Ухвала іменем україни 09 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року за ч. 1 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням положень ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим за те, що він 18 вересня 2014 року приблизно о 00.30 год., перебуваючи біля торговельних кіосків, розташованих на території ринку «Калина Червона» на вул. Калиновій, 4 у м. Дніпропетровську, діючи умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, наніс ОСОБА_3 не менше двох ударів в область обличчя та тулуба, від яких останній упав на землю. Після чого зірвав із шиї потерпілого золотий ланцюжок та дістав із кишені його куртки мобільний телефон, завдавши при цьому матеріальної шкоди на суму 9 989 грн.

У касаційній скарзі засуджений просить змінити судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, пом'якшити призначене покарання та застосувати положення ст. 69 КК.

Обґрунтовуючи свої вимоги, він звертає увагу на те, що судами при призначенні покарання належним чином не враховано дані про особу засудженого та всі обставини, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені у скарзі доводи та вивчивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі, немає з огляду на таке.

Висновки суду щодо доведеності його винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, у касаційній скарзі не оскаржуються.

Доводи ОСОБА_1 про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого через суворість є безпідставними.

Згідно зі ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Обираючи покарання ОСОБА_1, суд відповідно до вимог

зазначеної норми Кодексу врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, обставини вчинення злочину, ставлення до скоєного (вину не визнав, у вчиненому не розкаявся), дані про особу засудженого (за місцем проживання характеризується позитивно), відсутність обставин, що пом'якшують покарання та призначив покарання у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК.

Оскільки ОСОБА_1 скоїв злочин у період іспитового строку, суд відповідно до ст. 71 КК призначив покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Колегія суддів вважає, що визначене ОСОБА_1 покарання відповідає положенням статей 50, 65 КК, є необхіднім та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів і не вбачає підстав для пом'якшення призначеного йому покарання на підставі ст. 69 КК.

Доводи захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, аналогічні за своїм змістом доводам, викладеним у касаційній скарзі засудженого, належно перевірив суд апеляційної інстанції та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК мотиви, з яких виходив при постановленні рішення.

Наявність у ОСОБА_1 шести молодших братів та сестер, із його слів, у вихованні яких він бере активну участь, не визнається касаційним судом як обставина, яка пом'якшує покарання, оскільки істотно не знижує небезпечність засудженого для суспільства.

Таким чином, із наведених у скарзі мотивів та з наданих до неї копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає, а тому у відкритті касаційного провадження за скаргою засудженого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6