Ухвала

іменем україни

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року.

Вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 31 березня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Тавричанка Херсонської області, який проживає в АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1, такого, що не має судимості, засуджено

за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладено обов'язки згідно із пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди: із засудженого з ОСОБА_1 - 55384 грн; із ПАТ «Страхова компанія «Провідна» - 14 616 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди скасовано, а у іншій частині вирок суду щодо засудженого ОСОБА_1 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він 05 грудня 2013 року близько 03.40 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем «Пежо Партнер», днз НОМЕР_1, у м. Бериславі Херсонської області та рухаючись по вул. 1 Травня в напрямку міської автостанції, проявив неуважність до дорожньої обстановки, порушивши вимоги пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху та, не надавши перевагу у русі мопеду «Хонда» під керуванням ОСОБА_3, здійснив із ним зіткнення.

Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового апеляційного розгляду. Зазначає, що ухвала апеляційного суду є необґрунтованою і такою, що постановлена з порушенням вимог ст. 419 КПК України. Вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого і що судом залишено поза увагою позицію потерпілого ОСОБА_2, який наполягав на призначенні засудженому реального покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними доказами, оціненими за наслідками повного, всебічного й об'єктивного розгляду обставин провадження, які у касаційній скарзі не оскаржуються.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, перевіряючи вирок районного суду стосовно ОСОБА_1, якого було звільнено від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, ретельно перевірив доводи апеляції прокурора та взяв до уваги пом'якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття засудженого, повне визнання ним своєї вини та сприяння слідству, відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди і відсутність намірів ухилятися від відшкодування моральної шкоди, а також те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та має на утриманні вагітну дружину.

Апеляційний суд виклав аналіз обставин вчинення ОСОБА_1 цього злочину та навів детальні мотиви прийнятого рішення, спростувавши твердження прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, та за відсутності обтяжуючих покарання обставин дійшов обґрунтованого висновку про можливе виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства, з чим колегія суддів погоджується.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У цьому випадку покарання, призначене ОСОБА_1, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду апеляційної інстанції повно та всебічно переглянути провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, а також підстав для скасування ухвали апеляційного суду з призначенням нового апеляційного розгляду, як зазначено у касаційній скарзі прокурора, у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2014 року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6