Справа № Провадження №11-613/12 11/1090/2370/12 Головуючий у І інстанціїБатюк
Категорія81Доповідач у 2 інстанції Загоруйко
УХВАЛА

Іменем України

«25»квітня 2012 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ШРОЛЬ В.Р.

суддів ОРЕЛ А.І. та ЗАГОРУЙКА В.В.

засудженого ОСОБА_1

захисника-адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_2 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2012 року за яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, працюючого головним механіком ПАТ «АК Водоканал»проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот пятдесят) грн.Стягнуто з засудженого на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

Колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком, 02.08.2011 року, близько 23 години, засуджений ОСОБА_1, знаходячись в будинку №2 по вулиці Чехова в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, на ґрунті неприязних відносин, під час сварки, умисно ударив ОСОБА_4 кулаком правої руки по лівій частині тулубу, а саме в область грудної клітки зліва, а потім наніс кулаком правої руки ще один удар в область правої молочної залози. В результаті умисних дій ОСОБА_1 потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження два крововиливи на передній поверхні грудної клітини, крововилив на середній третині правого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з даним вироком захисником засудженого ОСОБА_2 подано апеляцію, який вважає що судом першої інстанції при винесенні обвинувального вироку не в повному обсязі дотримано вимоги ст. 22 КПК України. Судове слідство було проведено однобічно, що призвело до неправильного висновку. Покази свідків суперечать між собою. Просить вирок скасувати та закрити провадження по кримінальній справі на підставі ст. 6 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника в підтримку доводів апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду 1-ї інстанції про доведеність вини засудженого ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені у вироку, та їм дана належна оцінка.

Так, судом першої інстанції враховано, що незважаючи на те, що засуджений своєї вини не визнавав, його винність повністю доведена в судовому засіданні, та підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, висновком судово-медичного експерта №07/217-11 від 12.01.2012 року, постановою по відмову в порушенні кримінальної справи від 09.08.2011 року. При цьому оцінив в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, ретельно проаналізував їх, дав їм належну оцінку, в тому числі і показам засудженого з приводу його невинуватості, на підставі чого прийшов до вірного висновку, що вина ОСОБА_1 в умисному заподіянні ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження доведена повністю.

Не заперечуючи той факт, що конфлікт між засудженим та потерпілою дійсно був, адвокат в своєї апеляції посилається на те, що тілесні ушкодження, отримані ОСОБА_3, стали наслідком протиправної поведінки самої ж потерпілої. Однак дані твердження адвоката не тільки не ґрунтуються на матеріалах справи, але їх достовірність викликає сумнів у самого автора апеляції, оскільки він, вказуючи на невстановлені в судовому засіданні дані про те, що потерпіла, нібито, довела себе до неврівноваженого та неконтрольованого у своїх діях стану, втратила над собою контроль та зі своєї власної необережності під час штовханини або перебуваючи у погребі, вона могла отримати легкі тілесні ушкодження. В подальшому змісті своєї апеляції адвокат наводить ще не менш сумнівні дані, яки не були предметом дослідження в судовому засіданні, оскільки являються виключно вимислом автора скарги, та яки полягають в тому, що потерпіла, нібито, помітивши під час бійки за вікном свого колишнього свекра, різко припинила штовханину, що дало змогу ОСОБА_1 вийти на подвіря для спілкування з батьком.

Всі ці версії засудженого та його адвоката були всебічно досліджені в під час судового слідства, та не знайшли свого підтвердження, про що суд вказав у вироку, достатньо мотивувавши своє рішення в цій частині.

Таким чином, підстав для задоволення скарги адвоката колегія суддів не знаходить.

Дії засудженого судом за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковані вірно.

Призначаючи винному покарання, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, і саме з їх урахуванням суд призначив ОСОБА_1 покарання, яке колегія суддів вважає справедливим та законним, а тому підстав для задоволення апеляції не знаходить.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2012 року стосовно ОСОБА_1 без змін.