справа № 462/5155/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002058 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, 1999 р. народження, непрацюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 27.06.2014 року близько 16.00 год., знаходячись в альтанці у парку по вул.Повітряній у м.Львові, на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, умисно наніс кілька ударів руками в різні частини тіла ОСОБА_4 .

Внаслідок нанесення ударів ОСОБА_4 спричинено синці на голові, садна на руках, на правій нозі, поверхневу рану та садна-подряпини на лівій руці, крововилив в білкову оболонку правого ока, крововилив та садна на губах, які у відповідності до висновку експерта №1064 від 01.07.2014 року відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, не визнав та показав суду, що того дня з товаришем відпочивав в альтанці у парку по вул.Повітряній у м.Львові, де також сиділа компанія невідомих йому чоловіків. Один з них, як тепер йому відомо ОСОБА_4 поводив себе непристойно, тому він зробив йому зауваження. При цьому він не вживав нецензурної лексики та не погрожував потерпілому, однак чоловік, всупереч цьому, почав погрожувати йому фізичною розправою, після чого кудись зник. Через деякий час ОСОБА_4 повернувся, вдарив його чимось гострим по обличчю, лице, борода і плече в нього були в крові, а тому він змушений був захищатися, завдав удару ОСОБА_4 кулаком під око, від чого потерпілий впав на землю, він по інерції також впав, притиснувши ОСОБА_4 до землі. Сидячи зверху лише тримав потерпілого за руки і плечі, щоб той заспокоївся. Відмітив, що умисно ударів не наносив, а захищався від неправомірних дій ОСОБА_4 .

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, що 27.06.2014 року приблизно о 16.00 год. вийшов з роботи з двома своїми співробітниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими, взявши пляшку горілки, направилися в парк та присіли в альтанку, розпивали спиртне. Через деякий час в альтанку також підсіли невідомі йому на той час двоє чоловіків. Один з них ОСОБА_5 в грубій нецензурній формі зробив йому зауваження за те, що він сплюнув на землю, між ними виникла словесна перепалка, під час якої ОСОБА_5 висловлювався в грубій, лайливій формі. Після того він пішов з того місця, повернувши, продовжував спілкуватись зі товаришами. ОСОБА_5 знову зробив йому зауваження, встав та несподівано для нього наніс рукою удар йому в око, потім ще кілька ударів в голову, від чого потемніло в очах і він впав на землю. Коли прийшов до себе, лежав на землі, а ОСОБА_5 , сидячи зверху, бив його, куди саме не пам`ятає. Хтось відтягнув обвинуваченого, після чого він сам встав, хоча паморочилось в голові. Ствердив, що ОСОБА_5 він будь-яких ударів не завдавав.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, показав суду, що того дня зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_5 , з яким пішли в парк. Вони сиділи в альтанці, в якій вже сиділа компанія, яка розпивала горілку. Один з молодиків, як йому стало відомо ОСОБА_4 , сплюнув на землю. ОСОБА_5 зробив зауваження, на що той обурився, погрозив привести знайомих хлопців, щоб розібратися з ОСОБА_5 та пішов. Через певний час повернувся та покликав ОСОБА_5 відійти поговорити. Вони відійшли, раптово в ОСОБА_5 потекла кров з обличчя, йому здалося, що в ОСОБА_4 в руках був предмет схожий на скальпель. Вони зчепилися, впали на землю, катались по землі, наносячи удари один одному. Більше ударів завдавав ОСОБА_5 , зокрема, коли сидів зверху над потерпілим наніс близько чотирьох ударів в голову потерпілому. Він і двоє чоловіків з компанії ОСОБА_4 розборонили їх. Побачивши, що ОСОБА_5 знепритомнів, він викликав швидку допомогу, а ті двоє забрали ОСОБА_4 і залишили місце події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що того дня він з потерпілим та ще одним співробітником - ОСОБА_10 після роботи відпочивали в парку, де розпивали горілку. Через певний час до них в альтанку підсіли двоє невідомих чоловіків, пили пиво. Коли ОСОБА_4 сплюнув на землю, один з чоловіків, як йому тепер відомо - ОСОБА_5 зробив ОСОБА_4 зауваження, між ними зав`язалася словесна перепалка, однак вони з ОСОБА_10 їх розборонили. ОСОБА_4 пішов, казав, що приведе якихось хлопців на підмогу. Вони з ОСОБА_10 також відійшли, коли повернулись, то ОСОБА_4 ще не було, він повернувся через деякий час, був сам. ОСОБА_4 відразу ж кинувся до ОСОБА_5 , вони почали шарпатись, битись, ОСОБА_5 вдарив потерпілого кулаком в око, після чого вони впали на землю, де продовжували битись, в обох обличчя були в крові.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дав суду показання, що він з співробітниками ОСОБА_4 і ОСОБА_9 в альтанці у парку по вул.Повітряній у м.Львові розпивали горілку, спілкувались. Туди ж підійшов ОСОБА_5 , якого він не знав, і ОСОБА_8 , який йому був знайомий, так як мешкає по сусідству, сіли окремо і спілкувались собі. ОСОБА_5 зробив ОСОБА_4 зауваження за те, що той сплюнув на землю, вони стали сваритись, почалась шарпанина, але він з ОСОБА_9 їх розборонили. ОСОБА_4 повідомив, що йде геть, а вони з ОСОБА_9 пішли до нього додому. Коли вони поветались до альтанки, то він побачив, як на землі б`ються ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , вони катались, наносячи один одному удари. Коли ОСОБА_5 був зверху і притиснув потерпілого до землі, вони відтягли ОСОБА_5 і забрали ОСОБА_4 геть з місця події.

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи №1064 від 01.07.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.18-19), у ОСОБА_4 виявлені: синці на голові, садна на руках, на правій нозі, поверхневу рану та садна-подряпини на лівій руці, крововилив в білкову оболонку правого ока, крововиливи та садна на губах, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею. Крім того, у нього виявлені поверхневі рани щілиноподібної форми на лівій руці, які утворилися від дії загострених предметів. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути 27.06.2014 року та відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 внаслідок одноразового падіння на площину немає.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить висновку, що ОСОБА_5 умисно цілеспрямовано завдав кількох ударів кулаками по обличчю та інших частинах тіла потерпілому ОСОБА_4 .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого в тій частині, що він наносив удари лише захищаючись, оскільки це спростовується вказаними дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, показаннями свідків, кожен з яких підтвердив, що удари були взаємними, ОСОБА_5 умисно завдав кількох ударів кулаками в різні частини тіла потерпілого, в тому числі коли сидів зверху над ОСОБА_4 , що також підтверджується даними висновку експерта. Крім цього, жоден із свідків конфлікту не підтвердив тієї обставини, що обвинувачений тільки захищався і лише тому наносив удари. Отже, суд вважає дані доводи обвинуваченого надуманими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочину.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає, що легке тілесне ушкодження спричинене потерпілому саме ударами ОСОБА_5 та перебуває в прямому причинному зв`язку з діями останнього.

Про наявність умислу в діях обвинуваченого на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчить спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, а саме свідоме нанесення концентрованих ударів безпосередньо в обличчя та інші частини тіла потерпілого.

Вказані факти свідчать про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії обвинуваченого, спрямовані на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Таким чином, сукупність наведених доказів дає підстави дійти висновку, що вина ОСОБА_5 у заподіянні легкого тілесного ушкодження доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.35), одружений, має двох дітей, в тому числі неповнолітню дитину, 1999 р. народження (матеріали кримінального провадження, арк.37), не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.38, 39), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг щодо нього не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.36).

Виходячи з викладеного, а також беручи до уваги обставини вчинення ним злочину, поведінку потерпілого, який, сам наражався на конфлікт з ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1