Справа № 1-1013/2007
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 21
листопада 2007 року

Луцький
міськрайонний суд Волинської області

під головуванням
судді Клока О.М.

за участю
секретаря Мартинюк О.Г.

прокурора Ващук
І.В.

адвоката ОСОБА_1

представника
цивільного позивача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився і проживає в
АДРЕСА_1, громадянин України, одружений, не працює, судимий вироком Луцького
міськрайонного суду від 07.11.2006 року за ст.ст. 185 ч.3, 75 КК України на 3
роки позбавлення волі з випробуванням, встановлений іспитовий строк 2 роки,

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 304 КК України,

ВСТАНОВИВ

Підсудний ОСОБА_3., керуючись корисливими метою і мотивом, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, повторно, 26 серпня 2007 року у вечірній час, під
час стажування на посаді охоронця, з території новобудови «Бізнесцентру», що по
проспекту Волі в м. Луцьку, яку він охороняв, таємно викрав алюмінієві
будівельні матеріали, що використовуються при монтажі вікон, а саме: додатковий
профіль К 417920 в
кількості 10 штук, стійку К
417863 в кількості 3 штук, маскуючу планку К 417889 в кількості 6 штук, маскуючу планку К 417892 в
кількості 6 штук, стійку К
417864 в кількості 2 штуки, ригель К
417924 в кількості 2 штуки, маскуючу планку К 413953 в кількості 4 штуки, маскуючу планку К 417891 в
кілкості 2 штуки, чим завдав ТзОВ «Гранд-Волинь» матеріальну шкоду на загальну
суму 9251 грн. 75 коп. Вчинив викрадення з допомогою ОСОБА_4. та
неповнолітнього ОСОБА_5., яким повідомив, що алюмінієві будівельні матеріали
належать йому.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3. вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину не визнав та повідомив, що дійсно був охоронцем на
новобудові «Бізнесцентру», вживав алкогольні напої і ліг спати в приміщенні
охорони. Він прокинувся від того, що його розбудили працівники міліції, і
повідомили, що на території вчинено крадіжку, і його підозрюють. Повідомив, що
він був у чорній футболці в той момент, коли прийшли міліціонери, також носив
вуса в той час. Будь-якого злочину він не вчиняв. Ствердив, що викрасти
алюмінієві матеріали не міг, оскільки перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Зважаючи на невизнання підсудним своєї вини, винуватість
ОСОБА_3. у повторному таємному викраденні чужого майна повністю доведена
дослідженими в суді доказами.

Так, свідки ОСОБА_4. та неповнолітній ОСОБА_5.
повідомили, що зустріли підсудного поблизу новобудови, який назвався охоронцем,
випив з ними пива і запропонував допомогти
за винагороду здати належний йому алюміній, на що вони погодились. При

цьому всі вони,
тобто ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_3зайшли на огороджену територію новобудови.
Підсудний скидав алюмінієві конструкції, які були упаковані, з поверхів новобудови,
пізніше це майно виносили з території через отвір в огорожі. Коли помітили, що
наближається автомобіль міліції, ОСОБА_3. втік на новобудову, а вони, тобто
ОСОБА_4 і ОСОБА_5, зрозумівши, що алюміній не належить підсудному також почали
втікати, однак були затримані працівниками міліції, які привели їх до
автомобіля. Пізніше міліціонери привели і ОСОБА_3., який вже був у іншому
одязі, ніж тоді, коли викрадав алюміній, зокрема в чорній футболці. Вони
вказали на ОСОБА_3. як на особу, яка викрадала алюмінієві конструкції.

Показання свідків ОСОБА_4. та
ОСОБА_5. послідовні (а.с.22-23, 24, 28, 29-30), підтверджені ними під час
проведення відтворення обстановки і обставин події (а.с.61-64, 65-69)
узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, тому саме їх суд
покладає в основу вироку.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що працює інспектором
патрульної служби в Луцькому MB УМВС України у Волинській області, а 26 серпня 2007 року
був на чергуванні разом з ОСОБА_7. та ОСОБА_8., коли отримали виклик. Приїхавши
до новобудови помітив трьох осіб, двоє з яких побігли в напрямку парку. Ними
виявились ОСОБА_4 і ОСОБА_5. Бачив він і третього зі спини, який побіг в
напрямку новобудови, про що повідомив своїх колег ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які
затримали і привели підсудного. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відразу вказали на ОСОБА_3.
як на особу, яка викрадала алюмінієві конструкції. Ствердив, що особа, яку він
бачив зі спини і яка втікала, за зростом і тілобудовою подібна до ОСОБА_3.

Показання ОСОБА_6. підтвердив ОСОБА_7., який повідомив, що разом з ОСОБА_8.
затримав ОСОБА_3. в приміщенні охорони новобудови. Ствердив, що якщо на
новобудові був би ще хтось, то він це б обов'язково помітив.

Факт вчинення крадіжки стверджується протоколом огляду місця події
(а.с.10-17), а з урахуванням показань свідка ОСОБА_9., про те, що практично всі
виявлені металеві конструкції знаходились за огорожею новобудови, суд приходить
до висновку, що в даному випадку мав місце закінчений злочин.

Вартість завданих збитків підтверджується відповдним відношенням (а.с.6), а
представник «Градн-Волинь» ОСОБА_2. пояснила, що оцінка викрадених алюмінієвих
комплектуючих, проводилась за цінами, за які ті були придбані і по відповідних
бухгалтерських документах.

Суд не бере до уваги версію підсудного про те, що він не міг викрадати
алюміній через свій стан сильного алкогольного сп'яніння, оскілки вона
спростована показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6., які ствердили, що хоча
підсудний і був випивший, однак на їх думку міг переносити алюмінієві
конструкції.

З урахуванням показань ОСОБА_4.
та ОСОБА_5., які безпосередньо після затримання, упродовж досудового та
судового слідства чітко і послідовно вказували на ОСОБА_3. як на особу, яка
вчинила крадіжку, суд відкидає і інші версії підсудного про непричетність до
вчинення інкримінованого злочину.

За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3. у
вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна і кваліфікує дії
підсудного за ст. 185 ч.2КК України.

Органами досудового слідства ОСОБА_3. обвинувачується також у втягненні
неповнолітнього ОСОБА_5. у злочинну діяльність.

Перш за все, ОСОБА_5. не міг пригадати в суді чи дійсно він повідомляв
підсудного про свій неповнолітній вік.

А як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5
постанови від 27.02.2004 року №2 «Про застосування судами законодавства про
відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську
діяльність», за змістом закону під втягненням неповнолітнього у злочинну чи
іншу антигромадську діяльність треба розуміти

певні
дії дорослої особи, вчинені з будь-яких мотивів і пов'язані з безпосереднім
впливом на неповнолітнього з метою викликати у нього рішучість взяти участь в
одному чи декількох злочинах або займатись іншою антигромадською діяльністю.
Втягнення завжди передбачає наявність причинного зв'язку між діями дорослої
особи і виникненням у неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії.

Оскільки відносно ОСОБА_5. відмовлено в порушенні
кримінальної справи за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого
ст. 185 ч. 2 КК України (а.с.98), тим самим констатовано відсутність у
неповнолітнього бажання вчинити протиправні дії.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність в діянні
підсудного ОСОБА_3. складу злочину, передбаченого ст. 304 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який
відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного та обставини справи,
що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_3., суд не вбачає.

З урахуванням того, що ОСОБА_3. вчинив злочин в період іспитового строку,
суд приходить до висновку, що виправлення підсудного можливе лише в умовах
ізоляції та його поміщення до кримінально-виконавчої установи на певний строк.

Суд, у відповідності до ст.71 КК України, призначаючи покарання за
сукупністю вироків, враховує, що ОСОБА_3. був засуджений за вчинення тяжкого
злочину проти власності і знову вчинив корисливий злочин, тому частково
приєднує до покарання за даним вироком невідбуте покарання за вироком Луцького
міськрайонного суду від 07.11.2006 року.

Речові докази: алюмінієві конструкції (а.с.59) слід повернути за належністю
ТзОВ «Гранд-Волинь», а сорочку (квитанція № 04852 а.с.76) слід знищити.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ

Виправдати ОСОБА_3 у зв'язку з відсутністю в його діянні складу злочину,
передбаченого ст. 304 КК України.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч. 2 КК
України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два)
роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком,
частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького
міськрайонного суду від 07.11.2006 року, остаточно визначити ОСОБА_3 до
відбування 4(чотири) роки 6(шість)місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3. рахувати з 27 серпня 2007 року, тобто з
моменту його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3. до вступу вироку у законну силу
залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази: алюмінієві конструкції передати ТзОВ
«Гранд-Волинь» за нележністю; сорочку (квитанція № 04852 а.с.76) знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду
Волинської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а
ОСОБА_3. - в цей ж строк з моменту отримання копії вироку, через Луцький
міськрайонний суд.