Справа №587/2508/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/91/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за № 0000955 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

15 жовтня 2014 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 прокуратури Сумського району Сумської області, на вирок Сумського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості, в силу ст. 89 КК України,

визнано винуватим за частиною 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Постановлено стягнути процесуальні витрати у справі в сумі 368 грн.94 коп., та вирішена доля речових доказів,

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , визнаний винуватим в тому, що 15 жовтня 2014 року, в першій половині дня, неподалік магазину в с. Кияниця, Сумського району, знайшов пакет, з рослинами коноплі, в сухому подрібненому стані, які є особливо небезпечним наркотичним засобом - «канабісом», маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 30,88 г., який, спочатку незаконно зберігав при собі, а потім незаконно перевіз у с. Сади, Сумського району, Сумської області, без мети збуту.

У поданій апеляційній скарзі, прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 є незаконним, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

На думку прокурора, суд першої інстанції порушив вимоги ст.65 КК України, так як при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не врахував, що обвинувачений є особою, яка схильна до конфлікту із законом і вперто не бажає ставати на шлях виправлення. Раніше засуджувався за крадіжки чужого майна та за вчинення злочину в сфері обігу наркотичних засобів. Після відбуття останнього покарання за вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , через рік, знову вчинив новий умисний злочин.

Крім того, прокурор вважає, що суд першої інстанції, при призначенні покарання, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, яке полягає в тому, що суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу, не пропорційно до неоподаткованому мінімуму доходів громадян, чим порушив ст. 53 КК України.

Прокурор просить, додатково дослідити відомості, що характеризують особу винного, вирок Сумського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 , скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_7 , винним за ч.1 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 6 місяців арешту, в іншій частині вирок залишити без зміни.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення, та про доводи які викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора на підтримку його апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні, учасники судового розгляду фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 злочину не оспорювали. Обвинувачений ОСОБА_7 , у повному обсязі визнав свою провину, а тому суд, у відповідності до вимог ст. 349 КПК України правильно провів скорочений розгляд справи. Діяння обвинуваченого ОСОБА_7 , за частиною 1 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність юридичної кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_7 , за частиною 1 ст. 309 КК України в апеляційній скарзі не заперечується.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому, порушені загальні засади призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України, так як суд не врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою, яка схильна до конфлікту із законом і вперто не бажає ставати на шляхи виправлення, раніше засуджувався, і через рік після відбуття покарання, знову вчинив умисний злочин, а тому йому необхідно призначити більш суворе покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як вбачається з вироку, суду першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, а такі дані про особу обвинуваченого, як повне визнання своєї провини, щире каяття та сприяння в розкритті злочину, визнав обставинами, які пом`якшують його покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. На думку колегії суддів, покарання у виді штрафу, за незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу в кількості 30,88 г., відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора також спростовуються даними, про особу обвинуваченого, які досліджені в судовому засіданні апеляційної інстанції за клопотанням прокурора і містяться в матеріалах кримінального провадження про те, що ОСОБА_7 , вважається особою, яка не має судимостей, на підставі частини 1 п. 5 ст. 89 КК України так як покарання у виді штрафу за вироком від 30 січня 2013 року відбув 29 березня 2013 року і протягом року з дня відбуття покарання, нового злочину не вчиняв. (а.с. 50) Заяви про щире каяття, характеризують обвинуваченого як особу, що визнає свою провину, а його пояснення в апеляційній інстанції про те, що він добровільно пройшов курс лікування від наркотичної залежності, підтверджують про його бажання виправити ситуацію та жаль з приводу вчиненого. Підстав недовіряти цим поясненням обвинуваченого, колегія суддів не вбачає. Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений має сім`ю і малолітню доньку. (а.с. 45)

Таким чином колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції вид покарання ОСОБА_7 у виді штрафу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для скасування оскарженого вироку суду, у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання обвинуваченому, колегія суддів не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, в частині розміру штрафу, то колегія суддів вважає їх слушними.

Відповідно до ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Покарання за вчинення кримінального правопорушення за частиною 1 ст. 309 КК України передбачено у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який на час розгляду справи становив 17 гривень. Суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 , штраф в сумі 1000 грн., чим порушив ст. 53 КК України, так як зазначена сума не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян.

У зв`язку з неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції, на підставі частини 1 п.2 ст. 407 частини 1 п. 4 ст.409 КПК України, в частині призначення покарання змінити, і визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , розмір штрафу відповідно до кратності неоподаткованого мінімуму доходів громадян, в сумі 986 грн., таким чином, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегією суддів, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 11 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання, змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за частиною 1 ст.309 КК України у виді штрафу у сумі 986 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4