АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/209/15 Справа № 183/1457/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши 26 лютого 2015 року в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0007368 відносно ОСОБА_8 , за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, раніше судимого: 26.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком на 1 рік,

- за ч.1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
Вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 05.12.2013 року близько 06.03 години ОСОБА_8 маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_7 прибув до під`їзду будинку АДРЕСА_1 . Знаходячись поблизу вхідних дверей під`їзду вказаного будинку, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер протиправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс невстановленим в ході досудового розслідування металевим предметом три удари по голові ОСОБА_7 від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_8 відкрито заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: ланцюгом із золотого металу, вагою 18,13 г., вартістю 3623 гривні, барсеткою шкіряною, вартістю 1500 гривень в якій знаходилися гроші в сумі 450 гривень та портмоне, вартістю 400 гривень, в якому знаходились 2 картки банку Кредит - Дніпро, спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_7 на загальну суму 5976 гривень.

Після цього, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втік та розпорядився майном ОСОБА_7 на свій розсуд, спричинивши матеріальний збиток останньому на вказану суму та тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, забитих ран в області лівої надбрівної дуги, у потиличній області голови зліва, у лівій тім`яно-скроневій області голови, на нижньому повіці лівого ока, синців навколо очей, забиття м`яких тканин у тім`яно-потиличній області голови, які у своїй сукупності, за своїм характером, відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю більше 6-ти днів, але не більше, як 21-н день.

В апеляціях:

Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, через його м`якість.

Просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити свій вирок та призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.187 КК України покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказує на те, що судовий розгляд проводився односторонньо та неповно з обвинувальним ухилом, а вирок суду ґрунтується на доказах, які отримані з суттєвими порушеннями вимог КПК України.

Просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року, відносно нього скасувати та направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Захисник ОСОБА_10 в своїй апеляції вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Так вказує, що слідством не надано жодного прямого доказу причетності ОСОБА_8 до вчинення вказаного злочину.

Покази свідків у справі містили численні протиріччя та під час їх допиту у суді свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 протирічили самі собі та плуталися в своїх показах.

Крім того захисник вважає, що переконання потерпілого у тому, що злочин вчинено саме ОСОБА_8 , з`явилося тільки після судових дебатів та виступу прокурора.

Просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року, відносно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити відносно нього виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_10 , заперечував проти апеляції прокурора, захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляції з боку підзахисного і заперечував проти апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_7 , котрий вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах і в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються зібраними доказами та матеріалами провадження.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Дані, котрі б могли свідчити про те, що суд був необ`єктивним або упередженим у своїх висновках стосовно доведеності злочинних дій ОСОБА_8 , чи допустився порушень норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування вироку, відсутні. Тому твердження в скаргах обвинуваченого та його захисника про однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, або про те, що докази сфальсифіковані стороною обвинувачення, необґрунтоване.

Між тим, як вбачається з вироку, висновок суду про винність ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, за які його засуджено, підтверджений показаннями:

- потерпілого ОСОБА_7 про те, за яких обставин 05.12.2013 року приблизно о 06.00 годині, коли він вийшов з будинку свого під`їзду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , йому нанесли три удари по голові: від чого він впав на землю, після цього відчув як в нього з руки зняли барсетку, перевірили кишені, з шиї зняли ланцюжок. В нього викрали барсетку, гроші в сумі 450 гривень, купюрами по 50 гривень, портмоне, в якому були документи на автомобіль та банківські картки та золотий ланцюжок. Під час судових дебатів повідомив, що в нього немає сумнівів, що зазначений злочин скоєно саме ОСОБА_8 , оскільки він впізнав його під час перегляду в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження;

- свідка ОСОБА_12 про те, що 05.12.2013 року приблизно о 05.30 годині він стояв на вул. М. Головко м. Новомосковська біля піцерії, до нього підійшов обвинувачений та попросив відвезти його до пам`ятника Літака. Він посадив його до себе в автомобіль та довіз до пам`ятника Літака до аптеки, обвинувачений розрахувався з ним. Дату 05.12.2013 року він запам`ятав у зв`язку з тим, що його в цей день викликали в міліцію у зв`язку з тим, що його автомобіль зафіксувала камера відео спостереження. Обвинуваченого, як особу, яку він підвозив 05.12.2013 року, він впізнав за фотознімками, коли його викликали до міліції;

- свідка ОСОБА_11 про те, що вона працює касиром - оцінювачем ломбарду Онікс, який розташований по вул. Сучкова м. Новомосковська. 05.12.2013 року близько 07.00 години до неї прийшов обвинувачений, який приніс золотий ланцюжок, вона його оцінила, видала гроші. Обвинуваченого вона знає як постійного клієнта ломбарду, оскільки він дуже часто здавав їй мобільні телефони. В тому, що золотий ланцюжок їй здавав саме ОСОБА_13 , вона цілком впевнена. Ланцюжок - Бісмарк, вагою 18-19 г., який в подальшому у неї був вилучений працівниками міліції.

Як видно з мотивувальної частини вироку, суд визнав ці показання достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, в ході кримінального провадження були послідовними, суттєвих протиріч не містять та повною мірою узгоджуються і підтверджуються зібраними доказами. Тому доводи апеляцій з боку захисту о том, що суд необґрунтовано прийняв до уваги їх покази є безпідставними.

Так, відповідно протоколу огляду місця події від 05.12.2013 року в ході проведення якого оглянута ділянка місцевості біля під`їзду дома АДРЕСА_1 , де на піску, біля вхідних дверей до під`їзду, від вхідних дверей в під`їзд до дверей квартири АДРЕСА_3 , що розташована на другому поверсі, виявлені плями бурого кольору.

Згідно протоколу огляду речей від 10.12.2013 року в ході проведення якого з магазину Мандарин, який розташований по вул. Радянській 32 м. Новомосковська, вилучено диск з відеозаписом від 05.12.2013 року на якому зафіксований чоловік одягнений в шапку чорного кольору з сірими смугами, куртку чорного кольору (пуховик), штани (джинси) темно-синього кольору.

Згідно протоколу огляду речей від 10.12.2013 року в ході проведення якого оглянуто ДВД диск з відеозаписом від 05.12.2013 року на якому зафіксований чоловік, який зупинившись біля смітника, розташованого біля вхідних дверей у ТЦ Сіті Центр оглядає предмет зовні схожий на гаманець, який в подальшому викинув в цей же смітник.

Згідно протоколу огляду місця події від 06.12.2013 року в ході проведення якого на прилеглій території зі сторони будинку АДРЕСА_4 виявлено портмоне чорного кольору з написом Karra з численними пошкодженнями у вигляді подряпин, яке було поміщено в поліетиленовий пакет, опечатано та скріплено підписами понятих.

Згідно протоколу огляду речей від 12.12.2013 року в ході проведення якого було огляну ланцюжок з жовтого металу, добровільно виданий ОСОБА_11 . Ланцюжок Бісмарк вагою 17,66 грамів, довжиною близько 50 см., зважування проводилось на електронних вагах ломбарду, який розташований за адресою: вул. Сучкова 7 м. Новомосковська.

Згідно протоколу огляду предметів від 20.01.2014 року в ході проведення якого було оглянуто поліетиленовий пакет в якому знаходились: куртка-пуховик чорного кольору марки Песі, шапка, спортивні штани, чоловічий светр, чоловічі ботинки.

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 12.12.2013 року в ході проведення якого ОСОБА_7 під № 3 впізнав своє портмоне Karra, яке у нього викрали 05.12.2013 року під час нападу на нього.

Згідно протоколу пред`явлення речей для впізнання від 18.12.2013 року в ході проведення якого ОСОБА_7 під № 2 впізнав свій золотий ланцюг, який 05.12.2013 року у нього викрала невідома особа, спричинивши йому тілесне ушкодження.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2013 року в ході проведення якого свідок ОСОБА_14 на фото № 1 по зовнішнім ознакам обличчя впізнав ОСОБА_8 як особу, яка 05.12.2013 року близько 07.00 години заходила до ломбарду по вул. Сучкова № 7 м. Новомосковська.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.12.2013 року в ході проведення якого свідок ОСОБА_11 на фото № 1 по зовнішнім ознакам обличчя впізнала ОСОБА_8 як особу, яка 05.12.2013 року близько 07.00 години заклала до ломбарду золотий ланцюжок вагою 17,66 г. Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2014 року в ході проведення якого свідок ОСОБА_15 під № 3 впізнав ОСОБА_8 як особу, яку він 05.12.2013 року близько 06.00 години підвозив від піцерії, що розташована по вул. М.Головко м. Новомосковська до пішохідного переходу по вул. Радянській м. Новомосковська поблизу пам`ятника Літаку.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 18.02.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 в ході проведення якого останній розказав і показав як 05.12.2013 року близько 06.00 години на нього напала невідома особа, заволоділа його майном та завдала йому тілесні ушкодження.

Згідно висновків експертів № 71к від 30.01.2014 року, № 72к від 30.01.2014 року, № 75/Е від 04.02.2014 року, № 158 від 10.02.2014 року, № 159 від 10.02.2014 року, відповідно до яких, тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, у своїй сукупності, за своїм характером, відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю більше 6-ти днів, але не більше як 21-н день, виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо у термін, вказаний у постанові та потерпілим (05.12.2013 р.). В сліді на правому рукаві куртки ОСОБА_8 , в змиві з асфальту біля під`їзду, в змиві зі сходинок, в змиві з вхідних дверей квартири потерпілого встановлено наявність крові людини з групо специфічними ознаками для крові потерпілого ОСОБА_7 , тому не виключена можливість походження вказаних слідів за рахунок його крові.

Також досліджені та долучені до матеріалів кримінального провадження речові докази у вигляді: диску DVD-R, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, запис якого було оглянуто в судовому засіданні; портмоне, яке передане на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського MB; ланцюжка з жовтого металу, який передано на зберігання ОСОБА_7 ; куртки-пуховик чорного кольору марки Песі, шапка, спортивних штанів, чоловічого светра, чоловічих ботинок, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ОСОБА_16 .

Як вбачається з апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 зводяться фактично до того, що 05 грудня 2013 року він перебував за місцем свого мешкання АДРЕСА_5 та вийшов з дому о 06:45 год. в той же день. Про що було відомо його близьким ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 . Тому він не міг вчинити злочин. Вважає,що оскільки він раніше працював у Новомосковському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та викривав зловживання працівників цього відділу, то ця справа відносно нього була сфальсифікована умисно, про що, на його думку, вказують докази отримані з суттєвим порушенням вимог КПК України.

Між тим, суд, як вбачається з матеріалів кримінального провадження і вироку, перевірив цю версію обвинуваченого і дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона є вигаданою, а наведені докази спростовують версію ОСОБА_8 про знаходження в іншому місці під час нападу на ОСОБА_7 та прямування його до місця роботи.

Відтворені в судовому засіданні записи камер відео спостереження також спростовують версію ОСОБА_8 , оскільки з перегляду вбачається, що обвинувачений оглядав гаманець ОСОБА_7 біля 06:30 год., а потім о 07:30 год. заходив до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що узгоджується з показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_14 .

Допитані апеляційним судом за клопотаннями обвинуваченого свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 стверджували, що 05 грудня 2013 року ОСОБА_8 пішов на роботу з квартири Ніяких по АДРЕСА_5 о 06:45 год. При цьому пояснили, що зазвичай ОСОБА_8 тиждень проживав у вказаній квартирі, де мешкає його дружина ОСОБА_17 з дітьми та її батьки Ніякі, а наступний тиждень проживав у квартирі своєї матері - ОСОБА_18 . Проте в ході допиту виникли протиріччя в поясненнях свідків щодо того де в ніч на 05 грудня 2013 року знаходився обвинувачений - по АДРЕСА_5 або за місцем проживання його матері ОСОБА_18 або в іншому місці.

Дані свідчення колегія суддів вважає недостовірними, оскільки вони не узгоджуються з іншими доказами по справі та, на думку суду, суперечать фактичним обставинам провадження встановленим судом і спростовуються наведеними доказами.

Крім того, судом було зроблено запит на вимогу сторони захисту задля витребування архівних копій квитанцій з ломбарду Онікс, до суду повернулася відповідь про те, що даний ломбард вже не існує та жодних архівних даних не збереглося.

Як судом першої інстанції так і апеляційним судом приймались міри до виклику в судове засідання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за клопотанням сторони захисту, але заслухати даних свідків не представилось можливим, через їх відсутність за місцем постійного мешкання.

При цьому стороною захисту не вказані обставини, які могли підтвердити або спростувати вказані свідки.

В апеляції та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 вказував про злочинні дії та зловживання службовим становищем працівниками міліції, які після його затримання вимагали з нього хабар, незаконно заволоділи його майном та спричинили йому травму коліна, у зв`язку з чим він звернувся зі скаргами у відповідні органи та на теперішній час триває перевірка його заяв. Проте вказана перевірка жодним чином не впливає на висновки про наявність або відсутність вини обвинуваченого, оскільки останній протягом усього періоду слідства не визнавав свою вину та своїх свідчень не змінював.

Доводи обвинуваченого про нанесення йому тілесних ушкоджень у вигляді травми коліна, також перевірені судом, так на запит суду Дніпропетровський слідчий ізолятор надав відомості про те, що ОСОБА_8 прибув 16 грудня 2013 року та при прибутті жодних скарг у тому числі на стан здоров`я не заявляв. (т.1 а.п. 28).

Також не можна погодитись з доводами обвинуваченого щодо порушення норм КПК України при отриманні речей ОСОБА_8 , оскільки з протоколу огляду, який підписано матір`ю обвинуваченого, ОСОБА_18 , зазначено про добровільність їх видачі.

Посилання ОСОБА_8 на порушення порядку відібрання у нього зразків крові, також неприйнятні, оскільки в протоколі є його підпис та відсутні будь-які заяви з цього приводу.

Щодо доводів апеляції ОСОБА_8 та його захисника про те, що обвинуваченому не був вручений обвинувальний акт, як того вимагає кримінальний процесуальний закон а також не був належним чином ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, вони також спростовуються наявними у справі документами.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у підготовчому судовому засіданні 06 березня 2014 року обвинувачений повідомив, що обвинувальний акт він не отримав оскільки він йому не потрібен, так як вважає справу відносно нього сфальсифікованою. При цьому він у присутності двох понятих відмовився отримати обвинувальний акт. (Т.1 а.п.141).

Що стосується ознайомлення ОСОБА_8 з матеріалами кримінального провадження, то відповідно до журналу судового засідання обвинуваченому надавалася можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження проте він відмовився (т.1 а.п.187).

Після оголошення вироку, обвинуваченому також надавалась можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження (т.1, а.п.232).

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі. Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

З таким рішенням суду колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.84, 86 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому УПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всі ті покази свідків, протоколи слідчих дій та висновки експертів на які є посилання у вироку відповідають цим вимогам та вимогам ст.93 КПК України стосовно збирання доказів.

Таким чином, ці та інші докази, досліджені в ході судового слідства і наведені у вироку, свідчать про правильність висновку суду, що вина ОСОБА_8 у вчинені злочину доведена, а твердження в апеляціях, що вирок суду ґрунтується лише на доказах, які отримані з суттєвими порушеннями вимог КПК України, є безпідставними.

Отже, наведені у вироку докази підтверджують правильність висновку суду про вчинення ОСОБА_8 злочину, який підлягає кваліфікації за ч.1 ст.187 КК України, як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднананий з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особистість обвинуваченого, і відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_8 міру покарання передбачену ст.187 ч.1 КК України. Також судом обґрунтовано було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі.

Призначене судом покарання за своїм видом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових правопорушень.

Безпідставною є і апеляція прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції. Як це видно у апеляції, прокурор мотивуючи призначення більш суворого покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , послався на те, що судом не було враховано, що ОСОБА_8 свою вину не визнав. Таке посилання не відповідає вимогам ст.ст. 65,67 КК України, якими визначено правила призначення покарання. оскільки невизнання вини є позицією захисту, яка не може враховуватись при призначені йому покарання.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів:

ухвалила:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2014 року, відносно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: