Ухвала

іменем україни

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Сахна Р. І.,

суддів: Єлфімова
О. В., Пузиревського Є. Б.,

при секретарі

судового засідання Петрику В. В.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0002129, за
обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, такого, що судимості не має,
проживаючого АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК,

за участю прокурора Опанасюка О. В.,

засудженого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотне порушення
кримінального процесуального закону,
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність, що потягло
невідповідність призначеного
засудженому покарання тяжкості
вчинених злочинів та його особі
внаслідок м'якості, просить ухвалу
апеляційного суду скасувати та
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції. На думку
прокурора, застосування до ОСОБА_2
положень ст. 69 КК при призначенні
покарання є невиправдано м'яким. Крім
того, прокурор вважає, що кваліфікація
дій ОСОБА_2 за частинами 1, 2 ст. 307 КК за
кваліфікуючою ознакою «незаконного
зберігання психотропної речовини» є
зайвою.

У запереченні на касаційну скаргу
захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_3, посилаючись на безпідставність
викладених у ній доводів, просить
касаційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а ухвалу апеляційного
суду - без зміни.

Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 січня 2014 року
ОСОБА_2 засуджено до покарання у виді
позбавлення волі: за

ч. 1 ст. 307 КК - на строк 5 років; за ч. 2 ст.
307 КК - на строк 6 років з конфіскацією
майна, яке є його власністю. На підставі
ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_2
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 6 років з
конфіскацією майна, яке є його
власністю.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат і про долю речових доказів.

Апеляційний суд Вінницької області
ухвалою від 18 березня

2014 року вирок місцевого суду щодо
ОСОБА_2 змінив, постановив вважати
засудженим ОСОБА_2 до покарання у виді
позбавлення волі: за

ч. 1 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього
Кодексу - на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 307 КК
із застосуванням ст. 69 цього Кодексу -
на строк 4 роки з конфіскацією майна,
яке є його власністю. На підставі ст. 70
КК за сукупністю злочинів ОСОБА_2
визначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки із
конфіскацією майна, яке є його
власністю.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні злочинів за таких обставин.

18 червня 2013 року
приблизно о 17.40 год. ОСОБА_2 за місцем
свого проживання біля дверей квартири
АДРЕСА_1 під час контрольованої
оперативної закупки незаконно за 500 грн
збув ОСОБА_4 два згортки з
порошкоподібною речовиною, що містила
в собі психотропну речовину, обіг якої
обмежено - амфетамін загальною масою
0,3706 г.

25 червня 2013 року
близько о 18.10 год. ОСОБА_2 за тією ж
адресою під час контрольованої
оперативної закупки незаконно
повторно за 750 грн збув ОСОБА_4 три
згортки з порошкоподібною речовиною,
що містила в собі амфетамін загальною
масою 0,322 г.

Заслухавши суддю-доповідача,
державного обвинувача, який підтримав
касаційну скаргу прокурора,
перевіривши матеріали кримінального
провадження, обговоривши наведені у
скарзі та запереченні на неї доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню на таких підставах.

Необґрунтованими колегія суддів
вважає доводи прокурора про
призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 1, ч. 2
ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього
Кодексу як такого, що не відповідає
тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого внаслідок м'якості.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 65 КК
особі, котра вчинила злочин, має бути
призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів. Підстави
для призначення більш м'якого
покарання, ніж це передбачено
відповідною статтею Особливої частини
цього Кодексу за вчинені злочини,
визначаються ст. 69 КК.

Як видно з рішення суду апеляційної
інстанції, саме цими нормами він і
керувався при пом'якшенні призначеного
засудженому покарання.

Апеляційний суд у своєму рішенні
зазначив, що місцевий суд при
призначенні покарання не достатньою
мірою врахував, особу засудженого,
обставини, що пом'якшують покарання -
щиро розкаявся, активно сприяв
розкриттю злочину. Вказані обставини
апеляційний суд обґрунтовано визнав
такими, що пом'якшують покарання й
істотно знижують ступінь тяжкості
вчинених ОСОБА_2 злочинів.

За таких обставин апеляційний суд із
дотриманням вимог ст. 65 КК України
дійшов правильного висновку про
призначення засудженому ОСОБА_2
покарання із застосуванням ст. 69 КК,
мотивувавши у вироку свої висновки
належним чином.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи касаційної скарги прокурора про
необґрунтоване призначення ОСОБА_2
покарання із застосування ст. 69 КК,
оскільки щире каяття та активне
сприяння розкриттю злочину є
самостійними обставинами, що
пом'якшують покарання та правильно
визнані апеляційним судом законною
підставою для застосування зазначено
закону.

З урахуванням наведеного колегія
суддів не знаходить законних підстав
для скасування постановлених у
кримінальному провадженні судових
рішень за м'якістю призначеного
покарання.

Відповідно до ст. 337 КПК судовий розгляд
проводиться лише стосовно особи, якій
висунуто обвинувачення, і лише в межах
висунутого обвинувачення відповідно
до обвинувального акта.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження, орган
досудового слідства обвинувачував
ОСОБА_2 у незаконному зберіганні, у
незаконному збуті психотропної
речовини, а також у незаконному збуті
психотропної речовини, вчиненому
повторно, тобто у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК.

Проте місцевий суд, провівши судовий
розгляд кримінального провадження в
порядку ч. 3 ст. 349 КПК, кваліфікував дії
ОСОБА_2 за

ч. 2 ст. 307 КК як незаконне зберігання
психотропної речовини з метою збуту та
збут психотропної речовини, вчинене
повторно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
постановлені у кримінальному
провадженні судові рішення підлягають
зміні, а кваліфікація дій

ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 307 КК за кваліфікуючою
ознакою «незаконне зберігання
психотропної речовини з метою збуту» -
виключенню.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 433, 436-438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду
Вінницької області від 17 січня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 18 березня 2014
року щодо ОСОБА_2 змінити, виключити з
кваліфікації дій останньго за ч. 2 ст. 307
КК кваліфікуючу ознаку «незаконне
зберігання психотропної речовини з
метою збуту». В решті вирок та ухвалу
залишити без зміни.

Ухвала касаційного
суду набирає законної сили з моменту
проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

Р. І. Сахно О. В. Єлфімов Є. Б.
Пузиревський