1-кп/639/606/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 07.10.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт, 26.01.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч.ч.1, 2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2014 р. за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, діючи умисно, скоїв ухилення від відбування призначеного покарання за наступних обставин.
Так, після отримання вироку суду кримінально-виконавчою інспекцією Жовтневого району м. Харкова 26 листопада 2014 року, засуджений ОСОБА_4 був поставлений на облік (особова справа 26/14) та викликаний до інспекції з метою роз`яснення умов відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт та направлення безпосередньо для відпрацювання громадських робіт.
02 грудня 2014 року ОСОБА_4 ознайомлено з умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та наслідками за ухилення від відбування покарання, про що він надав кримінально-виконавчій інспекції Жовтневого району м. Харкова письмову підписку та отримав направлення для відпрацювання громадських робіт у Жовтневому РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області в період з 03.12.2014р. по 11.12.2014р.
Однак ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від відбування покарання, у визначений для нього період не з`являвся на громадські роботи за наявності такої можливості та, не маючи медичних протипоказань, щодо виконання громадських робіт.
Таким чином ОСОБА_4 , порушив покладені на нього обов`язки передбачені ст. 37 КВК України, тобто не додержувався встановлених відповідно до законодавства порядку і умов відбування покарання, не з`являвся за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, що спричинило порушення порядку та умов відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2014р.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що він був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.10.2014р. за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт.
26.11.2014р. він був поставлений на облік в інспекції, 02.12.2014р. його ознайомлено з умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та наслідками за ухилення від відбування покарання про що він надав кримінально-виконавчій інспекції Жовтневого району м. Харкова письмову підписку та отримав направлення для відпрацювання громадських робіт у Жовтневий РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області в період з 03.12.2014 по 11.12.2014.
Однак, оскільки у нього не було бажання відпрацьовувати громадські роботи він до Жовтневого РВ не приходив, на відмітки до інспекції не з`являвся.
До працівників міліції претензій не має, у скоєному щиро кається.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні всіх доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, особою засудженою до такого виду покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному злочині, сприяння, як в ході досудового так і судового слідства у встановленні істини по справі.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, раніше судимий 07.10.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 (двохсот) годин громадських робіт, 26.01.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч.ч.1, 2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, має постійне місце реєстрації та мешкання, за місцем мешкання характеризувався посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що ним скоєно злочин невеликої тяжкості, дані про його особу, обставини, які пом`якшують його покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі у вигляді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, із призначенням остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до знову призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.10.2014 р., з урахуванням вимог ст..72 КК України. Вирок Харківського районного суду Харківської області від 26.01.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.ч.1, 2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, підлягає самостійному виконанню.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ст. 72 КК України, шляхом повного приєднання до знову призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 07.10.2014 року, - у вигляді 3 (трьох) місяців 25 (двадцяти п`яти) діб арешту.
Після набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з дня набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1