ВИРОК
Іменем України
Дата документу 01.04.2015
Октябрський районний суд м. Полтави в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, суд
ОСОБА_5 , як виконавець робіт, відповідно договору про надання послуг від 01.03.2014 року, була наділена правомочностями кредитного консультанта ТОВ «Мікрокредит» (замовника), зокрема на отримання від споживачів та передання замовнику довірених їй грошових коштів і матеріальних цінностей, щодо яких являлась матеріально-відповідальною особою.
Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому їй злочині не визнала та показала, що в лютому 2014 року вона влаштувалась на роботу в ТОВ «Мікрокредит» за адресою: м. Полтава, вул. Фрунзе, 1 оф. 209 кредитним консультантом. При цьому вона підписала із ТОВ «Мікрокредит» договір про надання послуг від 01.03.2014 року. В її обов`язки входило оформлення кредитів, підписання кредитних договорів, отримання коштів від клієнтів для погашення кредитів. Із 09.05.2014 року до початку червня 2014 року вона перебувала на лікуванні своєї дитини. 10.06.2014 року вона дійсно в приміщенні офісу за місцем роботи спілкувалась із клієнтом ОСОБА_6 , яку давно знає з приводу погашення нею кредиту, оформленого 11.02.2014 року. При цьому ОСОБА_6 дала їй в борг 3287 грн., а 183 грн. передала в якості погашення кредиту. Про це вона видала ОСОБА_6 квитанції. Письмово відносини позики із ОСОБА_6 вона не оформляла. Отримані кошти витратила на лікування дитини. В подальшому у неї виник конфлікт із керівництвом та вона пішла з роботи. На початку серпня 2014 року вона передала співробітниці ОСОБА_7 700 грн. для внесення в касу ТОВ «Мікрокредит» в якості погашення частини кредиту ОСОБА_8 . Цивільного позову ТОВ «Мікрокредит» не визнала. Вважає, що між нею і ОСОБА_8 виникли цивільно-правові відносини та її вина у вчиненні кримінального правопорушення не доведена.
На підтвердження обвинувачення надано такі докази.
Згідно з положенням про Філію № 13 ТОВ «Мікрокредит» в м. Полтава, виключною діяльністю філії є надання фінансових кредитів за рахунок власних та залучених коштів (а.с.58-65).
Із витягу комп`ютерної програми ТОВ «Мікрокредит», вбачається графік проведення систематичних платежів ОСОБА_8 (а.с. 55-57).
За даними паперового графіку проведення платежів значиться, що 10.06.2014 року проведено внесення від імені ОСОБА_8 183 грн., також 183 грн. - 17.06.2014 року, 183 грн. - 24.06.2014 року, 700 грн. - 01.07.2014 року (а.с.108 ).
Водночас, друга частина указаної квитанції (з урахуванням збігу місця їх розриву, номеру, дати та реквізитів кредитного договору) містить відомості про отримання від ОСОБА_8 183 грн. та прізвище і підпис ОСОБА_9 (а.с.45).
що указана сума погашена лише частково. Зазначила, що із ОСОБА_5 інших відносин, крім як з приводу отримання та погашення кредиту не підтримувала. Як у подальшому дізналась, ОСОБА_5 від її імені провела платежі 183 грн., потім ще 700 грн. та 800 грн. і більше платежів не проводила.
Проведеним ТОВ «Мікрокредит» службовим розслідуванням від 04.07.2014 року в діях ОСОБА_5 встановлено ознаки привласнення чужого майна, у зв`язку з чим направлено звернення до правоохоронних органів (а.с.49-50).
Додане до указаного висновку власноручне пояснення ОСОБА_5 свідчить про те, що вона використала гроші отримані від клієнта ОСОБА_8 на оплату перебування в лікарні з дитиною (а.с.51), що обвинувачена не заперечувала і в суді.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що у червні 2014 року його як представника служби безпеки ТОВ «Мікрокредит» було залучено до проведення службової перевірки Полтавської філії. Під час перевірки ОСОБА_5 пояснила, що дійсно привласнила гроші в сумі 3287 грн., які отримала від клієнта ОСОБА_8 та витратила їх на власні потреби. Указане пояснення було підтверджене дослідженими документами.
Свідок ОСОБА_10 показала, що працює адміністратором ТОВ «Мікрокредит». Зазначила, що ОСОБА_5 також працювала в ТОВ «Мікрокредит» кредитним консультантом та отримувала повернення коштів, отриманих як кредити від клієнтів. У червні 2014 року вона отримувала від ОСОБА_5 кошти, в тому числі ті, які їй передавали клієнти, при цьому каса завжди сходилась, оскільки сума коштів, які їй передавала ОСОБА_5 разом з квитанцією відповідала даним комп`ютерного обліку.
Свідок ОСОБА_7 , яка працює менеджером ТОВ «Мікрокредит» вказала, що влітку 2014 року на прохання кредитного консультанта ОСОБА_5 вносила в касу товариства платіж за ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що під час роботи в ТОВ «Мікрокредит» від керівництва їй стало відомо, що ОСОБА_5 взяла у клієнта гроші і не повернула, у зв`язку з чим у неї були непорозуміння із керівництвом.
Посилання захисту на відсутність акту ревізії каси не спростовує достатності доказів обвинувачення, бо за встановлених обставин 10.06.2014 року недостачі по касі виявлено не було, оскільки обвинуваченою передано для оприходування лише квитанцію на суму 183 грн., яка і проведена по касі. Іншу квитанцію на 3287 грн. обвинувачена для врахування в ТОВ «Мікрокредит» не подавала, привласнивши указану суму. Відсутність постанови про визнання ТОВ «Мікрокредит» потерпілим у справі не позбавляє його такого статусу, оскільки відповідно до ч.1,2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого, яким може бути як фізична так і юридична особа, виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Не внесення відомостей до трудової книжки ОСОБА_5 про її роботу в ТОВ «Мікрокредит» також не заперечує її обвинувачення, оскільки вона діяла на підставі договору про надання послуг із указаною установою.
Із викладених міркувань, невизнання обвинуваченою своєї провини розцінюється судом обраною нею позицією захисту, яка під час розгляду справи була повністю спростована, тому виявилась неспроможною.
Водночас, представлені прокурором та потерпілою стороною докази судом визнаються належними і допустимими та у своїй сукупності «поза розумним сумнівом» підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, тому її дії кваліфікуються за ч.1 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, що було ввірене особі.
При цьому посилання на кваліфікуючу ознаку щодо майна, як таке, що «перебувало у віданні» є зайвим та підлягає виключенню із обвинувачення, позаяк інкриміновані грошові кошти в сумі 3287 грн. були привласнені після їх отримання ОСОБА_5 , як представником ТОВ «Мікрокредит», однак до належного їх оформлення (проведення по касі), після чого вони, виходячи з особливостей роботи товариства, могли перебувати у віданні для видачі подальших кредитів.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до середньої тяжкості, а також конкретні обставини справи, зокрема те, що більша частина збитків потерпілій стороні до цього часу не відшкодована.
Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується, не працює, на обліках нарколога і психіатра не перебуває, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, не офіційно працює.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
На підставі указаних відомостей, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому рахує за необхідне і достатнє застосувати до неї покарання у виді штрафу, однак з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням грошовими та матеріальними коштами на мінімальний строк, зважаючи, що такими повноваженнями вона була наділена під час вчинення злочину та порушила їх.
Цивільний позов ТОВ «Мікрокредит» про стягнення із ОСОБА_5 2221 грн. матеріальної шкоди підлягає задоволенню повністю, оскільки доведений під час розгляду справи.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_14 визнати винуватою за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням грошовими та матеріальними коштами на строк 1 (один) рік.
Цивільний позов ТОВ «Мікрокредит» - задовольнити повністю.
Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_5 на користь ТОВ «Мікрокредит» 2221 (дві тисячі двісті двадцять одну) грн. на відшкодування матеріальних збитків.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 днів із дня його проголошення.
СуддяОСОБА_1