У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів за участю прокурора

Скотаря А.М., Заголдного В.В.,
Сухарєва О.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в м.Києві 1
березня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, на постановлені судові рішення щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дружківського міського
суду Донецької області від 8 листопада 2004 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого:

1). 23.02.1999 р. за ст.206 ч.1 КК України
на 6 місяців виправробіт з відрахуванням в доход держави 10% заробітку;

2). 17.03.1999 р. за ст.ст.206 ч.2, 141
ч.2, 42, 42 ч.3, 46-1 КК України на 3
роки позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік;

3). 22.05.2000 р. за ст.206 ч.3 КК України
на 4 роки позбавлення волі,

-за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.189 КК України на 3 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.125 КК України на 1 рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, а на підставі ст.70
КК України за сукупністю злочинів остаточно на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

в силу ст.89 КК України не судимого,

-за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі, а
на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно на 4 роки
позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 706 грн.
матеріальних збитків і 2.000 грн. моральної шкоди; на користь центральної
міської лікарні 153,31 грн., а також з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на
користь ОСОБА_4 599 грн. матеріальних збитків та 500 грн. моральної
шкоди.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 21 липня 2005 року вирок залишено без
зміни.

За
наведених у вироку обставин ОСОБА_1 24 грудня 2003 року об 20 год. прийшов
до ОСОБА_5 на АДРЕСА_1, де примушував останнього до передачі
йому 50 грн., стукав у двері, висловлював погрози. Коли ОСОБА_5 відчинив двері, ОСОБА_1 намагався увірватись у квартиру, при цоьму вдарив
потерпілого по тулубу, заподіявши фізичний біль.

16 січня
2004 року ОСОБА_1 зустрів ОСОБА_5, знов вимагав 20
грн., висловлюючи при цьому погрози і потерпілий передав йому названу суму.
Втім, ОСОБА_1 потребував ще 300 грн., зобов”язавши ОСОБА_5 передавати йому з кожної зарплатні і авансу по 50 грн. і
у цей же день передати ще 50 грн. Побоюючись реалізації виконання погроз з боку ОСОБА_1, ОСОБА_5 передав йому 50 грн., забравши 20 грн.
Однак ОСОБА_1 потребував передачі йому 35 грн. посилаючись на те, що
більш не буде вимагати з нього гроші. ОСОБА_5 передав ОСОБА_1 названу суму.

У двадцятих
числах січня 2004 року об 10 год. ОСОБА_1 з невстановленою особою приїхали у АДРЕСА_2 до ОСОБА_10, де знаходячись в її квартирі АДРЕСА_2, відкрито заволоділи майном останньої на суму 91 грн.

13 лютого
2004 року перебуваючи у стані алкогольного сп”яніння ОСОБА_1 разом із
невстановленою особою відкрито заволоділи майном ОСОБА_4 із застосуванням
насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров”я потерпілого, викравши у
нього з кишені гроші в сумі 599 грн. поблизу ТОВ “Дружківський машзавод”, які
він отримав у банкоматі.

23 лютого
2004 року об 14 год. ОСОБА_1 вимагав у ОСОБА_5 215 грн. і
побоюючись погроз потерпілий 27 лютого 2004 року через ОСОБА_6 передав ОСОБА_1 100 грн.

27 лютого
2004 року об 13.30 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп”яніння і побачивши, що ОСОБА_3 отримав гроші в “Ощадбанку” на
вул.Космонавтів, 4 у м.Дружківка, пішов за ним та у під”їзді будинку АДРЕСА_3, за місцем мешкання потерпілого, вчинив на нього
розбійний напад і завдав кілька ударів кулаками в обличчя, заподіявши ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останні знепритомнів.
Скористувавшись безпорадним станом потерпілого, ОСОБА_1 викрав у нього гаманець
з грошима в сумі 87 грн.

27 лютого
2004 року об 14.30 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп”яніння, приїхав до будинку на АДРЕСА_4, де мешкає ОСОБА_7, покликав її з
двору і під час розмови, на грунті особистих неприязних відносин, завдав удар
кулаком в обличчя, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров”я.

Цього ж дня
об 16 год. ОСОБА_1 повторно на АДРЕСА_2 у присутності ОСОБА_8 і ОСОБА_9 відкрито заволодів майном ОСОБА_10 на суму 140 грн.

27 лютого
2004 року об 19 год. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 грубо порушуючи
громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, увірвались у
квартиру АДРЕСА_2, де побили ОСОБА_8 і ОСОБА_9, заподіявши потерпілим легкі тілесні ушкодження.

Він же, 27
лютого 2004 року об 20 год. перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння, разом
із ОСОБА_2 та невстановленою особою у АДРЕСА_5, відкрито
заволоділи грошима ОСОБА_11 в сумі 10 грн.

27 лютого
2004 року об 21 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп”яніння, у групі осіб разом із ОСОБА_2 на невстановленою особою, знов
повернулись у кавртиру ОСОБА_11, де у цей час знаходились ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_14. Виражаючись
нецензурною лайкою, ігноруючи елементарні правила поведінки у суспільстві,
засуджені і невстановлена особа почали безпричинно ображати присутніх осіб, а
коли прийшов ОСОБА_15, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 завдали по одному удару кожному, заподіявши тілесні
ушкодження.

Пізніше ОСОБА_1, ОСОБА_2 і невстановлена особа, приїхавши на
таксі, шляхом вільного доступу знов зайшли у квартиру ОСОБА_11, де знаходились ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15 і ОСОБА_14. ОСОБА_1 сказав щоб ОСОБА_12 поклав в автомобіль телевізор
“Голдстар” вартістю 1.300 грн., що останній і зробив.

28 лютого 2004 року об 2 год. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння, відкрито
заволодів золотою каблучкою ОСОБА_15, знявши її з руки, спричинивши таким
чином потерпілому матеральну шкоду на суму 160 грн.

Далі, у цей
же день і приблизно у цей же час ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп”яніння, разом із ОСОБА_2 і двома невстановленими особами, знов
приїхали до квартири АДРЕСА_5, яка належить ОСОБА_11. ОСОБА_1 розбив два скла у коридорі, через які відкрив вхідні
двері, а потім разом із ОСОБА_2 і двома невстановленими особами,
вибивши двері зайшли у квартиру, де у спальні знайшли ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_13 і ОСОБА_12 та почали бити їх
кулаками в обличчя і по тулубу. ОСОБА_1, знайшовши на підлозі тарілки, почав
їх розбивати об голови ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_15, заподіявши таким чином потерпілим легкі тілесні
ушкодження та пошкодив майно ОСОБА_11 на суму 82 грн.

У цей же
день об 3 год. ОСОБА_1 у зазначеній вище квартирі вимагав у ОСОБА_15 200 грн., погрожуючи останньому вбивством, внаслідок
чого ОСОБА_15 передав ОСОБА_1 100 грн.

У
касаційному поданні прокурор зазначає що суд, визнаючи винним ОСОБА_1 у заволодінні телевізором ОСОБА_11 та кваліфікуючи
його дії за ч.3 ст.186 КК України, у резолютивній частині вироку не вказав
кримінальний закон, за яким ОСОБА_1 визнано винним за вчинення даного
злочину та не призначив покарання. Крім того вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого
злочину і особі засудженого. За змістом подання у зв”язку із неправильним
застосуванням судом кримінального закону та порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню.

Так, згідно
з ч.1 ст.335 КПК України, в резолютивній частині обвинувального вироку повинно
бути вказано кримінальний закон, за яким підсудного визнано винним та покарання,
призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними.

Разом з
тим, визнаючи ОСОБА_1 винним у викраденні телевізора
“Голдстар”, який належить потерпілому ОСОБА_11 за епізодом від 27 лютого 2004 року за
наведених у вироку обставин та кваліфікуючи його дії як відкрите викрадення
чужого майна, вчинене за попереднім зговором групою осіб, з проникненням у
приміщення, суд у резолютивній частині вироку не вказав кримінальний закон, за
яким його визнано винним та не призначив покарання, на що не звернув уваги
апеляційний суд.

Крім того, ОСОБА_2 вчинив декілька злочинів, один з яких є тяжким корисним,
всі злочини вчинені ним у стані алкогольного сп”яніння, у групі осіб, заподіяні
збитки він у добровільному порядку не відшкодував, не працює, а тому колегія
суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 покарання не відповідає ступеню
тяжкості вчинених злочинів та його особі.

На підставі
наведеного вирок суду та ухвала апеляційної інстанції щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягають скасуванню у зв”язку із
порушенням вимог кримінально-процесуального закону та м”якістю призначеного ОСОБА_2 покарання, а справа - направленню на новий судовий
розгляд для постановлення рішення, яке б відповідало вимогам закону.

Керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
задовольнити.

Вирок
Дружківського міського суду Донецької області від 8 листопада 2004 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 21 липня 2005 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд у той же суд.

Судді:

Редька А.І. Скотарь
А.М. Заголдний
В.В.