Справа № 468/535/15-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
УХВАЛА
09.04.2015 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого ОСОБА_2 , погоджене з прокурором прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту та заборону вчиняти правочини з відчуження, передачі у користування, під заставу або у статутні фонди майна ТОВ " Баштанська птахофабрика",
08.04.2015 року до суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_2 , погоджене з прокурором прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту та заборону вчиняти правочини з відчуження, передачі у користування, під заставу або у статутні фонди нерухомого майна ТОВ " Баштанська птахофабрика", розташованого за адресою м. Баштанка вул. Заводська 2, як майна, що є об`єктом кримінального правопорушення.
Наявність підстав для арешту та заборони вчиняти правочини з відчуження, передачі у користування, під заставу або у статутні фонди нерухомого майна ТОВ " Баштанська птахофабрика", розташованого за адресою м. Баштанка вул. Заводська 2, слідчий обґрунтовує тим, що вказане нерухоме майно є об`єктом кримінального правопорушення.
Підстави для арешту майна визначені в ст.170 КПК України, відповідно до якої арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України слідує, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вивчивши клопотання, проаналізувавши підстави, у зв`язку з якими слідчий вважає за необхідне здійснити арешт майна, вважаю що клопотання не відповідає в повному обсязі вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України.
Як слідує з клопотання та долучених до нього матеріалів, а також матеріалів кримінального провадження, по перше: жодній особі не оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; по-друге відсутні дані, які б свідчили про те, що ТОВ " Баштанська птахофабрика" в силу закону несе відповідальність за неправомірні дії службових осіб ЗАТ " Росток"(що це за особи), які нібито вчинили протиправні дії, що призвели до неплатоспроможності підприємства або невстановлених осіб, які потруїли курей, що належали ЗАТ " Росток"; по-третє матеріали клопотання не містять достатніх даних про те, що майно, яке на думку слідчого підлягає арешту відповідає критеріям зазначеним у ст. 167 ч.2 КК України.
Крім того клопотання не містить відомості про те, що в кримінальних провадженнях заявлялись цивільні позови і їх розмір. Санкції ст.192 ч.2, 194 ч.2 КК України не передбачають конфіскації майна.
Також матеріали клопотання не містять дані, які б свідчили про здійснення кримінального провадження щодо ТОВ " Баштанська птахофабрика" або об`єктом протиправних дій якого є нерухоме майно, розташоване по вул. Заводській 2 м. Баштанка, що належить ТОВ " Баштанська птахофабрика".
Виходячи з викладеного, вважаю за необхідне повернути клопотання слідчого СВ Баштанського РВ УМВС України в Миколаївській області про накладення арешту на майно, прокурору прокуратури Баштанського району для усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права слідчого після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
Керуючись ст. ст.167,170,171,172 КПК України слідчий суддя
Клопотання слідчого ОСОБА_2 , погоджене з прокурором прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту та заборону вчиняти правочини з відчуження, передачі у користування, під заставу або у статутні фонди майна ТОВ " Баштанська птахофабрика" повернути прокурору Баштанського району Миколаївської області для усунення недоліків у передбачені ст.172 ч.3 КПК строки.
Слідчий суддя: