Справа № 465/6666/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/266/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.05.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України на 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 29 травня 2014 ро та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 06 серпня 2014 року, у період часу із 19.05 год. по 20.00 год., перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 4 СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області по вул. Ген. Чупринки, 67 у м. Львові, надаючи показання у якості свідка у кримінальному провадженні № 80002435 від 06 серпня 2014 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 358 КК України, надав слідчому СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 завідомо неправдиві показання, вказавши, що ОСОБА_10 , який є його рідним братом, він знає близько одного місяця як свого візуально знайомого на ім`я ОСОБА_11 , чим намагався заплутати орган досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_10 . Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України, яке полягає у наданні завідомо неправдивого показання в якості свідка під час провадження досудового розслідування.

На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційу скаргу, в якій вважає що вирок суду першої інстанції необхідно скасувати з підстав однобічності та неповноти досудового розслідування, що призвели до неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню не відповідає вимогам ст. 91 КПК України, де всупереч вимогам ст. 291 КПК України не зазначено повні відмості щодо обвинуваченого, не в повній мірі викладено обставини, які прокурор вважає доведеними та не вказано дату й місце його затвердження. Вважає, що висновки суду першої інстанції грунтуються на доказах, які відповідно до вимог закону є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 щодо задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора щодо залишення вироку суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінально- процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 349 КПК України передбачено визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження під час судового розгляду справи. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду.

Однак, судом першої інстанції при розгляді даної справи в порушення вищезазначеної норми закону обсяг доказів, які мали досліджуватися, та порядок їх дослідження ухвалою суду визначений не був, що потягло за собою ухвалення невмотивованого та необґрунтованого рішення.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 370, 374 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. У разі визнання особи винуватою мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Формулювання обвинувачення повинно містити точний опис обставин справи з зазначенням ознак об`єктивної сторони складу злочину, визнаного судом доведеним, та його кваліфікуючих ознак.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не були, оскільки, як вбачається із вироку суду, в мотивувальній частині вироку зазначено лише формулювання обвинувачення, яке було встановлено органом досудового розслідування, що є істотним порушенням кримінально-процесуального законодавства.

Крім того, суд на підтвердження встановлених обставин у вироку не покликався і не розкрив зміст конкретних доказів, які повинні були бути досліджені судом, а лише взагальному вказав, що «його вина підтверджується зібраними по справі доказами», а на не конкретні докази, що були зібрані у даному провадженні.

При таких допущених судом першої інстанції істотних порушеннях вимог кримінально-процесуального закону суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, не має змоги ухвалити будь-яке рішення, окрім як на підставі ст. 407 КПК України скасувати вирок і призначити новий розгляд даної справи у суді першої інстанції.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 задоволити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд цієї справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді