УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №0603/7135/12 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
засудженого - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , судимого: 1) 22.11.04 р. Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 186 ч. 2, 75, 104, 76 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 15.01.07р. Богунським районним судом м. Житомира з врахуванням ухвали апеляційного суду Житомирської області від 10.04.07р. за ст.ст. 190 ч. 2, 187 ч. 2, 70, 71 КК України на 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого 27.12.10 р. умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 20 днів; 3) 13.12.13 р. Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 289 ч. 1, 71 ч. 1 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13 грудня 2013 року, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.
Засудженому ОСОБА_9 відмовлено у застосуванні до нього Закону України „Про амністію у 2014 році" у зв`язку з наявністю більше двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів та у зв`язку із вчиненням нових умисних тяжких злочинів після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з вищою економічною освітою, одруженого, непрацюючого, приватного підприємця, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_3 , судимого: 11.08.10 р. Трускавецьким міським судом Львівської області за ст.ст. 185 ч. 3, 263 ч. 2, 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 20.07.11 р. умовно-достроково на 11 місяців 7 днів,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 суд призначив за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 11 серпня 2010 року, 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_10 змінено з застави на взяття під варту, взявши його під варту з зали суду. Внесену заставу ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_11 .
Зарахувано засудженому ОСОБА_10 у строк покарання час тримання під вартою з дня затримання 10.04.2012 р. та до дня заміни запобіжного заходу на заставу 31.05.2013р. у відповідності день тримання під вартою одному дню позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Озургеті Грузії, громадянина Грузії, з професійно- технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , судимого: 02.03.2009 р. Печерським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 04.11.11р. по відбуттю строку покарання,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі 4 (чотири) роки.
Засудженому ОСОБА_12 відмовлено у застосуванні до нього Закону України „Про амністію у 2014 році" у зв`язку із засудженням за вчинення умисних тяжких злочинів при наявності непогашеної судимості за вчинення умисного тяжкого злочину.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, працюючого комплектувальником в ДП ТОВ „РОСТ", проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , не судимого,
визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі пп. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання час затримання з 11.04.12 р. до 19.04.12 р. у відповідності день затримання одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_13 19 111 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 про відшкодування матеріального збитку задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_14 12 531 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_15 2 000 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_16 77 540 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 7 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_6 40 800 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_18 400 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_19 4120 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_20 6163 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_21 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_21 11 300 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_22 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_22 1800 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_23 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_23 4100 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Ухвалено стягнути на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області: з засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 7446 грн. 26 коп. з кожного судових витрат за проведення 54 судових трасологічних експертиз, а також по 963 грн. 90 коп. з кожного судових витрат за проведення 6 судових дактилоскопічних експертиз;
із засудженого ОСОБА_12 823 грн. 40 коп. судових витрат за проведення 9 судових трасологічних експертиз;
із засудженого ОСОБА_8 3077 грн. 40 коп. судових витрат за проведення 11 судових трасологічних експертиз; 337 грн. 68 коп. судових витрат за проведення судової дактилоскопічної експертизи; 470 грн. 40 коп. судових витрат за проведення двох судових балістичних експертиз та 235 грн. 20 коп. судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.
За змістом вироку ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені ст.ст. 186, 187, 190 КК України, діючи з корисливих спонукань, з метою вчинення тяжких злочинів, а саме злочинів проти власності, пов`язаних із викраденням чужого майна, поєднаних з проникненням у житло, вступив у попередню злочинну змову з мешканцями міста Бердичева Житомирської області ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та мешканцем міста Житомира - ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 також з двома невстановленими під час досудового слідства особами на ім`я ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , розподіливши між собою функції, спрямовані на досягнення злочинного умислу.
Для оперативного зв`язку між собою члени злочинної групи використовували мобільні телефони.
Після вчинення злочинних дій, з метою отримання матеріальної винагороди за виконання запланованого злочинного посягання, у невстановлений слідством час та місці, учасники злочинної групи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 збували викрадені матеріальні цінності, після реалізації яких розподіляли грошові кошти між всіма учасниками злочинної групи.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_13 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 19 111 гривень 00 копійок.
25 січня 2012 року ОСОБА_8 з метою таємного викрадення чужого майна, діючи відповідно до розподілу функцій, спільно з іншими учасниками злочинної групи - двома невстановленими під час досудового слідства особами на ім`я ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на неодноразове таємне викрадення чужого майна, визначили до попередньо обумовленого плану злочинних дій об`єкт посягання, а саме квартиру у будинку АДРЕСА_6 . Після цього в цей же день близько 17 години 00 хвилин, діючи за узгодженим планом злочинних дій, ОСОБА_8 разом з невстановленими слідством особами, на ім`я ОСОБА_24 та ОСОБА_25 прибули на використовуваному злочинною групою невстановленому автомобілі у двір житлового будинку АДРЕСА_6 , де згідно з попередньо розподіленими ролями учасників злочинної групи невстановлена особа на ім`я ОСОБА_25 залишилася в дворі житлового будинку для стеження за прилеглою територією, відповідного контролювання обстановки у визначеному місці вчинення злочину та постійного мобільного зв`язку із іншими членами злочинної групи. У свою чергу, відповідно до розподілених групою злочинних ролей ОСОБА_8 разом з невстановленою під час досудового слідства особою на ім`я ОСОБА_24 зайшли до одного із під`їздів вказаного житлового будинку, підійшли до дверей квартири АДРЕСА_12 , власником якої є ОСОБА_21 , де ОСОБА_8 спільно з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_24 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_25 , за певною відведеною злочинною функцією, маючи при собі заготовлені знаряддя злочину (інструменти, відмички), шляхом злому замка вхідних дверей, відчинили їх та проникли у зазначену квартиру. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_8 , діючи у складі злочинної групи спільно з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_24 та за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_25 відповідно до відведених їм ролей, таємно викрали чуже майно, яке належить громадянці ОСОБА_21 , а саме: ноутбук «НР» вартістю 3000 гривень 00 копійок; ноутбук "Samsung" вартістю 5000 гривень 00 копійок; ланцюжок, виготовлений з золота 585 гатунку, вагою близько 8 грамів, вартістю 2400 гривень 00 копійок; підвіску, виготовлену з золота 585 ґатунку, вагою близько 2 грамів, вартістю 600 гривень 00 копійок; гроші в сумі 300 гривень 00 копійок, після чого, утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зникли.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_8 та невстановлених досудовим слідством осіб на ім`я ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які виразились у таємному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_21 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 11 300 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла громадян, потерпілому ОСОБА_15 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.
Крім цього, 24 лютого 2012 року ОСОБА_8 з метою таємного повторного викрадення чужого майна, діючи відповідно до розподілу функцій, спільно з іншими учасниками злочинної групи - двома невстановленими під час досудового слідства особами на ім`я ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, направлений на неодноразове таємне викрадення чужого майна, визначили до попередньо обумовленого плану злочинних дій об`єкт посягання, а саме квартиру у будинку АДРЕСА_15 . Після цього в цей же день близько 17 години 00 хвилин, діючи за узгодженим планом злочинних дій, ОСОБА_8 разом з невстановленими слідством особами на ім`я ОСОБА_24 та ОСОБА_25 прибули на використовуваному злочинною групою невстановленому автомобілі у двір житлового будинку АДРЕСА_15 , де згідно з попередньо розподіленими ролями учасників злочинної групи невстановлена особа на ім`я ОСОБА_25 залишилася в дворі житлового будинку для стеження за прилеглою територією, відповідного контролювання обстановки у визначеному місці вчинення злочину та постійного мобільного зв`язку із іншими членами злочинної групи. В свою чергу, відповідно до розподілених групою злочинних ролей ОСОБА_8 разом з невстановленою під час досудового слідства особою на ім`я ОСОБА_24 зайшли до одного із під`їздів вказаного житлового будинку, підійшли до дверей квартири АДРЕСА_16 , власником якої є ОСОБА_22 , де, діючи спільно з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_24 , за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_25 , за певною відведеною злочинною функцією, маючи при собі заготовлені знаряддя злочину (інструменти, відмички), шляхом злому замка вхідних дверей відчинили їх та проникли у зазначену квартиру. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_8 , діючи спільно з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_24 у складі злочинної групи за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_25 відповідно до відведених їм ролей, таємно повторно викрали чуже майно, яке належить громадянці ОСОБА_22 , а саме: відеокамеру "Sony Handycam DCR-DVD", вартістю 2000 гривень 00 копійок; орден другого ступеня Великої Вітчизняної Війни, який для потерпілої матеріальної цінності не становить; мікродриль в комплекті з 4-ма насадками, 5-ма цанговими патронами, 5-ма свердлами, блоком живлення в корпусі сірого кольору, розмірами 20x15 см., вартістю 300 гривень 00 копійок; гроші в сумі 1500 гривень 00 копійок, після чого, утримуючи викрадене при собі, з місця вчинення злочину зникли.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_8 та невстановлених досудовим слідством осіб на ім`я ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_22 спричинено шкоду на загальну суму 3800 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілому ОСОБА_26 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 7000 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_18 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 400 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_19 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4120 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразитись у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілому ОСОБА_20 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 6163 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна, шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_23 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4200 гривень 00 копійок.
Таким чином, в результаті спільних злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які виразились у таємному повторному викраденні чужого майна шляхом проникнення до житла, потерпілій ОСОБА_30 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1800 гривень 00 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_9 подав апеляцію, в якій просить змінити вирок місцевого суду, зменшивши йому строк призначеного покарання на 2 (два) роки.
На обґрунтування вимог апеляції зазначив, що суд не врахував обставину щодо часткового визнання ним вини та наявності у нього малолітньої дитини.
В апеляції засуджений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду першої інстанції через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та в порядку ст. 376 КПК України закрити провадження щодо нього в зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - відсутності його суб`єктивної та об`єктивної сторони.
Мотивуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_10 вказав, що суд оцінив і дав однобічну оцінку лише версії обвинувачення щодо його співучасті у інкримінованих 13-ти епізодах і в порушення вимог ч. 1 ст. 334 КПК України 1960 року у вироку не навів доказів, на яких ґрунтується висновок суду відносно нього із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. Місцевий суд фактично обмежився поширенням на останнього загальної доказової бази щодо всіх підсудних.
За змістом апеляції ОСОБА_10 зазначив, що по епізодам викрадення майна, які йому інкримінуються, суд обґрунтував його вину посилаючись на докази, які в сукупності доводять лише факт та обставини таємного викрадення майна потерпілих, а не його винуватість у цих епізодах.
Апелянт вважає, що визнаючи його винним по зазначеним в обвинуваченні епізодам суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 323, 334 КПК України. Об?єктивно, нелогічною є встановлена судом його співучасть у більшості інкримінованих йому крадіжках разом із ОСОБА_9 , який по всіх епізодах не проникав до житла потерпілих, а наглядав за обстановкою, а ОСОБА_10 ніби-то зламував замки вхідних дверей квартир потерпілих і проникав у житло, адже по епізоду крадіжки з квартири ОСОБА_26 у м. Житомирі судом достовірно встановлено, що саме ОСОБА_31 з інструментом запрошено як «фахівця» по зламу замків. Логічно виникає суперечність для чого в цій крадіжці залучати його як «фахівця» по замках. Ця ж встановлена судом «спеціалізація» ОСОБА_32 , який категорично заперечував співучасть ОСОБА_10 у будь-яких епізодах, разом із фіксацією телефону останнього в зоні покриття квартир потерпілих, фіксацією з?єднань Хомерікі-Качур.
Таким чином, як зазначає апелянт, аналіз наведених судом доказів його вини містить сукупність даних, ставлять під сумнів їх достовірність, належність, допустимість та достатність, доводить фальшування доказів органом досудового слідства та невідповідність висновків фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, потерпілих, які заперечували проти апеляцій засуджених, засудженого ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України 1960 року, колегія суддів вважає, що подані апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Твердження засудженого ОСОБА_9 про те, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не врахував обставину щодо часткового визнання ним вини та наявності у нього малолітньої дитини, колегія суддів вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що суперечать вироку, оскільки суд 1-ї інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 керувався загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, і врахував всі передбачені кримінальним Законом обставини, включаючи і ті, на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі. Дані обставини безпосередньо вказані у вироку суду.
Незважаючи на доводи апеляції засудженого ОСОБА_10 про відсутність доказів його винуватості у вчиненні крадіжок чужого майна, висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні крадіжок, таємному викраденні чужого майна, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникненням у житло, за обставин наведених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна правова оцінка.
Як убачається з протоколу судового засідання ОСОБА_10 у суді 1-ї інстанції вину визнав частково ( а.с.60 т.13), а потім відмовився. В ході досудового слідства також визнавав вину частково в присутності свого адвоката. Показав у суді, що йому погрожували, але скарги на дії правоохоронних органів ні він, ні його адвокат не подавали (а.с. 71-72 т.13).
Крім того, засуджений ОСОБА_9 в суді 1-ї інстанції вину визнав частково, ОСОБА_8 - повністю, а ОСОБА_12 повністю в судових дебатах та просили застосувати до них Закон України «Про амністію в 2014 році». ОСОБА_10 в останньому слові просив суд його виправдати та застосувати також амністію ( а.с. 163 т.13).
Судом 1-ї інстанції перевірялись доводи ОСОБА_10 про те, що його обмовили засуджені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 .. Підстав для обмовлення останнього не встановлено. Показання засудженого ОСОБА_8 в судовому засіданні та в ході досудового слідства, де він заявляв, що зі слів ОСОБА_33 та ОСОБА_34 йому відомо про вчинення ними крадіжок ( а.с. 148 т.8), а ОСОБА_9 - на досудовому слідстві (а.с.284 т.2) послідовні, логічні та узгоджуються з іншими дослідженими доказами в суді і тому суд визнав їх правдивими. Показанням ОСОБА_9 в судовому засіданні, який визнав вину частково (8 епізодів крадіжок), суд дав належну оцінку в вироку, з якою погоджується колегія суддів. Крім того, ОСОБА_9 на запитання свого адвоката в суді після дослідження доказів по кримінальній справі заявив, що вину визнає повністю ( а.с. 116 т.13), тобто визнав вчинення крадіжок з іншими засудженими по даній справі.
Відповідно до вимог ст. 334 КПК України 1960 року докладно за епізодами обвинувачення судом розкритий їх зміст у вироку, при цьому кожному з цих доказів і усім їм у сукупності надана об`єктивна оцінка, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Зокрема, вина ОСОБА_10 по епізоду таємного викрадення майна 10.01.2012 року з квартири ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , за певною відведеною злочинною функцією, підтверджується не лише показаннями свідка ОСОБА_35 , достовірність та допустимість яких ставить під сумнів апелянт, а й іншими доказами, на які суд послався у вироку, в тому числі показаннями на досудовому слідстві ОСОБА_9 , які суд визнав правдивими, показаннями в ході судового розгляду свідка ОСОБА_36 та потерпілої ОСОБА_13 , оголошеними та дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_37 ..
Доводи апелянта щодо наявності у свідка ОСОБА_35 особистої заінтересованості у наслідках відтворення обставин та обстановки події, а також про застосування відносно ОСОБА_33 насильства перед відтворенням не відповідають дійсності і спростовуються наявними в справі показаннями свідка ОСОБА_38 , яка була запрошена в якості понятої 11.04.2012 р. під час відтворення обставин та обстановки події по даному епізоду за участю ОСОБА_9 , за показаннями якої останній без будь-якого тиску з боку працівників міліції розповів та показав на місці про обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_39 та чоловіком на прізвисько « ОСОБА_40 » крадіжки чужого майна.
Посилання апелянта на те, що працівниками міліції застосовувалися незаконні методи відносно ОСОБА_9 при написанні явки з повинною, відтворенні обстановки та обставин події не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, оскільки були предметом прокурорської перевірки і за її результатом прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи щодо працівників міліції. Качур, отримавши постаному слідчого, не оскаржив її у встановленому законом порядку, а значить погодився з її висновком.
Явку з повинною по данному епізоду ОСОБА_9 написав перед його затриманням і тому доводи апелянта про написання її після затримання необґрунтовані.
Також, вказані в апеляції ОСОБА_10 доводи щодо ненадання місцевим судом оцінки його показанням про належність телефона «Nokia C3 з абонентським номером НОМЕР_3 не йому, а ОСОБА_9 не відповідають дійсності, оскільки у вироку суду першої інстанції детальнор спростовано дані показання з посиланням на процесуальні документи, які наявні в матеріалах справи. Зокрема, як зазначив суд першої інстанції, ОСОБА_10 , будучи присутнім при проведенні огляду місця події 10.04.2012 року, самостійно вказав, що мобільні телефони, в тому числі і вказаний вище телефон, належать саме йому, про що поставив свій підпис в протоколі даної слідчої дії.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що при огляді вхідних повідомлень на вказаний телефон було встановлено ряд повідомлень абоненту цього номеру, де адресат іменується ОСОБА_41 , а не ОСОБА_42 , що повністю спростовує доводи ОСОБА_10 про належність телефона ОСОБА_43 . На це ж вказують матеріали телефонних з?єднань за встановленими у засуджених абонентськими номерами, відповідно до якого ОСОБА_9 неодноразово з?єднувався з номером НОМЕР_4 , який, як вказує ОСОБА_10 , належить ОСОБА_9 , при цьому перебуваючи в різних місцях, що є неможливим та також спростовує зазначені доводи апелянта.
З вказаними висновками місцевого суду та їх мотивуванням погоджується колегія апеляційного суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами кримінальної справи та підтверджуються наявними в справі доказами.
Всі інші доводи засудженого ОСОБА_10 по даному епізоду щодо невідповідності процесуальних документів нормам КПК України 1960 року, достовірності та достатності доказів його вини, невмотивоване прийняття одних та відхилення інших доказів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку суду.
По інших епізодах викрадення майна, які інкримінуються ОСОБА_10 , вина останнього також підтверджується сукупністю доказів, на які суд послався у своєму вироку. Доводи апелянта про невідповідність та недопустимість частини наявних в справі доказів по вказаних у вироку епізодах аналогічні доводам щодо попереднього епізоду.
Апеляційний суд не має підстав не довіряти доказам, які під сумнів ставить апелянт, оскільки, незважаючи на доводи, наведені в апеляції засудженого, вони не викликають сумнівів у своїй достовірності та в сукупності з іншими доказами по справі містять достатньо даних, на підставі яких слідчим та судом були встановлені наявність суспільно небезпечних діянь, винність особи, яка вчинила ці діяння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення цієї справи.
Доводи апелянта щодо наявності в нього алібі по епізоду викрадення майна 13.03.2012 року о 20.00 годині з квартири ОСОБА_44 з посиланням на свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_46 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та обґрунтовано розцінені судом першої інстанції, як намагання ОСОБА_10 уникнути кримінальної відповідальності.
Так, судом у вироку встановлено, що вказані свідки з?явилися у справі лише зі спливом річного терміну та надали показання, які суперечать дослідженим у справі доказам. Свідок ОСОБА_47 показав, що ОСОБА_10 перебував в центрі в с. Закутинці з 13 до 19 березня 2012 року, але при цьому з показань свідка вбачається, що документів на перебування в центрі ОСОБА_10 не складались, а контроль за поведінкою осіб в центрі не є абсолютним, тобто особи мають технічну можливість залишити територію центру, в той час як перебування ОСОБА_10 в інших місцях підтверджується, як показаннями інших підсудних, свідків, так і даними деталізації з?єднань телефону ОСОБА_10 .. Аналогічно судом першої інстанції спростовані показання свідка ОСОБА_48 ..
Що стосується доводів засудженого ОСОБА_10 , викладених в апеляції щодо епізоду викрадення майна 23.03.2012 року з квартири ОСОБА_20 , про ненадання судом першої інстанції належної оцінки змісту висновку судової трасологічної експертизи № 1/675 від 14.07.2012 року, вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку. Зокрема, колегією суддів встановлено, що судом, зазначений висновок експертизи на ряду з іншими доказами в їх сукупності, покладений в основу доказування вини ОСОБА_10 по вказаному епізоду. Лише незгода з ним повинна бути мотивована у вироку, що передбачено приписами ст. 75 КПК України 1960 року.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що вказаний висновок експертизи узгоджується з іншими наявними у справі доказами вини ОСОБА_10 по даному епізоду. Зміст висновку не носить виключного характеру та не може самостійно вплинути на кваліфікацію діяння ОСОБА_10 та його винуватість або невинуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння по даному епізоді.
Таким чином, враховуючи наведене, доводи апелянта не грунтуються на положеннях КПК України 1960 року. Суд фактично визнав даний доказ обґрунтованим, оцінив його за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані докази, перевіривши доводи, висунуті на захист ОСОБА_10 , надавши їм належну юридичну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості його у вчиненні інкримінованих діянь і правильно кваліфікував дії за ч. 3 ст. 185 КК України. Всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_10 , перевірялись судом 1-ї інстанції при розгляді кримінальної справи і їм дана належна оцінка у вироку, з якою погоджується колегія суддів.
Зважаючи на викладене, підстави для зміни або скасування вироку, за мотивами, викладеними у апеляційних скаргах, відсутні.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційні скарги засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2014 року щодо них - без зміни.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у порядку ст.. 387 КПК України 1960 року.