Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-315/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурорів Черната О.А., Юркової Ю.В.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдови, пенсіонерки, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2010 близько 17-50 год. в с. Софіївська Борщагівка на садовій ділянці по вул. Гагаріна, 16 Києво-Святошинського району Київської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на побутовому підґрунті, на фоні різко виниклих неприязних відносин, виникла сварка, що переросла в обоюдну бійку. В ході якої ОСОБА_2 умисно штовхнула руками в область тулуба ОСОБА_3 від чого останній впав. Після чого, ОСОБА_2 взявши до своїх рук дерев'яну палицю, яка знаходилась на садовій ділянці та тримаючи її в своїх руках, умисно нанесла удари по руках, тулубу, плечах, тазу та голові ОСОБА_4, чим заподіяла йому тілесні ушкодження у вигляді садна волосистої частини голови, крововиливів лівого передпліччя, правого плеча, в області таза зліва, рваних ран лівого передпліччя, уламкового перелому проксимального відділу правої променевої кісти та перелому шиловидного відростку правої ліктьової кістки. Тілесні ушкодження у вигляді перелому променевої і ліктьової кістки згідно висновку судово-медичної експертизи №38/Д від 11.02.2011 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для їх загоєння необхідний строк не менше 21 дня.

Допитана у судовому засіданні підсудна своєї вини у предявленому їй обвинуваченні не визнала, суду пояснила, що потерпілий її сусід, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_5.

07.08.2010 року близько 16-30 год. її син ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_6 встановлювали метало-пластикове вікно в їх будинку, вікна виходять на земельну ділянку потерпілого. ОСОБА_3 вчинив сварку з ними і не дав можливості продовжувати роботу. Вона вийшла до потерпілого, щоб розібратися в ситуації, але ОСОБА_3 вилами, що були в його руках, почав тикати ними в її сторону. Гострим кінцем вил ОСОБА_3 попав їй в щоку і шию. Від чого у ОСОБА_2 в місці ушкодження утворилась кровотеча. ОСОБА_2 у відповідь забрала вила з рук ОСОБА_3 і тримаючи їх однією рукою, другою своєю рукою штовхнула потерпілого, від чого ОСОБА_3 впав на землю на бік. Після цього ОСОБА_2 виламала з обрізаних гілок горіху, що знаходилась поряд палицю довжиною близько 1 м і товщиною близько 4 см та нею нанесла ОСОБА_3, скільки саме ударів не пам'ятає, по руках, тулубу, голові, заду. Після чого, ОСОБА_2 пішла до себе додому, ОСОБА_3 побіг викликати карету швидкої медичної допомоги і міліцію.

Не визнає своєї вини, оскільки не вірить, що у потерпілого був перелом від її ударів.

Просить суворо її не карати.

Незважаючи на невизнання підсудною своєї вини, її винність у вчиненні злочину підтверджується доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що по сусідству по вул. Гагаріна, 16 в с. Софіївська Борщагівка проживає ОСОБА_2 разом із своїм сином ОСОБА_5 і співмешканцем ОСОБА_8.

07.08.2010 близько 18-00 год. він знаходився у себе вдома. В цей час ОСОБА_8 займався установкою металопластикового вікна свого будинку, яке виходить до земельної ділянки ОСОБА_3 Під час виконання вказаної роботи ОСОБА_8 було зрізано фруктове дерево, що росло на території ОСОБА_3 Останній вийшов із свого будинку та зробив з цього приводу зауваження. ОСОБА_8 відповів в його адресу лайкою, словесно погрожував і був нетверезий. Розізлившись, ОСОБА_3 взяв із свого будинку господарські вила і прогнав ОСОБА_8 з місця проведення роботи, тобто із свого подвір'я. ОСОБА_8 пішов через хвіртку на свій двір, а ОСОБА_3 залишився на місці. Через деякий час крізь хвіртку до місця попереднього проведення робіт до ОСОБА_3 вийшла ОСОБА_2. Між ними виникла сварка в процесі якої підсудна відвела його вила в бік і нанесла ОСОБА_3 удар палицею по руці, якою він захищав голову, потім штовхнула ОСОБА_3 від чого той впав. Після цього, ОСОБА_2 продовжила наносити йому удари дерев'яною палицею близько 5-ти хвилин, удари приходились по передпліччях, плечах і тазу. Від її ударів ОСОБА_3 захищався виставляючи руки. Після закінчення побиття ОСОБА_2, він піднявся, пішов до сусідів викликати міліцію. При приїзді працівників міліції ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою, отримав направлення на судово-медичну експертизу і пройшов освідування. За медичною допомогою ОСОБА_3 звертався 07.08.2010 року до Боярської Центральної районної лікарні де йому наклали гіпс. Стверджує, що жодних тілесних ушкоджень він ОСОБА_2 не наносив.

Просить призначити підсудній покарання на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 пояснили суду, що 07.08.2010 близько 17-50 год. вони займались установкою металопластикового вікна їх будинку. В цей час роботі перешкодив ОСОБА_3, що проживає поруч, а вікно, що замінювалось, виходить на сторону його домоволодіння. ОСОБА_3 виказував претензії, що виконуючи роботи ОСОБА_8 ходить по його території, після чого пішов. Через деякий час, ОСОБА_3 повернувся до них, тримаючи в руці господарські вила. В адресу ОСОБА_8 ОСОБА_3 виражався нецензурно перший же відповів так само. Після чого з місця проведення роботи ОСОБА_8 та ОСОБА_5 пішли, обійшовши за будинок і знаходились на своєму подвір'ї. Там ОСОБА_8 про перешкоджання проведенню робіт ОСОБА_3 розповів своїй співмешканці ОСОБА_2, яка пішла до вказаного вікна розібратись із ОСОБА_3 в даній ситуації. Після чого, ОСОБА_8 почув крики, як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 Прийшовши на крик, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 побачили, що ОСОБА_2 виходить із-за рогу будинку (від місця проведення установки вікна), в своїй руці тримає вила ОСОБА_3 , ліва сторона обличчя ОСОБА_2 мала рану з якої текла кров.

Винність підсудної у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: протоколом огляду місця події від 07.08.2010 року подвіря приватного домоволодіння по вул. Гагаріна,16 в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області (а.с.20-23); висновком експертизи № 38/Д від 11.02.2011 року відповідно до якої ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді садни волосистої частини голови, крововиливів лівого передпліччя, правого плеча, в області таза зліва, рваних ран лівого передпліччя, уламкового перелому проксимального відділу правої променевої кістки та перелому шиловидного відростку правої ліктьової кістки. Вказані тілесні ушкодження у вигляді перелому променевої і ліктьової кісток відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, так як для їх загоєння необхідний строк не менше 21 дня (а.с.57).

Суд визнає, що свідки, підсудна, частково потерпілий давали суду правдиві показання, які відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Оцінюючи показання потерпілого в частині того, що він не наносив жодних тілесних ушкоджень підсудній, суд визнає неправдивими, які спростовуються актом судово-медичного освідування № 14 від 14.01.2010 року відповідно до якого при огляді у ОСОБА_2 були виявлені тілесні рубці на лівій щоці та в області грудини, які можуть бути наслідком заживлення рваної і колотої ран відповідно, утворених внаслідок дії гострого предмета з колючими властивостями (а.с.50).

Невизнання підсудною своєї вини у вчиненні злочину, суд розцінює, як систему захисту спрямовану на уникнення кримінальної відповідальності, що спростовується показаннями самої підсудної, потерпілого та іншими доказами в їх сукупності.

Таким чином, аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудної у вчиненні злочину доказана повністю, її дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Призначаючи покарання, суд бере до уваги, що вчинений злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, підсудна за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судима, обставин, що помякшують чи обтяжують покарання підсудній, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 122 ч.1 КК України.

Однак, приймаючи до уваги, що виправлення підсудної можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи обставини вчиненого злочину, позитивні характеристики, відсутність судимостей, поведінку потерпілого в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень підсудною, суд приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя : С.В.Хрипун