Єдиний унікальний номер 725/6878/14-к
Номер провадження 1-кп/725/278/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000046, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, приватного підприємця, в силу ст.89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.172 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_4 протягом лютого-серпня 2014 року вчинила умисне кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так, ОСОБА_4 , будучи зареєстрованою 13.06.2001 як приватний підприємець та здійснюючи підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям, а саме надаючи послуги з виробництва одягу та аксесуарів для весільних обрядів, протягом лютого-серпня 2014 року за місцем здійснення своєї підприємницької діяльності в АДРЕСА_2 , систематично використовувала працю восьми найманих працівників: ОСОБА_5 з 14.02.2014 року по 31.07.2014 року, ОСОБА_6 протягом липня 2014 року, ОСОБА_7 з лютого по червень 2014 року, ОСОБА_8 з 27 лютого 2014 року до кінця травня 2014 року, ОСОБА_9 з травня до серпня 2014 року, ОСОБА_10 з 24 лютого 2014 року до червня 2014 року, ОСОБА_11 з 13 червня 2014 року до кінця серпня 2014 року, ОСОБА_12 з березня до середини квітня 2014 року.
Відповідно до вимог ст. 2 Кодексу Законів про працю України від 10.12.1971 року з наступними змінами та доповненнями, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Статтею 21 цього Кодексу визначено, що трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін.
Окрім вищевказаного, відповідно до вимог п. 6 ст. 24 Кодексу, додержання письмової форми трудового договору є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою, і відповідно до ст. 24-1 цього Кодексу, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання.
Однак, ОСОБА_4 , ігноруючи вищевказані вимоги Закону, діючи умисно, знаючи про обов`язковість укладення трудових договорів, після прийняття на роботу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , і фактичного допущення їх до виконання робіт, не уклала з ними трудові договори, де були б обумовлені їхні умови праці та відпочинку, розмір та порядок виплати їм заробітної плати, чим порушила їхнє право на належні безпечні та здорові умови праці. Працю найманих працівників використовувала без реєстрації в органах державної служби зайнятості, занесення відомостей про роботу в їх трудові книжки, включення часу роботи до трудового стажу, не проводила табелювання та облік робочого часу роботи працівників.
В подальшому, ОСОБА_4 , грубо ігноруючи вимоги Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», використовувала найману працю без проведення обов`язкових відрахувань до Пенсійного фонду України та Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказані порушення обмежили трудові права ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та потягнули за собою ненадання передбачених законом соціальних пільг, компенсацій, тобто поставили працівників в умови соціальної незахищеності.
Крім цього, ОСОБА_4 , діючи в порушенні вимог статті 115 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, в одноособовому порядку умисно не виплачувала заробітну плату працівникам товариства більше як за один місяць, маючи реальну можливість провести таку виплату. Вказані дії призвели до того, що станом на 20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 не виплатила при звільненні вказаним вище працівникам кошти у сумі 6895 гривень.
Також, згідно з ст.107 Кодексу Законів про працю України робота у святковий час і не робочий день оплачується у подвійному розмірі, а згідно з статтею 97 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа, не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективним договором.
Однак, ОСОБА_4 , грубо ігноруючи вимоги законодавства про оплату праці, умисно та безпідставно погіршила умови праці підлеглим працівникам, а саме, незважаючи на те, що підлеглі їй працівники протягом лютого-серпня 2014 року працювали у святкові та вихідні дні, вона не організувала їм оплату заробітної плати за роботу в ці дні у подвійному розмірі.
Крім того, статтею 83 Кодексу передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Однак, ОСОБА_4 , грубо ігноруючи ці вимоги, умисно не забезпечила організацію нарахування та виплат таких компенсацій працівникам, які звільнилися.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково. Суду показала, що дійсно зазначені потерпілі особи працювали у неї на виробництві, офіційний трудових угод із ними вона не укладала. Домовляючись про умов оплати праці, з кожним із них вона погодила, що їх заробіток буде залежати від виготовленої продукції. Облік по заробітній платі вона вела в окремому зошиті, проте він зник. Зазначила, що заборгованості перед потерпілими ОСОБА_12 та ОСОБА_9 у неї немає, оскільки вона розраховувалась із ними одразу по виконанні роботи. Крім того, не визнала зазначений в обвинуваченні розмірі заборгованості перед іншими потерпілими, оскільки він є значно завищеним, зокрема: ОСОБА_13 вона заборгувала 1400 гривень; Собіщанській 195 гривень; Скрініца 450 гривень; Моток 1900 гривень; Бачик 950 гривень; Палагута 2000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що перебувала у неофіційних трудових відносинах з обвинуваченою, одного разу працювала у вихідний день, заборгованість по її заробітній платі становить 1916 грн. 30 коп.

Потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що працював у ОСОБА_4 менеджером, до його обов`язків входив пошук нових клієнтів. Він звертався до обвинуваченої з приводу офіційного оформлення документів, на що та пообіцяла, що згодом прийде юрист та оформить документи. Його заборгованість по заробітній платі становить 6450 гривень.

Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що працював на виробництві в обвинуваченої. Офіційної трудової угоди з ним укладено не було. За домовленістю із ОСОБА_4 розмір його щоденної заробітної плати становив 150 гривень. Розмір його заборгованості по заробітній платі становить 1200 гривень.

Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що перебувала у трудових відносинах з обвинуваченою з 24.04.2014 року по 12.06.2014 року, трудову угоду вони не укладали. ЇЇ середньомісячний заробіток за домовленістю повинен був становити 3500 гривень. Інколи вона працювала по суботах, у святкові дні на роботу не виходила. ЇЇ заборгованість по заробітній платі становить 4700 гривень.

Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що перебувала у трудових відносинах з обвинуваченою з травня по серпень 2014 року, офіційно оформлена не була. Розмір її заробітної плати залежав від заробітку. Інколи вона працювала у вихідні дні, розмір її заборгованості по заробітній платі становить 2000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що працювала на виробництві у ОСОБА_4 з червня до серпня 2014 року. Інколи вона виходила на роботу у вихідні дні. Розмір її заборгованості по заробітній платі становить 2500 гривень.

Крім показів обвинуваченої та потерпілих, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується письмовими доказами, дослідженими та проаналізованими судом:

· Витягом з ЄРДР №0000046 від 09.09.2014 року про надходження заяви про кримінальне правопорушення від потерпілого, відповідно до якої ОСОБА_4 грубо порушила законодавство про працю, що виразилось у не укладенні офіційних трудових договорів з працівниками та не виплаті їм заробітної плати більше як за один місяць. (а.с.1-2);

· Постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 21.11.2014 року, відповідно до якої були об`єднані досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000046 від 09.09.2014 року та матеріали кримінальних проваджень №0001623 та №0001613 від 21.11.2014 року (а.с.7-8).

· Колективною заявою потерпілих від 03.09.2014 року про вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.175 КК України ОСОБА_4 (а.с.13);

· Довідкою Державної податкової інспекції у м.Чернівцях Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області від 30.09.2014 року, відповідно до якої інформація щодо найманих працівників ТОВ «Вікторія плюс А» відсутня, оскільки податкові розрахунки сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку в період з 2010 року по теперішній час до ДПІ у м. Чернівцях вищевказаною особою не подавались (а.с.21);

· Довідкою Управління Пенсійного фонду України в м.Чернівцях від 25.09.2014 року, відповідно до якої за даними реєстру застрахованих осіб Центрального сховища Пенсійного фонду України ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2010 року по 31.08.2014 року відомості по застрахованих особах не подавала, внески за період з 01.01.2010 року по 30.09.2013 року не сплачувала (а.с.23);

· Довідкою Чернівецького міського центру зайнятості від 24.09.2014 року, відповідно до якої Центр не реєстрував трудові угоди між ФОП ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 (а.с.25-26);

· Копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , з якої вбачається, що обвинувачена займається підприємницькою діяльністю з 13.06.2001 року (а.с.27);

· Договором оренди нежитлового приміщення №3 від 01.02.2014 року, укладеним між ТОВ «Текстильінвест» та ОСОБА_4 , відповідно до якого остання прийняла у строкове платне користування нежитлове приміщення, загальною площею 123 кв.м., що по АДРЕСА_2 (а.с.30-32).

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.43);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.51);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.58);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.66);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.74);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 звернулася до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.88);

· Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.11.2014 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності (а.с.95);

· Актом перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернівецькій області від 20.10.2014 року, яким було виявлене грубе порушення ОСОБА_4 законодавства України про працю (а.с.100-110)

Оцінивши зібрані по справі й досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що не в повній мірі знайшло в судовому засіданні своє підтвердження пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 в частині розміру заборгованості по заробітній платі перед потерпілими.

До такого висновку суд дійшов, виходячи з матеріалів кримінального провадження та чинного законодавства про працю України, відповідно до якого доказів, які б підтверджували погодження сум заробітної плати у зазначеному потерпілими розмірі стороною обвинувачення та потерпілими надано не було.

Суд ставиться критично до висновків акту перевірки Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернівецькій області від 20.10.2014 року, яким було виявлене грубе порушення ОСОБА_4 законодавства України про працю, що до розмірів заборгованості по заробітній платі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , оскільки дана заборгованість визначалась з пояснень вищевказаних осіб і будь яких інших доказів такої заборгованості до Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернівецькій області додано не було.

Також відсутні докази щодо обсягів виконаної роботи, розмірів виплаченої заробітної плати за дану виконану роботу та доказів фактично відпрацьованого часу.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ст.172 ч.1 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вона вчинила грубе порушення законодавства про працю.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, зокрема те що, згідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ст. 172 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Крім того суд враховує відомості про особу обвинуваченої, зокрема те, що вона в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має на утриманні одну малолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання.

Суд враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала частково.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, та особу винної, думку потерпілої особи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченій мінімального покарання межах санкції статі обвинувачення.
Враховуючи всі обставини справи та особу винної, суд дійшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинені протиправні діяння, а й для її виправлення.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України і за його вчинення призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави;

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1