ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

ІМЕНЕМ України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8.,

суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10,

при секретарі судового засідання ОСОБА_11.,

за участю прокурора ОСОБА_12.,

розглянула 3 лютого 2015 року в м. Києві кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за касаційними скаргами останнього та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року та вирок Апеляційного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року.

Вказаним вироком місцевого суду засуджено

ОСОБА_2, 1986 р. н., громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 неодноразово судимого, останній раз - 22.06.2010 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.08.2012 умовно-достроково на 1 рік 23 дні,

· за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

· на підставі ст. 71 КК України остаточно за сукупністю вироків на 4 роки позбавлення волі.

Цим же вироком ОСОБА_2 визнано невинуватим та виправдано за ст. 395 КК України через недоведеність наявності в його діянні складу кримінального правопорушення, та засуджено ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку з покладенням обов'язків, передбачених пп. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

Згідно вироку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за попередньою змовою групою осіб 23.08.2013 о 21:00 в с. Великий Хутір Драбівського району Черкаської області проникли в літню кухню домоволодіння ОСОБА_3 на АДРЕСА_2 й таємно викрали бідон та дві каструлі вартістю 766,12 грн, а ще один бідон та дві каструлі вартістю 364,13 грн ОСОБА_2 самостійно викрав з того ж приміщення 11.09.2013 о 22:00.

Апеляційний суд Черкаської області 16.06.2014 скасував вказаний вирок місцевого суду в частині виправдання ОСОБА_2 за ст. 395 КК України та постановив новий вирок, яким засудив останнього за вказаним кримінальним законом на 3 місяці арешту, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ст. 395 КК України призначив йому 3 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України визначив остаточне покарання за сукупністю вироків - 4 роки позбавлення волі.

Згідно вироку апеляційного суду крім вищезазначених крадіжок чужого майна ОСОБА_2 з 23.08.2013 по 24.08.2013 та з 11.09.2013 по 12.09.2013 самовільно залишав місце проживання, чим порушив встановлені щодо нього постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року правила адміністративного нагляду.

У касаційних скаргах:

· прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_2 з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, оскільки засуджуючи останнього за ст. 395 КК України суд не зазначив у вироку формулювання обвинувачення, визнане доведеним, а визнавши винним й призначивши вказаному засудженому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, не скасував вирок місцевого суду в цій частині;

· засуджений ОСОБА_2, посилаючись на невинуватість, порушення його права на захист та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вироки місцевого та апеляційного судів з направленням справи на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального провадження були предметом оцінки суду першої й апеляційної інстанцій та перегляду в касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається засуджений ОСОБА_2 у касаційній скарзі, сама по собі могла бути підставою для зміни чи скасування вироку місцевого суду, згідно до вимог ст. ст. 409, 410 КПК України, апеляційним судом.

Отже, в касаційній скарзі засудженого відсутні посилання на підстави для зміни чи скасування судових рішень судом касаційної інстанції, передбачені ч. 1 ст. 438 КПК України.

Твердження ОСОБА_2 про недоведеність його вини є безпідставним, оскільки протилежні висновки судів в цій частині ґрунтуються, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Такі висновки відповідають:

· показанням засудженого ОСОБА_1 про обставини за яких він разом з ОСОБА_2 викрав у ОСОБА_3 бідон та каструлі;

· показанням потерпілої ОСОБА_3 про те, що 23.08.2013 ОСОБА_2 допомагав їй по господарству, наступного дня вона виявила відсутність свого майна, в ніч на 11.09.2013 чула звук відкривання двері, наступного для виявила на дверях кухні вирваний «прибій» й відсутність майна, а на досудовому слідстві та в судовому засіданні впізнала свої бідони та каструлі, вилучені у свідка ОСОБА_4;

· показанням свідків ОСОБА_4 й ОСОБА_5 про те, що 23.08.2013 та 11.09.2013 вони бачили засуджених із викраденими у ОСОБА_3 бідонами та каструлями, а перший із вказаних свідків спостерігав, як засуджені вчинили ці крадіжки та двічі перевозив викрадене майно у свій будинок;

· даним протоколу прийняття заяви ОСОБА_3 про викрадення її майна;

· даним протоколу огляду місця події від 12.09.2013;

· даним протоколів від 16.09.2013 огляду та додання до матеріалів справи речових доказів, а саме: викрадених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 бідонів й каструль, які були виявлені та вилучені з будинку свідка ОСОБА_4;

· висновку експерта № 6/255 від 11.09.2013 та даним довідок про вартість викраденого;

· показанням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо обставин самовільного залишення ОСОБА_2 місця проживання 23 та 24 вересня 2013 року;

· даним постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 листопада 2012 року про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_2

Визнавши ці докази достовірними та оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а суд апеляційної інстанції - про доведеність його вини в скоєнні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Твердження засудженого про порушення його права на захист не обґрунтовано, оскільки на досудовому слідстві він відмовився від послуг захисника (а. с. 123), а в судовому розгляді справи брав участь адвокат, призначений в якості захисника в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України (а. с. 23).

Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про нібито алібі ОСОБА_2, який є їх близьким родичем, обґрунтовано відкинуті судом як такі, що спростовуються сукупністю інших вищезазначених доказів.

Покарання ОСОБА_2 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів та особи засудженого і є справедливим.

Доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку апеляційним судом є необґрунтованими.

Так, у вироку суду апеляційної інстанції, згідно до вимог ст. 374 КПК України, зазначено формулювання обвинувачення за ст. 395 КК України, визнане доведеним, а формулювання обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України зазначено у вироку суду першої інстанції, який апеляційний суд в цій частині фактично залишив без зміни, як і покарання, призначене ОСОБА_2 за вказаним кримінальним законом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення при розгляді даної справи не було допущено.

Зважаючи на зазначене, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2014 року в частині, залишеній апеляційним судом без зміни, та вирок Апеляційного суду Черкаської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, касаційні скарги останнього та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10