо, що за участю потерпілого ОСОБА_8 10.11.2014 року приблизно о 19 год.мав місце інший конфлікт внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження, і саме це стало причиною того, що представник потерпілого написала заяву про відсутність будь-яких претензій до нього матеріального та морального характеру та відсутність в його діях складу злочину. Матеріальні та моральні збитки відшкодував потерпілому в повному об"ємі. В судовому засіданні не отримано жодного належного та допустимого доказу того, що він вчинив злочин передбачений ст.121 ч.1 КК України, як і не встановлено, що особа яка намагалася викрасти його речі і, з якою у нього виник конфлік біля магазину є саме потерпілий ОСОБА_8 . Разом з тим незважаючи на відсутність таких доказів, він категорично не заперечує та припускає, що особою яка намагалася викрасти належні йому речі та з якою у нього виник конфлікт може бути саме ОСОБА_8 . Також він припускає, що за наслідком падіння від нанесеного удару в обличчя ОСОБА_8 ймовірно міг отримати тяжке тілесне ушкодження у виді розриву селезінки.Тому просить перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України.

В разі, якщо суд прийде до переконання про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України слід вважати, що він щиросердечно розкаюється у вчиненому.

На запитання прокурора чи давав він в ході досудового слідства показання про те, що умисно наніс лежачому на землі ОСОБА_8 удари в живіт стверджує, що такі показання дійсно давав, однак тільки тому, що перший раз в житті був у прокуратурі і не знав, що повинен говорити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доказана показаннями свідків, даними, що містяться у висновку експертизи, іншими матеріалами кримінального провадження.

Законний представник потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 05.01.2015 року подала до суду позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, в якому просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 28346.4 гривні та моральну шкоду в розмірі 200000 гривень. У зв"язку з поданням позову судовий розгляд було відкладено за клопотанням захисника обвинуваченого, однак в наступні судові засідання представник потерпілого не прибула, подала до суду заяви з яких видно, що вона просить розгляд кримінального провадження проводити у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, оскільки збитки ОСОБА_5 вішкодував в повному обсязі. Просить не притягувати обвинуваченого до кримінальної відповідальності у зв"язку з відсутністю в його діях складу злочину, а її позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Свідок ОСОБА_10 суду дала показання про те,що 10.11.2014 року приблизно о 18 год.дивилася вдома телевізор.В цей час прибіг сусід і сказав, що побили малого, маючи на увазі ОСОБА_8 .Пізніше їй передзвонила її сестра і сказала, що її сина ОСОБА_8 побив обвинувачений.

Свідок ОСОБА_11 суду дала показання про те,що 10.11.2014 року приблизно о 18 год. прийшов додому її син і сказав, щоб вона, свідок, пішла до ОСОБА_12 і повідомила, що побили малого, маючи на увазі ОСОБА_8 , однак хто побив він не сказав.

Свідок ОСОБА_13 суду дала показання про те,що 10.11.2014 року, приблизно о 19 год., до неї додому прийшов потерпілий ОСОБА_8 і сказав, що його побив дядько, який наносив удари в живіт. В той вечір їй стало відомо про те, що потерпілому наносив удари ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_14 суду дав показання про те,що 10.11.2014 року, в Перегінську лікарню привезли потерпілого ОСОБА_8 з травмою живота. Було діагностовано розрив селезінки,у зв"язку з чим хворому зроблена операція по її видаленню.

Свідок ОСОБА_7 суду дав показання про те, що 10.11.2014 року, приблизно о 17 год. знаходився біля магазину , який знаходиться в смт.Перегінське, де разом з ОСОБА_6 випивали пиво, а може пили і горілку. Приблизно в цей час до магазину підійшов ОСОБА_5 , який купив пиво і пляшку води, яку поклав в пакет, який повісив на паркан. Наскільки він пригадує, ОСОБА_5 навіть не розпочав пити пиво, коли побачив, що ОСОБА_8 , якого він, свідок, знає тільки з вигляду, заліз в пакет обвинуваченого і щось там нишпорив руками. Побачивши це, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 , якому наніс удар рукою в обличчя, можливо долонею, від якого потерпілий впав. Чи наносив ОСОБА_5 ще удари потерпілому він не пам"ятає, а не пам"ятає тому, що був напевно п"яний.

На запитання чи давав він, свідок, в ході досудового слідства показання про те, що обвинувачений наносив удар потерпілому ногою в спину, в обличчя та в живіт припускає, що міг давати, однак такі показання зумовлені тим, що він можливо був в стані алкогольного сп"яніння. Протокол допиту слідчий давав прочитати, однак він підписував те, що пропонували. Не виключає, що показання, які він давав в ході досудового слідства також правильні. Як наносилися удари потерпілому зараз не пам"ятає. Крім ОСОБА_5 тілесні ушкодження потерпілому ніхто не наносив, оскільки інших осіб не було.

Свідок ОСОБА_6 суду дав показання про те, що 10.11.2014 року, приблизно о 18 год. в смт.Перегінське біля магазину, він разом з ОСОБА_7 випивали пиво.Підійшов ОСОБА_5 ,який також хотів випити. В цей час ОСОБА_8 заліз в пакет обвинуваченого. Побачивши це ОСОБА_5 побіг до малого і запитав чого він туди заліз.Біля ОСОБА_8 був тільки ОСОБА_5 ,який повернувся і сказав, що він вдарив малого.Після бійки обвинувачений випив пиво і вони розійшлися.Він, свідок, не бив потерпілого. Наступного дня ОСОБА_7 подзвонив йому і сказав,що його допитували в міліції відносно малого, якого вдарив ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_15 суду дала показання про те, що 10.11.2014 року, приблизно о 18 год., вона знаходилася в магазині "Продукти" , що в смт.Перегінське по вул. Січових Стрільців, 215, де працювала на посаді продавця. Біля магазину знаходилися жителі смт.Перегінське ОСОБА_7 , ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_5 , який купив пляшку пива та пляшку мінеральної води. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розпивали біля магазину тільки пиво, однак горілку не пили і ніхто із вказаних осіб в стані алкогольного сп"яніння не був. Через деякий час в магазин зайшов ОСОБА_7 або ОСОБА_6 і саме хтось із них сказав, що ОСОБА_5 вдарив малого за те, що останній заліз в його пакет.

Крім показань свідків винуватість обвинуваченого доказана:

-даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правовопорушення, яким підтверджено, що представник потерпілого звернулася в правоохоронні органи із заявою про те, що 10.11.2015 року приблизно о 18 год. ОСОБА_5 перебуваючи по вул. С.Стрільців ,біля магазину "Продукти" в смт.Перегінське, спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження, внаслідок чого йому зроблено операцію по видаленню селезінки( а.к.п.109);

-даними,що містяться в протоколі огляду місця події від 11.11.2014 року, та фототаблицею до нього, якими підтверджено, що місцем події є площадка перед магазином " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що знаходиться в смт.Перегінське по вул. С.Стрільців, 215. Площадка має розміри 8 х 15 м, викладена бруківкою червоного та сірого кольорів. Навколо всієї площадки по периметру вимуровано з каменю стовпчики для огорожі квадратної форми та частково огорожа.На вищій частині огорожі є між стовпчиками металевий кований паркан з фігурними хвилястими вставками (а.к.п.102-108);

-даними,що містяться у висновку експерта № 319 від 15 грудня 2014 року, якими підтверджено,що у ОСОБА_8 мались тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота та його органів з розривами селезінки, сальника, яка ускладнилась внутрішньою кровотечею, що викликало необхідність проведення операції «Лапоратомія, ревізія органів черевної порожнини, спленектомія, лаваж та дренування черевної порожнини 10.11.2014 року", яка утворилася від дії тупих твердих предметів, могла утворитися внаслідок нанесення ударів такими(можливо руками, ногами) у вказану вище ділянку, може відповідати терміну вказаному в постанові і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення ( а.к.п.116-119).

Експерт ОСОБА_17 суду дала показання про те,що вона проводила судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_8 за результатами якої вона прийшла до висновку, що у нього малися тілесні ушкодження, які відображені у висновку експерта № 319 від 15 грудня 2014 року. З приводу отримання тілесних ушкоджень вона особисто опитувала потерпілого в присутності його матері. Потерпілий ОСОБА_8 цілком адекватно пояснював про обставини, за яких він їх отримав. Пояснення потерпілого відображені нею у мотивувальній частині експертного висновку. Ударів в живіт потерпілого було нанесено декілька, але не менше двох, оскільки одним ударом не можливо спричинити розрив сальника та розрив селезінки. Тобто один удар спричинив розрив селезінки, а інший удар призвів до розриву сальника. Тілесні ушкодження утворилися тільки від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути руки, ноги, тощо, однак враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх розташування та кількість , отримання таких ушкоджень від падіння та ударів до твердих предметів виключається.

З врахуванням фактичних обставин справи і досліджених вищенаведених доказів, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 умисно цілеспрямовано завдав сильних ударів ногою в живіт потерпілому ОСОБА_8 , який в той момент лежав на землі.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення сильних, декількох ударів ногою безпосередньо в живіт потерпілого.

Відповідальність за ст.121 КК України настає й у тих випадках, коли умисел винуватого був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Так, ОСОБА_5 передбачав можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_8 і хоча не бажав, але свідомо припускав настання такої шкоди.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 спричинені саме ударами обвинуваченого ОСОБА_5 та перебувають в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

За таких обставин, оцінюючи всі вищенаведені докази у їх сукупності, враховуючи спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_5 по спричиненню потерпілому тяжких тілесних ушкоджень були цілеспрямовані, обдумані та умисні, що виключає їх нанесення з необережності, в чому намагається переконати суд сторона захисту.

Таким чином, сукупність вищенаведених доказів дає підстави суду прийти до переконання, що вина ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, і такого, що спричинило втрату органу доведена повністю, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого про те, що крім одного стусана в спину та одного удару рукою долонею в обличчя, інших ударів руками та ногами потерпілому не наносив; що він не знає за яких обставин ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження; що тепер йому стало відомо про те, що за участю потерпілого ОСОБА_8 10.11.2014 року приблизно о 19 год.мав місце інший конфлікт внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження, і саме це стало причиною того, що представник потерпілого написала заяву про відсутність будь-яких претензій до нього матеріального та морального характеру та відсутність в його діях складу злочину.

Такі доводи є абсолютно надуманими і такими, що направлені на ухилення від кримінальної відповідальності і спростовуються вищенаведеними письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , показаннями експерта ОСОБА_17 .

Разом з тим суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_5 наніс один удар рукою, можливо долонею в обличчя ; що він через стан алкогольного сп"яніння не пам"ятає чи наносив ОСОБА_5 ще удари потерпілому. Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_6 підтвердили суду, що горілку ніхто із присутніх біля магазину не вживав, в стані алкогольного сп"яніння не перебував, тому показання свідка ОСОБА_7 про те, що він не пам"ятає про обставини вчинення злочину мотивуючи станом алкогольного сп"яніння є неправдивими, суперечливими та плутаними і також мають мету сприяти обвинуваченому уникнути кримінальної відповідальності та пом"якшити йому покарання.

Суд критично оцінює і викладені в заявах від 20.01.2015 року та від 23.01.2015 року ( а.к.п.61,64) пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про те, що у діях обвинуваченого відсутністій склад злочину. Зміст даної заяви написаний після відшкодування обвинуваченим потерпілому завданого злочином збитку, і тому не є спростуванням вини обинуваченого у вчиненні злочину. Навпаки, відшкодування збитку обвинуваченим після подання представником потерпілого цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином (а.к.п. 29-34), є одним із доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначення представником потерпілого про відсутність складу злочину в діях обвинуваченого зумовлено, на переконання суду, було бажанням обвинуваченого та його захисника отримати заяву саме такого змісту у зв"язку з добровільним відшкодуванням завданого злочином збитку, на що ОСОБА_9 погодилася .

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини,що помякшують та обтяжують покарання.

Помякшуючими покарання обставинами для обвинуваченого є перебування на його утриманні двоїх неповнолітніх дітей, повне відшкодування завданої злочином шкоди, думка представника потерпілого про те, щоб не притягати обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений стверджує, що в разі, якщо суд прийде до переконання про наявність в його діях складу злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України слід вважати що він щиросердечно розкаюється у вчиненому, однак судом не може бути визнане обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Основною формою прояву щирого каяття суд вважає повне визнання особою своєї вини та правдиву розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини скоєного злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, дає непослідовні і свідомо плутані показання для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, щирого каяття в обвинуваченого щодо скоєного суд не вбачає, оскільки він приховує суттєві обставини вчиненого злочину, а посилання обвинуваченого на щире каяття суд вважає формальним, оскільки ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України , фактично не визнає.

Органом досудового розслідування обтяжуючою покарання обставиною визнано вчинення ОСОБА_5 злочину в стані алкогольного сп"яніння, однак в судовому засіданні не здобуто доказів, які б достовірно підтверджували, що обвинувачений вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння. Зокрема результатами токсилогічного дослідження № 1865 підтверджено, що у крові відібраної у ОСОБА_5 не виявлено етанол, в концентрації( за методикою ГРХ)( а.к.п.139). Показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_15 підтверджено, що обвинувачений горілку біля магазину не пив, в стані алкогольного сп"яніння не перебував. За таких обставин суд, керуючись ст.67 ч.2 КК України, вважає за необхідне виключити ОСОБА_5 з обвинувачення зазначену обтяжуючу покарання обставину.

Інших обтяжуючих покарання для обвинуваченого обставин судом не встановлено .

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має місце праці, відповідно до медичних довідок на обліку у наркологічному та психоневрологічному обліку не перебуває, покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції передбаченої ст.121 ч.1 КК України.

Однак враховуючи вищенаведені помякшуючі покарання обставини, які на переконання суду істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину , суд вважає за необхідне застосувати до призначеного покарання ст.69 КК України, тобто перейти до іншого, більш мякого виду покарання,не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 КК України, тобто у виді арешту , оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, за клопотанням ОСОБА_9 , залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.366-369, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком шість місяців.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу змінити на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, а строк відбування покарання обчислювати з 10 години 58 хв. 06 травня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: