У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Пошви Б.М., Мороза М.А.

розглянула
у судовому засіданні 1 листопада 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на постановлені
щодо ОСОБА_1 судові рішення.

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Херсона,

не судимого,

засуджено
за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Херсонської області від 25 липня 2006 року вирок змінено, виключено з
мотивувальній частини вироку кваліфікуючу ознаку - порушення експлуатації
транспорту.

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що він 9 серпня 2005 року,
керуючи автомобілем ВАЗ 2104, біля будинку № 27 по вул. Чайковського у м.
Херсоні при намірі здійснити розворот порушив вимоги п.п. 10.4, 2.10 Правил
дорожнього руху, допустив зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_2 та з місця
події зник. У наслідок ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, від яких настала
його смерть.

У касаційному поданні прокурор посилається на те, що суд необґрунтовано не
призначив ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати
транспортними засобами. Вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням не вбачається. Просить скасувати судові
рішення і направити справу на новий судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок
м'якості.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що у
задоволенні подання слід відмовити.

Доводи у касаційному поданні прокурора про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1 з тих підстав, що йому призначено занадто м'яке покарання, є необґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд
повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення
волі на строк від 3 та 8 років із позбавленням права керувати транспортними
засобами на строк до 3 років або без такого.

Як видно із судових рішень, суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання у межах
санкції цієї статті та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст.
75 КК України, взяв до уваги відсутність обтяжуючих та наявність пом'якшуючих
його вину обставин, до яких суд відніс щире каяття засудженого, активне
сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування шкоди.

Крім того, суд врахував думку потерпілої, яка наполягала на звільненні
ОСОБА_1 з іспитовим строком та залишенні йому права керування транспортними
засобами. На обґрунтування своїх доводів вона посилалась на те, що ОСОБА_1 добровільно
допомагав їй та уклав нотаріально завірений договір про відшкодування шкоди та
щомісячне утримання її малолітньої дочки на суму 43 392 грн.

Тому суд, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, того що ОСОБА_1
працює водієм приватного таксі, і автомобіль, який знаходиться в його
власності, є єдиним джерелом його доходів, дійшов до обґрунтованого висновку
про можливість призначення засудженому покарання без позбавлення права керувати
транспортними засобами та звільнення його від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком.

Даних, які б свідчили, що стосовно ОСОБА_1 неправильно
застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення
кримінально-процесуального закону, не виявлено.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону. Усі наведені прокурором в апеляції доводи,
які за своїм змістом аналогічні доводам касаційного подання, належним чином
перевірено й спростовано.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання прокурора відмовити.

С у д д і :

Кравченко К.Т. Мороз М.А. Пошва Б.М.