Справа №1-16\
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня
2008 року

Ямпільський
районний суд Вінницької області

в складі
головуючого судді ЛЮБИНЕЦЬКОЇ-ОНІЛОВОЇ А.Г.

за
участю секретаря сз
ЛОЗІНСЬКОЇ Т.О.

прокурора НАГІРНЯКА Б.М.

захисника
- адвоката ОСОБА_1

підсудного
ОСОБА_2

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль

кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого ТОВ
«Агрофірма «Україна» с.Дзигівка Ямпільського району Вінницької області
охоронником, раніше судимого - 22.02.2006 року Ямпільським районним судом
Вінницької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від покарання з випробуванням та
іспитовим строком в три роки, судимість не знята та не погашена, в скоєнні
злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2, будучи раніше
судимим за корисливий умисний злочин, 08
березня 2007 року біля 02 години, йдучи по вул.Піонерській в м.Ямполі,
Вінницької області, проходячи поруч потерпілого ОСОБА_3, який сидів біля
паркану міського стадіону навпроти електроопори №9, побачив мобільний телефон
“Моторола V177”, який лежав на землі на відстані приблизно 5 метрів від
потерпілого, підняв з землі даний телефон, завідомо знаючи, що
телефон є чужим майном, при цьому свідомо допускаючи, що телефон може належати
потерпілому ОСОБА_3, відкрито заволодів
телефоном, при цьому повідомив ОСОБА_3 про те,
що він наступного дня в о 14
годині в м.Ямпіль біля кінотеатру віддасть йому телефон, оскільки він його
знайшов на дорозі, однак, не виконав
своєї обіцянки не повернув телефон потерпілому, заволодів зазначеним мобільним телефоном та розпорядився ним на
власний розсуд, а саме - продав його жительці м.Ямпіль Вінницької області ОСОБА_4, а потім жительці міста Ямпіль
Вінницької області ОСОБА_5. Внаслідок
цього потерпілому ОСОБА_3 завдано
матеріальної шкоди на суму 400 гривень.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 винним себе в скоєнні даного злочину визнав повністю і
пояснив, що телефон “Моторола” він знайшов на тротуарі. Він був розкладний і
розкритий, монітор не світився. Потерпілий спав біля паркану. Даний телефон був
на відстані від потерпілого до 5 метрів. Піднявши телефон, він пішов в сторону
кінотеатру. Потерпілий побачив його лише на відстані 15 метрів через 1,5-2
хвилини. Потерпілий сказав, що це його
телефон. На що він відповів, що він не знає, чи це дійсно його телефон, що
віддасть телефон йому наступного дня о 14 годині біля кінотеатру, коли
потерпілий покаже йому документи на телефон. Однак, він наступного дня не віддав даний телефон,
так як вважав, що це його знахідка. Йому необхідні були гроші, тому він продав
даний телефон продавщиці магазину “Вікторія” ОСОБА_4, а потім ОСОБА_5 В
скоєному розкаявся, просив суд не позбавляти його волі, оскільки він усвідомив
свою провину, працевлаштувався в ТОВ «Україна», бажає працювати та навчатися,
має намір створити сім*ю, із потерпілим він помирився і між ними усунуто
будь-які непорозуміння.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 07 березня 2007 року він приїхав в м.Ямпіль,
де зустрівся зі своїми знайомими та ввечері
07 березня 2007 року в кафе «Міраж» почали святкувати свято Восьмого
Березня, вживали спиртні напої та спілкувалися, приблизно біля 02 години 08 березня 2007
року він пішов додому до своєї сестри, яка проживає неподалік міського
стадіону, по дорозі біля стадіону йому
стало погано, так як він був в стані сильного сп'яніння, він присів на паркан, поруч проходив
ОСОБА_2, який підібрав із землі
мобільний телефон. Він сказав
ОСОБА_2, що це його телефон. ОСОБА_2 відповів, що він знайшов даний телефон і
віддасть йому наступного дня о 14 годині біля кінотеатру, коли покаже йому документи на телефон. Оскільки
він був у нетверезому стані, тому не був переконаний, що це дійсно його
телефон, і погодився із ОСОБА_2 зустрітися наступного дня. Наступного дня він пішов до кінотеатру о 14 годині і чекав
там ОСОБА_2, однак, той не прийшов і не
віддав даний телефон, тоді він зрозумів, що ОСОБА_2 його обманув і заволодів
його телефоном. Тоді він звернувся в міліцію. Також пояснив, що в момент, коли
ОСОБА_2 підібрав телефон з землі, він перебував в стані сильного сп'яніння і
точно не міг сказати, що це дійсно його телефон, вважав, що телефон йому буде повернуто
наступного дня. Вважає, що підсудний
ОСОБА_2 знайшов телефон, який він загубив. Просив суд не засуджувати підсудного
до позбавлення волі, будь-яких претензій до підсудного він не має.

Із показань допитаного судом
свідка ОСОБА_4 встановлено, що 08
березня 2007 року біля 11 години дня, до неї, в магазин “Вікторія”, де вона
працює продавцем, прийшов ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і запропонував їй
купити мобільний телефон “Моторола” за 150 гривень. Поскільки всіх грошей в неї
не було, то вона дала йому 30 гривень та три пляшки пива, а решту 100 гривень
мала повернути пізніше. Також ОСОБА_2 залишив в неї дві сімкарти, які мав
забрати пізніше. Того ж дня, через 3-4 години прийшов ОСОБА_2 і забрав телефон,
повернувши їй 30 гривень та кошти за 3 пляшки пива. 08 березня 2007 року
ОСОБА_6 прийшов в магазин, де вона працює, з невідомим чоловіком і сказав, що
це власник телефона, в нього ОСОБА_2 вкрав телефон і щоб вона віддала сімкарти,
що вона й зробила.

Із показань допитаного судом свідка
ОСОБА_5 встановлено, що про крадіжку мобільного телефону їй нічого не відомо.
08 березня 2007 року до неї додому
прийшов її син ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 і запитав, чи не потрібен їй
мобільний телефон, так як ОСОБА_2 продає мобільний телефон за 150 гривень. На
запитання, чи це його телефон і чи не буде в неї проблем з ним, ОСОБА_2
відповів, що це його телефон і ніяких проблем не буде, а продає його тому, що
потрібні гроші. За телефон вона дала ОСОБА_2 70 гривень, а решту грошей мала
віддати пізніше. Даний телефон вона придбала вранці, а ввечері його забрали
працівники міліції, які приходили з ОСОБА_3 і він говорив, що це його телефон.
70 гривень, які вона заплатила за телефон, їй повернув батько ОСОБА_2

Із показань допитаного судом свідка
ОСОБА_8 встановлено, що він був запрошений як понятий при проведенні слідчого
експерименту, який проводився у вечірній час. Зі слів потерпілого йому стало
відомо, що потерпілий відпочивав біля паркану дитячого садка напроти стадіону,
так як йому було погано і поряд з ним на лежав мобільний телефон “Моторола”.
Коли він проснувся, то телефону біля нього вже не було. На даний момент він вже
добре не пам”ятає всього, однак все відбувалося так, як записано в протоколі
його допиту.

Із показань допитаного судом свідка
ОСОБА_9 встановлено, що вона була присутня як понята при проведенні слічого
експерименту, який проводився у вечірній час. Потерпілий розказував, що він
сидів біля паркану дитячого садка, так як йому було погано і біля нього був
мобільний телефон. Потім до нього підійшов хлопець, імені його не називав, і
взяв його телефон, сказавши при цьому, що
наступного дня поверне. Також потерпілий говорив, що ту людину, яка
взяла телефон, він знає, тобто, що це був ОСОБА_2, який підняв з землі взяв
телефон і пішов.

Із показань допитаного судом
свідка ОСОБА_6 встановлено, що 08 березня 2007 року в м.Ямпіль він
йшов разом із ОСОБА_7 і зустрівся із ОСОБА_2, який сказав йому, що у нього є мобільний телефон, який він має
намір продати, ОСОБА_2 показав телефон марки «Моторола», чорного кольору та
розкладний. Вони втрьох зайшли до магазину «Вікторія», і ОСОБА_2 продав даний
телефон та дві сімкарти продавщиці цього магазину ОСОБА_10, частину грошей вона
йому віддала, а іншу сказала, що віддасть пізніше, також вона дала ОСОБА_2 три
півлітрових пляшки пива. Потім вони пішли додому до ОСОБА_7, який запропонував
своїй матері ОСОБА_5 купити за 150 гривень, потім ОСОБА_7 йому сказав, що мати
купила даний телефон у ОСОБА_2 Після обіду того ж дня до ОСОБА_7 додому прийшов
його знайомий ОСОБА_3, який повідомив,
що вчора вночі у нього забрав мобільний
телефон «Моторола» молодий хлопець із нестриженим волоссям, мати ОСОБА_7
показала телефон, ОСОБА_3 сказав, що це
його телефон Потім вони разом із ОСОБА_3
та ОСОБА_11 ходили до ОСОБА_2 додому, але його вдома не було, заходили також в
кіоск «Вікторія», де продавщиця ОСОБА_10 віддала ОСОБА_3 дві сімкарти до
телефону. Потім вони пішли в міліцію, ОСОБА_3 написав заяву, після чого вони із
працівниками міліції ходили до ОСОБА_5, яка віддала телефон працівникам
міліції.

Із показань свідка ОСОБА_7, даних ним в ході досудового слідства
та оголошених судом (а.с.10) встановлено, що 08 березня 2007 року в м.Ямпіль
він йшов разом із ОСОБА_6 і зустрівся із
ОСОБА_2, який сказав їм, що у нього є
мобільний телефон, який він має намір продати, ОСОБА_2 показав телефон марки
«Моторола», чорного кольору та розкладний. Вони втрьох зайшли до магазину
«Вікторія», і ОСОБА_2 продав даний телефон та дві сімкарти продавщиці цього
магазину ОСОБА_10, частину грошей вона йому віддала, а іншу сказала, що
віддасть пізніше, також вона дала ОСОБА_2 три півлітрових пляшки пива. Потім
вони пішли до нього додому, і він запропонував своїй матері ОСОБА_5 купити
телефон у ОСОБА_2, мати купила даний
телефон у ОСОБА_2 Вони разом із ОСОБА_6 знаходилися у нього вдома. Після обіду
того ж дня до нього додому прийшов незнайомий йому чоловік, знайомий ОСОБА_6, і повідомив, що вчора вночі
у нього забрав мобільний телефон
«Моторола» молодий хлопець, він сказав, що телефон купувала його мати, тому
нехай із нею з'ясовує усі питання, а сам пішов до хати. Потім від матері йому стало відомо, що ОСОБА_6
пішов із тим чоловіком, у якого як він зрозумів, викрали телефон.

Із показань свідка ОСОБА_11, даних ним в ході досудового
слідства та оголошених судом (а.с.51) встановлено, що 08 березня 2007 року
близько 14 години до нього додому зайшов його знайомий ОСОБА_3 і повідомив, що
біля стадіону у нього викрав телефон хлопець з світлим та нестриженим волоссям. Вони разом пішли до кінотеатру, щоб
зустрітися із тим хлопцем і забрати телефон, як пояснив йому ОСОБА_3 Однак,
хлопець не прийшов і тоді він пішов додому. Під вечір того ж дня він зустрівся
із ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які повідомили йому, що телефон викрав ОСОБА_2, всі
втрьох вони пішли додому до ОСОБА_2, але його вдома не було, потім пішли в
Ямпільський РВ УМВС, де ОСОБА_3 написав заяву. Цього ж дня близько 18 години
він був присутнім при тому, як двоє працівників міліції вилучали даний
мобільний телефон у ОСОБА_5, яка повідомила, що телефон купила у ОСОБА_2 Також
із показань свідка встановлено, що свідок ОСОБА_11 раніше бачив даний мольний
телефон у ОСОБА_3.

Крім повного визнання своєї вини,
показань підсудного, потерпілого та свідків, вина підсудного підтверджена
доказами, які зібрані в ході досудового слідства, а саме: заявою потерпілого
ОСОБА_3 (а.с.2); довідками вартості СТ “Ринок-коопторг” (а.с.8, 25); протоколом
огляду місця події (а.с.9); протоколом допита свідка ОСОБА_7 (а.с.10),
протоколом допиту свідка ОСОБА_5 (а.с.11), протоколом допиту потерпілого
ОСОБА_3 (а.с.21), протоколом огляду речового доказу (а.с.22); гарантійним
талоном (а.с.24); протоколом допиту свідка ОСОБА_4 (а.с.26), протоколом допиту
підозрюваного ОСОБА_2 (а.с.27-28), протоколом допиту свідка ОСОБА_6 (а.с.35),
протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.с.51), протоколом відтворення обстановки і
обставин події (а.с.52); фототаблицями до протоколу відтворення обстановки і
обставин події (а.с.53); протоколом
допиту свідка ОСОБА_8 (а.с.55), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (а.с.56);
вимогою (а.с.58); копією вироку (а.с.59-60); довідками Ямпільської ЦРЛ (а.с.63,
64), які не суперечать один одному та показанням підсудного, потерпілого та
свідків щодо фактичних обставин справи і доводять вину підсудного у повному
обсязі.

Оцінюючи показання підсудного
та потерпілого, дані суду у тім, що підсудний знайшов телефон на дорозі і
потерпілий добровільно передав телефон підсудному ОСОБА_2 з тією метою, що
останній поверне йому даний мобільний телефон наступного дня, оскільки він не
був переконаний, що це дійсно його телефон, а підсудний вважав, що він знайшов
даний телефон, суд не має підстав вважати добровільною з боку потерпілого
передачу телефону виходячи із наступного. Як встановлено із показань самого
потерпілого, він перебував у стані сильного сп'яніння і йому було погано, а
тому суд, керуючись роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №12
від 15.12.1992 року «Про судову практику в справах про корисливі злочини проти власності»
вважає, що потерпілий перебуваючи в стані сп'яніння не міг правильно оцінити
зміст, характер і значення своїх дій та дій підсудного, у зв'язку із чим передачу телефону не можна вважати
добровільною, а дії підсудного слід оцінити як відкрите заволодіння мобільним
телефоном, що належить потерпілому ОСОБА_3

Оцінюючи всі зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину
підсудного ОСОБА_2 встановленою, а його дії кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України
- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні підсудному ОСОБА_2
міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного,
яким заподіяно шкоди гарантованому ст.41 Конституції України непорушному праву приватної власності, так і
особу підсудного, який раніше судимий за скоєння злочину проти власності,
однак, за місцем проживання
характеризується позитивно, що підтверджено характеристиками за місцем
проживання, визнав свою вину, щиро
розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину, збитки потерпілому відшкодував
повністю, потерпілий помирився із підсудним і не бажає застосування підсудному
міри покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, суд враховує молодий вік підсудного, який працевлаштувався,
за місцем роботи має позитивну характеристику, що підтверджено повідомленням із
місця його роботи, бажає далі працювати,
навчатися та створити сім*ю. До обставин, що пом'якшують покарання підсудному
ОСОБА_2, суд відносить щире каяття та сприяння розкриттю злочину, добровільне
відшкодування завданого збитку, а також позитивні характеристики підсудного за
місцем проживання та роботи.

Суд не відносить до обставини, яка обтяжує покарання підсудному ОСОБА_2,
встановлену обвинувальним висновком відносно нього - вчинення злочину повторно, - оскільки повторність є кваліфікуючою ознакою
злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і за правилами ст.67 ч.4 КК
України обставиною, що обтяжує покарання підсудному, визнана бути не може. Будь-яких інших обставин, що обтяжують
покарання підсудному ОСОБА_2, судом не
встановлено.

При обранні підсудному
ОСОБА_2 міри покарання за правилами
ст.50 КК України суд вважає необхідним визначити міру покарання у мінімальному
розмірі, передбаченому санкцією ст.186 ч.2
КК України, на підставі ст.71 КК України, суд вважає необхідним частково
- у розмірі шести місяців -
приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком і остаточне
покарання визначити у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

З врахуванням усіх обставин, що пом'якшують
покарання підсудному та суттєво знижують ступінь його суспільної небезпеки,
за відсутності обставин, що обтяжують
покарання, враховуючи особу винного та думку потерпілого щодо незастосування
підсудному міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає, що підсудний
став на шлях виправлення та перевиховання, і може бути виправлений без ізоляції
його від суспільства. А тому, як виняток, суд вважає можливим застосувати ст.75
КК України та звільнити підсудного ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком три роки, встановивши обмеження, передбачені
п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

При вирішенні питання щодо
міри запобіжного заходу підсудному ОСОБА_2
до вступу вироку в законну силу, суд не має підстав для зміни чи
скасування обраної раніше міри запобіжного заходу, а тому вважає необхідним до
вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу залишити попередню - підписку про невиїзд.

При вирішенні питання
щодо речового доказу - мобільного
телефону “Моторола V177” - суд на
підставі ст.81 ч.1 п.5 КПК України вважає необхідним повернути його законному
володільцеві.

Керуючись ст.323,324 КПК
України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.186 ч.2
КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох
років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_2
приєднати частково не відбуту частину покарання за вироком Ямпільського
районного суду Вінницької області від 22 лютого 2006 року, і остаточне
покарання ОСОБА_2 визначити у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням та
іспитовим строком три роки. На підставі ч.1 п.п.2,3,4 ст.76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи, навчання, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про
невиїзд.

Речовий доказ - мобільний телефон
“Моторола V177”, який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів
Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області, - повернути
законному володільцеві - ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення через
Ямпільський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА