Справа № 573/718/15-к
Номер провадження 1-кп/573/57/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 01 березня 2015 року за № 0000112, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого сторожем в КП «Водоканал Білопілля», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
21 лютого 2015 року ОСОБА_4 приблизно о 14 годині в кущах поблизу залізничного переїзду в м. Суми на відстані 15 метрів від автодороги Суми-Білопілля знайшов предмет, схожий на бойову гранату Ф-1, який поклав до кишені своєї куртки і в цей же день перевіз його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 і поклав на зберігання до салону свого автомобіля марки ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_1 .

28 лютого 2015 року приблизно о 17 годині ОСОБА_4 рухався на своєму автомобілі марки ВАЗ 2105 д.н. НОМЕР_1 в напрямку з міста Білопілля до села Іскрисківщина Білопільського району і був зупинений спільним нарядом працівників ДАІ та УБОЗ, які під час огляду автомобіля виявили та вилучили предмет, схожий на бойову гранату Ф-1, який відноситься до категорії вибухонебезпечних, є не кінцево спорядженим боєприпасом, а саме - конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Дії ОСОБА_4 досудовим розслідуванням кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне поводження із бойовими припасами, тобто придбання, зберігання та носіння бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Під час досудового розслідування 26 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Білопільського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

27 березня 2015 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт з зазначеною угодою про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Також вказаною угодою визначено покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді виправних робіт строком 1 рік із відрахуванням в доход держави 20% із заробітку. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Частиною 1 статті 475 КПК України передбачено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_4 у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання необхідно залишити ОСОБА_4 до набрання вироком чинності.

Судові витрати в загальній сумі 1969 грн. 44 коп. за проведення дактилоскопічної та балістичної експертиз підлягають стягненню з ОСОБА_4 в доход держави.

Речові докази початкові упаковки з бірками від них, упаковані в окремий спеціальний пакет експертної служби МВС України, який зберігається в камері схову речових доказів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, необхідно знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Білопільського району Сумської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді одного року виправних робіт за місцем роботи із відрахуванням із суми заробітку 20 відсотків в доход держави.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 залишити у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_4 1969 грн. 44 коп. в доход держави.

Речові докази - початкові упаковки з бірками від них, упаковані в окремий спеціальний пакет експертної служби МВС України, який зберігається в камері схову речових доказів Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя