Єдиний унікальний номер № 285/118/15-к
Провадження № 1-кп/0285/53/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2015 року
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ушомир, Коростенського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта вища, старшого лейтенанта командира взводу в/ч НОМЕР_1 , розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України
25 серпня 2014 року старшого лейтенанта ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 21 липня 2014 року та в той же день направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 25 серпня 2014 року № 107 старший лейтенант ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини, та призначений на посаду командира гранатометного взводу роти вогневої "підтримки п`ятого механізованого батальйону, та, відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби старший лейтенант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст. ст. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту "Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, старший лейтенант ОСОБА_4 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Так, 16.09.2014 року близько 17 год. 00 хв. старший лейтенант тітор ОСОБА_5 перебуваючи за місцем дислокації гранатометного взводу роти вогневої підтримки п`ятого механізованого батальйону військової частин польова пошта В НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 в порушення ст.. ст.. 17, 65, 68 Конституції України ст.. ст.. 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройний сил України та ст.. ст.. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройний сил України, діючи з прямим умислом, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби, після чого проводив час на власний розсуд, обов`язки по службі не виконував.
22.10.2014 року близько 7 год. 30 хв. старший лейтенант ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжив виконувати обов`язки з несення військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив, що він був призваний на військову службу та зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 . 16.09.2014 року він самовільно залишив військову частину та поїхав додому, де проводив час на власний розсуд. 22.10.2014 року він повернувся до військової частини та продовжив виконувати обов`язки з несення військової служби. В скоєному щиро розкаюється.
Судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються і проти чого не заперечують всі учасники судового провадження.
Оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності суд вважає вину ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України як умисне самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що вчинене кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця, раніше не судимий, обставини кримінального провадження, обставини, що пом`якшують покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого та призначає покарання у вигляді позбавлення волі.
Беручи до уваги, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся в скоєному,на даний час повернувся до військової частини для виконання обов`язків з несення військової служби, характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання, те що до кримінальної відповідальності притягується вперше. Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_4 є офіцером, військова частина, в якій він проходить службу, готується до відправки в зону АТО, його досвід і знання необхідні для виконання бойових завдань в зоні АТО, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання реально, а тому суд звільняє його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Керуючись ст.ст. 367, 368 Кримінального Процесуального кодексу України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і обрати йому покарання за цим законом 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 п. 2, 3, 4 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Даний вирок може бути оскаржений, не з підстав заперечення обставин, зазначених відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1