справа: № 11-697
категорія: ч.2 ст.286 кк України
головуючий у першій інстанції: Беламут
П.М. Доповідач: Животов Г.О.
УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Апеляційний суд Закарпатської області в складі
суддів :

Демченка С.М.
(головуючий), Животова Г.О. та Стана І.В.,

з участю
прокурора Фотченка С.І.,

представника
потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

засудженого
ОСОБА_3

та захисника
останнього - адвоката ОСОБА_4

розглянув 28
листопада 2007 року у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді
кримінальну справу за апеляціями захисника - адвоката ОСОБА_4 та потерпілої
ОСОБА_1 на вирок іршавського районного суду закарпатської області від 13
вересня 2007 року, яким засуджений

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, несудимий, громадянин України,

за ч.2
ст.286 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням на
один рік права керування транспортними засобами, із звільненням від цього покарання на
підставі п."б" ст.1 Закону України від 19 квітня 2007 року "про
амністію".

цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про стягнення з підсудного 13107 та
50000 гривень на відшкодування,
відповідно, матеріальної та
моральної шкоди залишений без задоволення.

Питання про речовий доказ вирішено у відповідності до вимог ст.81 кпк
України.

як визнав місцевий суд,
ОСОБА_3 10 лютого 2007 року,
приблизно о 14 годині, керуючи
автомобілем ВАЗ-7109 на автодорозі « Іршава-Сільце" поблизу АЗС с.Лоза
іршавського району порушив вимоги пунктів 1.3,
1.4, 1.5, 10.1,
12.1, 12.3, 13.1,
13.3 та підпункту "б" пункту 2.3 правил дорожнього руху, наїхав на велосипедиста ОСОБА_5.,
який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого заподіяв останньому тяжкі
тілесні ушкодження.

в апеляції захисника порушується питання про скасування
вироку з одночасним закриттям справи за амністією, оскільки,
на думку апелянта, місцевий суд
повинен був саме закрити справу, а не
постановляти обвинувальний вирок із звільненням засудженого від покарання.

потерпіла ОСОБА_1 в своїй скарзі стверджує,
що дії засудженого слід було кваліфікувати за ч.3 ст.28б КК
України, оскільки внаслідок ДТП було спричинено
смерть її чоловіка, вважає, що суд безпідставно відхилив її позов та
клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи для
встановлення прямого причинного зв'язку між заподіяними потерпілому тілесними
ушкодженнями та його смертю, просить
вирок скасувати, справу повернути до
того ж місцевого суду на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, промови
представника потерпілої, засудженого та
його захисника, які підтримали свої
апеляції, та прокурора, який просив залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляцій, суд визнає, що вони підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

З висновку судово-медичної експертизи вбачається, що заподіяні ОСОБА_5 внаслідок ДТП тілесні
ушкодження знаходяться хоча і в опосередкованому, але -у зв'язку з настанням його смерті, оскільки безпосередньою її причиною явилась
полі органа недостатність, яка проявила
себе у вигляді гіпостатичної пневмонії,
дифузного гнійного ендобронхіту,
вторинного пієлонефриту,
транзиторної гіперлікемії,
гострої серце-дихальної недостатністї на фоні закритої черепно-мозкової
травми.

Отже, порушене потерпілою питання
про кваліфікацію дій підсудного за кримінальним законом, який передбачає відповідальність за вчинення
більш тяжкого злочину, грунтується на
зібраних в справі фактичних даних.

Окрім того,
потерпіла заявляла слушне клопотання про призначення комісійної
судово-медичної експертизи.

так, висновок про опосередкований а
не прямий зв'язок тілесних ушкоджень зі смертю потерпілого експерт зробив на
підставі даних, які не відповідають
фактичним обставинам справи, а саме:
смерть настала на фоні не закритої, як
зазначено у висновку, а відкритої
черепно-мозкової травми, цю помилку
експерт визнав в судовому засіданні.

Окрім того, між поясненнями експерта
в суді і даними, що містяться в його
висновку, є істотні суперечності.

Так, із змісту
висновку вбачається, що прямого зв'язку
між тілесними ушкодженнями і смертю потерпілого немає, а в судовому засіданні експерт попович і.м.
не виключив таку можливість, оскільки
заявив, що: "не може категорично
відповісти, що ці тілесні ушкодження
знаходяться у прямому причинному зв'язку зі смертю".

За таких обставин сумніви потерпілої щодо об'єктивності
висновків судово-медичної експертизи слід визнати обгрунтованими.

У відповідності до вимог ст.6 Закону
України від 19 квітня 2007 року "про амністію" особи, які підпадають під дію його першої
статті, підлягають звільненню від
кримінальної відповідальності.

таке звільнення, зі згоди підсудного
(обвинуваченого), можливе тільки шляхом
закриття справи, а не постановления вироку з
призначенням покарання та звільненням від його відбування, як помилково зробив суд першої і нстанці ї.

Отже, твердження захисника про
незаконність вироку з цих підстав є обгрунтованим.

оскільки під час досудового слідства були допущені
істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановления вироку, та є підстави для можливого застосування
кримінального закону про більш тяжкий злочин,
обвинувачення у вчиненні якого засудженому не пред'являлось, і саме з цих підстав подана скарга
потерпілою, справа, у відповідності до вимог ст.374 кпк
України, підлягає поверненню на
додаткове розслідування, під час якого
слід призначити комісійну судово-медичну експертизу для з'ясування обставин
зазначених в мотивувальній частині даної ухвали, дати правильну оцінку усім зібраним в справі доказам, та правильно кваліфікувати дії
обвинуваченого.

Інші вимоги апелянтів, в тому числі
щодо цивільного позову, підлягають
розв'язанню під час досудового і судового слідства.

керуючись
ст.ст.365 та 366 кпк України,
апеляційний суд

ухвалив:

Апеляції захисника - адвоката ОСОБА_4 та потерпілої
ОСОБА_1 задовольнити частково, вирок
іршавського районного суду закарпатської області від 13 вересня 2007 року щодо
ОСОБА_3 скасувати, справу повернути на
додаткове розслідування.