П О С Т А Н О В А №1-79/08

3 квітня 2008 року Печерський районний суд м. Києва у
складі: головуючого - судді Білоцерківця О.А.,

при
секретарі - Якименко В.О., Рудницькій
З.А.,

за
участю прокурора - Буковчаника О.Б., Станкова
О.П.,

адвоката - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Львова, Україна, громадянин Нідерландів, з середньою освітою, перекладача,
на території України не судимий, не
одружений, приватний підприємець,
зареєстрований адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 201 ч.2, 212 ч.
1 КК України,

В
С Т А Н О В И В:

Органом досудового слідства ОСОБА_3
обвинувачується в тому, що

він
восени 2004 року вступив у попередню змову з невстановленою в ході досудового
слідства особою з метою контрабандного ввезення на територію України транспортного
засобу.

Реалізуючи спільний злочинний намір, 26 жовтня 2004 року
ОСОБА_3, перебуваючи на території
Федеративної Республіки Німеччина отримав в автосалоні м. Ессен для тестового пробігу новий
автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску, з
німецьким реєстраційним номером НОМЕР_2, під
зобов'язання повернути його в автосалон наступного дня.

27 жовтня 2004 року близько 09 год. 34 хв. ОСОБА_3, з
метою доведення злочинного наміру до
кінця, прибув на вказаному вище автомобілі в зону діяльності митного поста „Краківець"
Яворівської митниці. Маючи намір ввезти
автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, в Україну і залишити його там, він, надавши співробітникам
митниці свій паспорт громадянина
Нідерландів № НОМЕР_3, який давав йому право в'їзду на територію України на автомобілі з іноземними
номерами з зобов'язанням його зворотного
вивезення з України, незаконно, з приховуванням
від митного контролю, перемістив даний автомобіль через митний
кордон України.

В той же день ввезений в Україну автомобіль марки „ВМW-Х5"
ОСОБА_3 передав невстановленим слідством особам.

Після цього, невстановлені слідством особи, реалізовуючи
єдиний злочинний намір, з метою приховування контрабандного
ввезення 27 жовтня 2004 року в Україну
автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, оформили підроблений договір
купівлі-продажу № 427043
від 10.09.20054 року, згідно якого громадянка ОСОБА_4 придбала даний
автомобіль в Україні у
громадянина ОСОБА_5. На підставі вказаного договору Млинівський районний
суд Рівненської області прийняв рішення про зобов'язання органів УДАІ ГУ
МВС України в м. Києві поставити зазначений автомобіль на постійний облік.

20 листопада 2004 року згідно вказаного рішення
автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_4, був зареєстрований в МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно висновку судової автотоварознавчої експертизи
№ 5311 від 24.07.2006 року вартість
автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, на момент
його ввезення на митну територію України, тобто на 27.10.2004 року,
становила 381929,63 грн.

Таким чином, як вважає орган досудового слідства, ОСОБА_3
своїми умисними діями, за попередньою змовою групою
осіб, 27.10.2004 року, в зоні діяльності м/п „Краківець" Яворівської митниці, вчинив незаконне переміщення через
митний кордон України з приховуванням
від митного контролю автомобіля марки „ВМ№-Х5, загальною вартістю 381929,63
грн., що є великим розміром і у тисячу і більше разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян,
тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 201 КК України.

Окрім того, згідно обвинувачення у справі 26 жовтня 2004
року ОСОБА_3, перебуваючи на території
Федеративної Республіки Німеччина, отримав в автосалоні м. Ессен для
тестового пробігу новий автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1, 2004
року випуску, з німецьким реєстраційним
номером, під зобов'язання повернути його в автосалон до 10
години 27 жовтня 2004 року.

27 жовтня 2004 року, близько 09 год. 34 хв., ОСОБА_3
прибув на вказаному вище автомобілі в зону
діяльності митного поста „Краківець" Яворівської митниці. З метою ухилення
від сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів при переміщенні
вказаного автомобіля через митний кордон України,
знаючи, що даний автомобіль ввозиться в Україну без наміру зворотного вивезення, він надав співробітникам митниці
свій паспорт громадянина Нідерландів
№ НОМЕР_3, який надавав йому право в'їзду на територію України на автомобілі з
іноземними номерами без відповідного митного оформлення з зобов'язанням його
зворотного вивезення з України.

Таким чином, на
думку органу досудового слідства, ОСОБА_3 незаконно, з приховуванням від
митного контролю, перемістив через митний
кордон України автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1, загальною вартістю 381929,63 грн.

В той же день ввезений в Україну автомобіль марки „ВМW-Х5" ОСОБА_3
передав невстановленій слідством особі.

Згідно проведених Київською регіональною митницею
розрахунків, в разі надання ОСОБА_3 митним органам правдивої
інформації про ввезення автомобіля „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1, 2004
року випуску, в Україну, без його
зворотного вивезення, він при переміщенні через митний кордон України вказаного автомобіля, був би
зобов'язаний сплатити податків, митних
зборів та інших обов'язкових платежів на загальну суму 198198,52 грн., з яких митного збору на суму
843,46 грн., ввізного мита на суму
76385,93 грн., акцизного збору на суму 24421,68 грн. та податку на додану
вартість на суму 96547,45 грн.

У відповідності до обвинувачення своїми умисними діями за викладених вище
обставин, 27 жовтня 2004 року в зоні діяльності
м/п „Краківець" Яворівської митниці, ОСОБА_3 ухилився від сплати податків, зборів, інших
обов'язкових платежів, що входять в
систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, будучи фізичною особою, яка зобов'язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів
коштів на загальну суму 198198,52 грн., що
в тисячу і більше разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний
мінімум доходів громадян і є значним розміром, тобто вчинив злочин,
передбачений ч. 1 ст. 212 КК України.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у інкримінованих діяннях
взагалі не визнав та пояснив наступне.

Дійсно
27.10.2004 року він перетинав кордон України на зазначеному автомобілі, в'їхав до
Львова у підприємницьких справах і через
кілька днів виїхав на цьому ж автомобілі до Республіки Польща. Автомобіль був
взятий для тестування на території Німеччини, однак він вирішив його продати
знайомим у Польщі. Автомобіль на Україні він використовував виключно як засіб
пересування, мета контрабандного ввезення у нього була відсутня. Зазначене
підтверджується відмітками в його паспорті. На території Польщі він передав
автомобіль одному поляку, ім'я якого він не хоче називати, користуючись
положеннями ст.63 Конституції України, оскільки боїться помсти членам його
родини з боку вказаної особи. Він не знав, що цей автомобіль знову потрапить на
Україну. Виїжджаючи з України в Польщу громадяни Європейського Союзу користуються
спрощеним порядком перетину, т.з. “зеленим коридором”, польські прикордонники при цьому ніяких
відміток щодо автомобіля, як правило, не ставлять.

Слідчий
вважаючи вину ОСОБА_3 у інкримінованих
діяннях доведеною, посилався на наступні докази:

- показання
свідка ОСОБА_6, інспектора прикордонного контролю „Краківець"
Мостиського прикордонного загону,
який показав, що 27.10.2004
року ОСОБА_3 в'їхав в Україну на автомобілі марки „ВМW-X5", кузов № НОМЕР_1, 2004 року
випуску.

(т. 1 а.с. 86-89 )

Факт
перетину кордону на вказаному автомобілі 27.10.2004 року в напрямку України при
невизнанні власної вини не заперечується
і самим підсудним, а тому він не мав жодних заперечень щодо таких показань
свідка.

- показаннями свідка ОСОБА_4, на ім'я якої в МРЕВ-8
УДАІ

ГУ МВС України в м. Києві 20.11.2004
року було зареєстровано автомобіль

марки „BMW-Х5", про те,
що восени 2004 року вона придбала
даний

автомобіль в м. Рівному у незнайомої їй особи.

(т. 1 а.с.178-181 )

Факт купівлі вказаним свідком автомобіля восени
2004 року у незнайомої особи підсудним також не оспорюється, однак він вказує
на свою непричетність до зазначених дій цієї особи.

- показаннями свідка ОСОБА_7, судді Млинівського
районного

суду Рівненської області, про те, що
він на підставі наданих громадянкою

ОСОБА_4 до суду біржового договору
купівлі-продажу № 427043

від 10.09.2004 року та постанови про
відмову в порушенні кримінальної

справи стосовно
неї, не знаючи
про фіктивність вказаних
документів,

прийняв рішення про визнання ОСОБА_4
добросовісним набувачем

автомобіля марки „ВМW-Х5",
кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску, та зобов'язав УДАІ ГУ МВС в
м. Києві зареєструвати вказаний автомобіль на її ім'я.

(т. 1 а.с. 99-103)

- показаннями
свідка ОСОБА_8, колишнього
начальника

МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, про те, що 20.11.2004 року на

підставі документів,
переданих йому громадянином
ОСОБА_9 від

колишнього начальника відділу по
контролю за роботою МРЕВ м. Києва

ОСОБА_10 він зареєстрував на ім'я ОСОБА_4 автомобіль

марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_4.

(т. 1 а.с. 206-210)

- допитані
як свідки колишній начальник відділу по контролю за

роботою МРЕВ м. Києва ОСОБА_10 та громадянин ОСОБА_9

підтвердили показання ОСОБА_8

(т. 1 а.с. 191-194,211-215)

Зазначені обставини
також ОСОБА_3 не заперечуються, однак він не вважає показання свідків такими,
що вказують на будь-яку його провину.

- речовим доказом - автомобілем марки „ВМW-Х5”, 2004 року випуску, який 27.10.2004 року ОСОБА_3
перемістив на митну територію України та який був вилучений у громадянки ОСОБА_4, на ім'я якої він був зареєстрований в МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві.

(т. 2 а.с. 88-92,98-111)

Як
вважає підсудний, зазначений речовий доказ ніяким чином не спростовує його
показань та не свідчить про його винність у інкримінованих діяннях.

- висновком №
5311 від 24 липня 2006 року судової автотоварознавчої

експертизи, проведеної експертом Київського
науково-дослідного інституту

судових
експертиз Міністерства юстиції
України, згідно якого
вартість

автомобіля марки
„ВМW-Х5”, 2004 року випуску, на момент його ввезення в

Україну
27.10.2004 року складала 381 929 гривень 63 копійки.

(т. 2 а.с. 127-133)

Підсудний вказує, що
автомобіль не може вважатись новим, оскільки до цього вже неодноразово
використовувався для тест - драйву, однак висновок експертизи щодо його
вартості не є доказом, що саме він контрабандним шляхом ввіз автомобіль на
територію України.

- матеріалами, на підставі яких суддя Млинівського
районного суду Рівненської
області ОСОБА_7 прийняв
рішення про визнання ОСОБА_4
добросовісним набувачем автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску, та зобов'язав УДАІ ГУ МВС
в м. Києві зареєструвати вказаний автомобіль на її ім'я.

(т.1 а.с.
136-143)

- матеріалами, на підставі яких в МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві 20.11.2004
року на ім'я
громадянки ОСОБА_4 був зареєстрований автомобіль марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1.

(т. 1а.с. 112-125)

Як вважає підсудний зазначені матеріали не мають жодного
доказового значення на підтвердження його злочинних дій згідно Кримінального
кодексу України.

- інформацією НЦБ Інтерполу в Федеративній
Республіці Німеччини за

№ ІР/798/06/С43/5803/СА/А6/3 від 02.03.2006 року та

№ ІР/798/06/С43/25039/СА/А6/3 від
27.10.2006 року, якою підтверджується

факт
отримання ОСОБА_3 в
одному з автосалонів
Федеративної

Республіки Німеччини,
під зобов'язання обов'язкового повернення
до

автосалону, автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1,

2004 року випуску, та неповернення вказаного
транспортного засобу в автосалон.

(т. 1 а.с. 50-53, т. 2 а.с. 181-183)

Вказані обставини теж загалом ОСОБА_3 не заперечуються,
він вказує, що передав автомобіль сторонній особі на території Польщі, за
неповернення автомобіля поніс відповідальність згідно законодавства ФРН.

- повідомленням
НЦБ Інтерполу в
Республіці Польща за

№ ІР/798/06/С43/22885/СА/А6/3 від
30.09.2006 року, яким підтверджується

факт
перетинання громадянином ОСОБА_3
державного кордону

Республіки Польщі в пункті пропуску
„Korczowa - Krakowiec" на автомобілі марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску, з

реєстраційним номером НОМЕР_2, в Україну.

Зазначене підсудним не
заперечується, однак як він вказує, це лише підтверджує його показання.

(т. 2а.с.186)

- повідомленнями Державної
прикордонної служби України
за

№ 253/143 від 03.01.2006 року, №
0.253-4576/0/6-06 від 13.03.2006 року та

№ 0.253-11843/0/6-06 від 15.06.2006 року щодо переміщення автомобіля

марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1, через
державний кордон

України та
перетинання державного кордону України ОСОБА_3 27.10.2004 року в напрямку
України. Іншої інформації немає.

Згідно цього повідомлення
відсутність в базі даних прикордонної служби інформації про перетинання кордону
України громадянами України не спростовує факт їх перетинання державного
кордону в пунктах пропуску.

( т. 2 а.с.198)

- повідомленням Державної митної служби України №
3/18-18-49 від

11.01.2006 року, згідно якого митне
оформлення ввезеного ОСОБА_3 в

Україну автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов
№ НОМЕР_1, не

проводилося.

(т. 1 а.с. 56 )

- повідомленням
Української товарної біржі № 2/93 від 17.03.2006 року

про те, що бланк договору № 427043 на якому було
оформлено біржовий

договір
купівлі-продажу
автомобіля марки „ВМW-Х5", кузов

№ НОМЕР_1, 2004 року випуску, необхідно вважати недійсним.

( т. 1 а.с. 85 )

- інформацією від № 35/1.6-26/8781 від 05.09.2006 року Київської

регіональної митниці про те, що при
переміщенні 27 жовтня 2004 року на

митну
територію України автомобіля марки
„ВМW-Х5", кузов №НОМЕР_1, 2004 року випуску, в
разі його митного оформлення у

відповідності з чинним митним
законодавством України, ОСОБА_3

повинен був сплатити: ввізне мито в
сумі 76385, 93 грн., акцизний збір в сумі

24421, 68 грн., податок на додану
вартість в сумі 96547, 45 грн., та митні

збори в сумі 843, 46 грн.. Всього -
198198, 52 грн.

(т.2а.с.242)

Як вказує підсудний, дані докази не суперечать його
показанням.

- речовим
доказом - паспортом громадянина Нідерландів ОСОБА_3

№ НОМЕР_3, на 22 сторінці якого є відмітка про в'їзд ним 27.10.2004 року

на митну територію України на автомобілі марки „ВМW-Х5", кузов №№НОМЕР_1, 2004
року випуску. Разом з тим,
зазначена сторінка паспорта містить відмітку, яка вказує на те, що підсудний
виїхав з території України на зазначеному автомобілі.

ОСОБА_3 вважає це прямим доказом його невинності у
вчиненні контрабанди.

(т.2а.с. 83)

Інших
доказів винності підсудного у інкримінованих діяннях обвинувальний висновок не
містить.

03.04.2008 року в
судовому засіданні вирішувалось питання
про направлення справи на додаткове розслідування через істотну
неповноту та неправильність досудового слідства.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти
направлення справи на додаткове розслідування, адвоката та підсудного, які
підтримали таку думку, суд приходить до висновку про необхідність направлення
кримінальної справи на додаткове розслідування у зв'язку з істотною неповнотою
та неправильністю досудового слідства.

Згідно ст. 281 КПК України кримінальна справа підлягає
направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності
досудового слідства, якщо вони не можуть бути усунені в судовому
засіданні.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під
час його провадження всупереч вимогам ст.ст. 22,64 КПК України не були
досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають
істотне значення для правильного вирішення справи ( не були допитані певні
особи, не витребувані і не досліджені документи, речові та інші докази для
підтвердження чи спростування відповідних
обставин, тощо).

Виходячи з вимог кримінально - процесуального закону
істотними порушенням кримінально - процесуального закону є таке порушення, яке
перешкодило слідчому об'єктивно, повно та всебічно розслідувати
справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК України,
винести законне та обґрунтоване рішення.

Органом досудового слідства під час його провадження істотно порушені вимоги кримінально -
процесуального закону.

Так органом досудового слідства всупереч ст.22 КПК України не проведено
належних слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об'єктивне
встановлення всіх обставин перетину державного кордону України ОСОБА_3 на автомобілі марки „ВМW-Х5", кузов №№НОМЕР_1, 2004
року випуску.

Як вказувалось раніше допитаний під час досудового
слідства та в судовому засіданні ОСОБА_3 свою винність в інкримінованих діяннях
категорично заперечив.

27.10.2004
року він перетинав кордон України на зазначеному автомобілі, в'їхав до
Львова у підприємницьких справах і через
кілька днів виїхав на цьому ж автомобілі до Республіки Польща. Автомобіль був
взятий для тестування на території Німеччини, однак він вирішив його продати
знайомим у Польщі. Автомобіль на Україні він використовував виключно як засіб
пересування, мета контрабандного ввезення у нього була відсутня. Зазначене
підтверджується відмітками в його паспорті. На території Польщі він передав
автомобіль одному поляку, ім'я якого він не хоче називати, користуючись
положеннями ст.63 Конституції України, оскільки боїться помсти членам його
родини з боку вказаної особи. Він не знав, що цей автомобіль знову потрапить на
Україну. З ним за автомобіль так і не розрахувались. Виїжджаючи з України в
Польщу громадяни Європейського Союзу користуються спрощеним порядком перетину,
т.з. “зеленим коридором”, польські прикордонники при цьому ніяких відміток щодо
автомобіля, як правило, не ставлять. За неповернення автомобіля до автосалону
його вже було засуджено поза межами України.

Допитані в судовому засіданні свідки згідно
обвинувального висновку надали показання, які безпосередньо не стосуються
особисто ОСОБА_3 та обставин повернення його на територію Республіки Польща ( на
вказаному автомобілі чи без нього).

Письмові докази, на які посилається слідчий в обвинувальному висновку, не
містять достатньої інформації, на
підставі якої можна зробити висновок, чи вивозив цей автомобіль ОСОБА_3 назад
до Республіки Польща, чи ні, однак згідно відмітки в його паспорті він виїхав
на зазначеному автомобілі. Це питання є
головним при встановленні в діях підсудного ознак злочинів, передбачених ст.ст.201
ч.2, 212 ч.2 КК України.

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України за

№ 253/143 від 03.01.2006 року, № 0.253-4576/0/6-06 від
13.03.2006 року та

№ 0.253-11843/0/6-06 від
15.06.2006 року щодо переміщення автомобіля

марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, через державний кордон

України та
перетинання державного кордону України ОСОБА_3 27.10.2004 року в напрямку
України. Іншої інформації немає.

Згідно цього повідомлення
відсутність в базі даних прикордонної служби інформації про перетинання кордону
України громадянами України не спростовує факт їх перетинання державного
кордону в пунктах пропуску. Однак слідчим останнє взагалі не було
взято до уваги та не надано відповідної оцінки.

Слідчим також не перевірено
достовірність даних, отриманих згідно відповіді НЦБ
Інтерполу в Республіці
Польща за

№ ІР/798/06/С43/22885/СА/А6/3 від
30.09.2006 року, яким підтверджується

факт
перетинання громадянином ОСОБА_3
державного кордону

Республіки Польщі в пункті пропуску
„Korczowa - Krakowiec" на автомобілі марки „ВМW-Х5", кузов № НОМЕР_1, 2004 року випуску, з

реєстраційним номером НОМЕР_2, в Україну. Іншої інформації про перетин
кордону не надано. Слідчим не було з'ясовано джерело отримання інформації НЦБ Інтерполу в Республіці Польща, чи
відсутність інформації в цьому
підрозділі свідчить про те, що особа не
перетинала кордон, чи інформація надходить лише стосовно осіб, які перетинають
кордон на автомобілі, чи ні. Згідно відповіді у цьому підрозділі інформація про
перетин кордону ОСОБА_3
в напрямку Польщі відсутня, хоча за матеріалами справи він в будь - якому разі повернувся з
України до Польщі.

Всупереч вимогам ст.64 КПК України орган досудового
слідства не встановив фактичні обставини діянь, які інкриміновані підсудному
ОСОБА_3.

Фактично не з'ясовано обставини перетину вказаною особою
державного кордону в напрямку Республіки Польщі після в'їзду на Україну
27.10.2007 року, не надано оцінку наявності відповідної відмітки в паспорті
ОСОБА_3, яка свідчить про повернення його на територію Республіки Польщі на
вказаному автомобілі.

З огляду на
викладене, слідству на виконання вимог ст. 22 КПК України необхідно провести
оперативно - розшукові заходи та встановити обставини перебування на території України
ОСОБА_3 після його в'їзду 27.10.2007 року, допитати осіб, з якими він
контактував, а також обставини повернення підсудного з України, з автомобілем
чи без нього, яким чином відбувається прикордонний огляд на території
Республіки Польщі в'їжджаючих громадян країн, що входять до ЄС, для чого
ініціювати офіційні звернення до компетентних органів Республіки Польща,
отримання відповідей, встановлення працівників прикордонної служби Республіки
Польща пункту пропуску “Korczowa”, які здійснювали прикордонний догляд
підсудного, допиту їх, щодо зазначених обставин. Виконання зазначених дій неможливо без
відповідного звернення до Генеральної прокуратури України для виконання
міждержавного доручення.

Окрім цього, необхідно встановити належним чином джерело та порядок
отримання інформації НЦБ
Інтерполу в Республіці Польща, надати відсутність інформації в цьому підрозділі свідчить про те, що особа не перетинала
кордон, чи інформація надходить лише стосовно осіб, які перетинають кордон на
автомобілі, чи ні. Згідно відповіді у цьому підрозділі інформація про перетин
кордону ОСОБА_3 в напрямку Польщі
відсутня, хоча за матеріалами справи він в
будь - якому разі повернувся з України до Польщі.

18.06.2007 року справа направлялась для
проведення додаткового розслідування, однак вказівки суду виконі не були, а
свідки, явка і безпосередній допит яких є обов'язковими, в суд не з'явились,
постанови суду про їх привід залишились невиконаними. Зміст показань вказаних
осіб, які проживають у віддаленому від судового засідання місці, необхідність
їх перевірки шляхом проведення
впізнання, очних ставок, відтворення обстановки і обставин події та
неможливість “механічного” оголошення їх в судовому засіданні.

Невиконання вказівок суду першої інстанції
органом досудового слідства тягне за собою проведення повторного додаткового
розслідування.

У відповідності зі ст.62 Конституції України ніхто не
зобов'язаний
доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ст.22 КПК України слідчий не вправі перекладати
обов'зок
доказування на обвинуваченого.

З урахуванням зазначених вимог законодавства орган
досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов'язаний був
належним чином перевірити версію обвинуваченого щодо його невинності, прийняти
законне рішення стосовно наявності ознак того, чи іншого злочину у діях
підсудного або відсутності відповідних ознак.

Під час додаткового розслідування необхідно провести слідчі дії, спрямовані
на встановлення всіх обставин справи, з'ясувати обставини, що як викривають
обвинуваченого у вчиненні злочину, так і виправдовують його, згідно вимог
закону про допустимість та достатність доказів прийняти рішення по справі.

Згідно ст.16-1 КПК України на суд покладається функція
розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві
слідчим органам.

Суд в судовому засіданні позбавлений можливості з
дотримання процесуальної природи судового розгляду усунути вказані порушення
вимог закону, належним чином провести
збирання доказів, навіть на підставі положень ст.315-1 КПК України ( надання
судових доручень), оскільки такі доручення можуть бути надані лише з метою
уточнення та перевірки вже здобутих доказів.

Таким чином, кримінальна справа стосовно ОСОБА_3 підлягає
направленню прокурору м. Києва для
організації додаткового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 62 Конституції
України, 16-1,22, 64, 281 КПК України,

П
О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу за
обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 201
ч.2, 212 ч. 1 КК України направити прокурору м. Києва для організації
додаткового розслідування.

Запобіжний
захід стосовно ОСОБА_3 лишити без змін - взяття під варту в Київському СІЗО №13
Державного департаменту з питань виконання покарань.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного
суду м. Києва протягом 7 діб з
дня її винесення.

Суддя О.БІЛОЦЕРКІВЕЦЬ