Провадження № 1-кп/161/36/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 08 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000034, що надійшов з прокуратури Волинської області 18.11.2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лісний Хлібичин Івано-Франківської області, українця, гр.України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні троє малолітніх дітей, працюючого директором ТзОВ «Україна-Баїв», мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

· про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до Статуту та трудового контракту від 02.09.2011 року, по 06.12.2013 року обіймав посаду генерального директора СГ ТзОВ «Україна» та, відповідного до вказаних документів, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у2013 році, точна дата, час та місце досудовим слідством не встановлені, умисно, достовірно знаючи, що ним, як фізичною особою в оренду СГ ТОВ "Україна" в період 2009-2013 років бурякозбиральний комбайн марки «Vervaet-12T» не надавався, а також послуги для СГ ТзОВ «Україна» по обмолоту кукурудзи та сої площею 360 га не надавалися, вніс до офіційних документів - договору суборенди, акту приймання-передачі від 01.09.2009 року, договору підряду №1 від 14.10.2013 року, акту здачі приймання робіт від 28.11.2013 року, завідомо неправдиві відомості, зазначивши про те, що ним, як фізичною особою надано в оренду СГ ТОВ "Україна" в період 2009-2013 років бурякозбиральний комбайн марки «Vervaet-12T», а також надано послуги для СГ ТзОВ «Україна» по обмолоту сої та кукурудзи площею 360 га, з метою їх подальшого використання для списання наявної у нього заборгованості в сумі 798 000 грн. перед вказаним товариством.

В подальшому, маючи завідомо підроблені документи - договір суборенди від 01.09.2009 року, акт приймання-передачі, договір підряду №1 від 14.10.2013 року, акт здачі приймання робіт від 28.11.2013 року, ОСОБА_6 використав їх, шляхом подання до бухгалтерії СГ ТОВ "Україна", в результаті чого в листопаді 2013 року списано заборгованість ОСОБА_6 перед вказаним товариством на загальну суму 798 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, який посвідчується особою, яка має право посвідчувати такі документи, і який надає право, з метою використання його підроблювачем, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 ч. 1 КК України. Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 ч. 4 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у підробленні офіційних документів, з метою їх використання та у їх використанні, визнав повністю, від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України. У вчиненому розкаявся, просив суворо його не карати. Винуватість у спричиненні потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень не визнав, суду дав показання, що 21.03.2014 року жодних тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняв, руку їй не стискав, між ними відбулась лише словесний конфлікт, ініціатором якого стала сама потерпіла, оскільки між ними тривалий час склались неприязні відносини через господарську діяльність СГ ТзОВ «Україна». Окрім того, ствердив, що усю розмову та події того дня ОСОБА_7 записувала на телефон, який постійно тримала у руці, тому у випадку вчинення ним вказаних нею дій, вона б долучила запис до матеріалів провадження. В зв`язку з цим вважає, що потерпіла його оговорює, а тому просив його виправдати за ст.125 ч.1 КК України.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим його винність у підробленні офіційних документів, з метою їх використання, а також у їх використанні, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться дослідження доказів (у цій частині обвинувачення).

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачуються у тому, що 21.03.2014 близько 15.30 год., перебуваючи на другому поверсі приміщення Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації, що по вул. 8 Березня м.Луцька, під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, з силою схопив потерпілу ОСОБА_7 за руку та почав відтягувати від прийомної кабінету директора Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 , погрожуючи фізичною розправою, чим спричинив потерпілій фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №253 від 31.03.2014 року потерпілій ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у виді синця овальної форми на передній поверхні лівого передпліччя в середній третині, що виникло від травмуючої, стискаючої дії тупого предмета і за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

На думку суду, дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Частиною другою цієї ж статті визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Згідно ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до чинного КПК України потерпілий наділений як правами (ст.55 КПК), так і обов`язками (ст.57 КПК), серед яких обов`язок прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

Не зважаючи на вжиті судом заходи, потерпіла ОСОБА_7 неодноразово в судові засідання не з`являлась, не з`явилась остання і в судове засідання 08.04.2015 року, хоча належним чином була повідомлена як про попередні дати судового розгляду, так і про вказану дату, час і місце судового розгляду, що стверджується відповідними письмовими документами. В зв`язку з чим, згідно ст.325 КПК України, судовий розгляд проведено без потерпілої і за її відсутності з`ясовано обставини справи в цій частині обвинувачення (досліджено письмові докази, допитано свідка).

Згідно ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Таким чином, те, що потерпіла ОСОБА_7 не з`явилась на виклик до суду, який вона отримала у встановленому законом порядку, суд провів судове слідство по наявних у справі доказах.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дала показання, що приблизно рік назад (у березні 2014 року) в приміщенні Департаменту агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації зустріла ОСОБА_6 , який звернувся з приводу отримання переліку документів щодо укладення угоди. Коли вони підійшли до кабінету директора вказаного Департаменту, то зустріли жінку, яка побачивши ОСОБА_6 почала голосно емоційно виражатись у його адресу, в зв`язку з чим між ними виник словесний конфлікт. У її присутності обвинувачений фізичної сили до потерпілої не застосовував, а коли вона зайшла до кабінету начальника, то вони обоє знаходились на коридорі, при цьому двері приймальні були відчиненими. Коли вона повернулась, то потерпіла не жалілась на те, що обвинувачений застосовував до неї фізичну силу, вони лише словесно сварились. Суті розмови не пам`ятає.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України відносно потерпілої ОСОБА_7 , обгрунтовано фактично лише показаннями останньої (даними на досудовому слідстві під час одночасного допиту та під час проведення слідчого експерименту) та висновком судово-медичної експертизи, при цьому, явку самої потерпілої ОСОБА_7 для допиту безпосередньо в судовому засіданні, та, як наслідок, отримання належного і допустимого доказу, стороною обвинувачення (не зважаючи на усі вжиті заходи судом) забезпечено не було.

Та обставина, що подія злочину 21.03.2014 року відносно потерпілої ОСОБА_7 мала місце, що вбачається з висновку судово-медичного експерта №253 від 31.03.2014 року та показань потерпілої під час досудового слідства, отриманих слідчим, з врахуванням також і того факту, що висновок експертизи проводився через 10 днів з дня конфлікту зі слів потерпілої та згідно постанови, без будь-якої медичної документації, де було б зафіксовано наявність даного ушкодження в день або ж хоча б на наступний день після конфлікту, що ставить під розумний сумнів походження такого ушкодження саме в день конфлікту, та не є достатнім та безумовним доказом того, що даний злочин вчинив саме обвинувачений.

Статтею ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_6 по даному епізоду суду не надано, обвинувачення за ст.125 ч.1 КК України, згідно ст.477 КПК України, є приватним звинуваченням, потерпіла не скористалась своїм правом на підтримання обвинувачення у суді, натомість обвинувачений категорично заперечив свою винуватість у спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , обвинувачення у цій частині ґрунтується на сумнівних доказах, що суперечить Конституції України та Європейській конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому, за ст.125 ч.1 КК України ОСОБА_6 слід виправдати в зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, на підставі ч.1 п.2 ст. 373 КПК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.358 ч.1, ст.358 ч.4 КК України, визнав, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання, де скарг на нього не надходило, працевлаштований, по місцю роботи характеризується виключно позитивно, на його утриманні знаходяться четверо дітей, троє з них малолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вчинені ним правопорушення відносяться до категорії невеликої тяжкості, тому суд, з врахуванням його особи та наявності постійного джерела доходу, призначає покарання в межах санкції ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України у виді штрафу.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.4 КК України, призначивши покарання:

· за ст. 358 ч.1 КК України в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу;

· за ст. 358 ч.4 КК України в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. штрафу.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити до відбуття ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
За ст.125 ч.1 КК України - виправдати, на підставі ч.1 п.2 ст. 373 КПК України.

Речові докази договір купівлі-продажу №15/10-02 від 15.10.2013 року; акт №2 приймання-передачі майна від 15.10.2013 року; накладну №321 від 02.12.2013 року; копію податкової накладної 3/2 від 02.12.2013 року; копії документу про виробничі показники станом на 01.10.2013 року та 01.12.2013 року; договір суборенди комбайна від 01.09.2009 року; акт приймання-передачі від 01.09.2009 року; заяви ОСОБА_6 від 01.09.2010 року, від 01.09.2011 року, від 01.09.2012 року, від 01.09.2013 року; копію протоколу №12 загальних зборів учасників СГ ТзОВ "Україна" від 02.09.2009 року; копію відомостей про списання запчастин СГ ТзОВ "Україна" за вересень 2013 року; копію відомостей про списання пального СГ ТзОВ "Україна" за вересень 2013 року; копію відомостей про списання пального СГ ТзОВ "Україна" за жовтень 2013 року; копію відомостей про списання запчастин СГ ТзОВ "Україна" за жовтень 2013 року; копію лімітно-забірної картки №2 на отримання матеріальних цінностей виданої на ім`я ОСОБА_12 ; копію відомостей про списання запчастин СГ ТзОВ "Україна" за листопад 2013 року; копію лімітно-забірної картки №15 на отримання матеріальних цінностей виданої на ім`я ОСОБА_12 ; копію відомостей про списання запчастин СГ ТзОВ "Україна" за листопад 2013 року; договір підряду №1 від 14.10.2013 року; акт здачі-приймання робіт від 28.1.2013 року; заяву ОСОБА_6 від 28.11.2013 року; копію акту приймання-передачі від 01.10.2013 року; копію договору-рахунку від 29.10.2013 року; копію лімітно-забірної картки №13 на отримання матеріальних цінностей виданої на ім`я ОСОБА_13 ; копію лімітно-забірної картки №14 на отримання дизельного палива виданої на ім`я ОСОБА_13 ; накладну №318 від 02.12.2013 року; копію податкової накладної №4/2 від 01.12.2013 року; копію довіреності №16 від 02.12.2013 року виданої на ім`я ОСОБА_6 ; копію договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки №1-03072013/98Р від 02.07.2013 року; копію угоди про розірвання договору №1-03072013/98Р від 02.07.2013 року купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 11.11.2013 року; копію угоди про розірвання договору №1-03072013/98Р купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 02.07.2013 року; копію договору №1-11112013/98Р купівлі-продажу сільськогосподарської техніки від 11.11.2013 року; копію договору про переведення боргу та зарахування зустрічних однорідних вимог від 11.11.2013 року; копію оборотно-сальдової відомості по рахунку 361; копію копії картки рахунку 361; наказ №38 від 02.09.2009 року; протокол №11 загальних зборів учасників СГ ТзОВ "Україна" від 20.08.2009 року; статут сільськогосподарського товариства "Україна", дата реєстрації 16.02.2011 року; головну книгу товариства за 2013 рік залишити у матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: