АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кісниця, Ямпільського району, Вінницької області, громадянина України, із незакінченою середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді, підставами для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ризиків неналежної процесуальної поведінки та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
Захисник подав на ухвалу слідчого судді апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат.
Апелянт вважає, що викладені в ухвалі висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Захисник вказує на те, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді належним чином не доведено того факту, що ОСОБА_6 використав предмети для нанесення тілесних ушкоджень та застосовуючи фізичне насильство забрав речі потерпілої.
Далі захисник, посилається на те, що стороною обвинувачення не надано вагомих доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність обґрунтованої підозри та наявність заявлених ризиків у даному кримінальному провадженні.
Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином не оцінив в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця навчання, позитивну репутацію, відсутність судимостей та розмір майнової шкоди у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 .
Крім того, стверджує захисник, затримання та проведення слідчих дій проводилося за відсутності захисника, що є порушенням кримінально-процесуального законодавства.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та скасувати ухвалу суду, постановити нову ухвалу якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат; підозрюваного та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу; доводи прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004999 від 03 травня 2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
03 травня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Як вбачається із повідомлення про підозру 02 травня 2015 року приблизно о 21 год. 15 хв. ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб, знаходячись в м. Києві по вул. О.Теліги, 37, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілу ОСОБА_12 , при цьому нанесли удар металевою палицею по голові та численні удари по тулубу.
Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України є явно необґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 перебував на місці вчинення кримінального правопорушення та попередньо між ОСОБА_6 та іншим підозрюваними було розподілено ролі кожного з учасників злочинної групи, які в попередній злочинній змові вирішили вчиняти грабежі, взявши з собою металеву палицю, ніж, медичні білі маски, та маску типу «балаклава».
Що стосується доводів сторони захисту про те, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення належним чином необґрунтована, є безпідставними, оскільки маються показання потерпілої ОСОБА_12 , дані протоколу огляду місця події від 03 травня 2015 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання; показання підозрюваного ОСОБА_6 , з яких вбачається можлива причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, як правильно встановив слідчий суддя, є обґрунтованою.
Відповідно до змісту ст. ст. 177, 183, 492 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітньою особою тяжкого злочину, тримання під вартою має бути обумовлено доведеністю обставин, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами, які б в сукупності свідчили про наявність підстав, що були достатніми для застосування запобіжного заходу.
Відправляючи правосуддя у справах щодо неповнолітніх суди повинні керуватися не тільки положеннями КПК України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод дитини, такими як: Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.
Зокрема, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх, закріплені в Конвенції про права дитини 1989 р., наголошують, що попереднє ув`язнення має бути винятковим заходом, якщо страва стосується дітей.
В правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі 1990 р., у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду у вдаватися до цього у виняткових випадках.
В Рекомендаціях Rec (2003) 20 Ради Європи Комітету Міністрів державам-учасницям щодо нових підходів у вирішенні проблеми злочинності серед неповнолітніх та ролі ювенальної юстиції, зазначено, що тримання під вартою повинно застосовуватися, коли це жорстко необхідно, тобто тоді, коли судові органи не здатні ефективно попереджувати потенційні ризики для належного відправлення правосуддя та громадського порядку через застосування менш обмежувальних заходів щодо поведінки підозрюваної особи.

Крім того, зміст ст. 178 КПК України та Рекомендація R (80) 11 Комітету міністрів державам членам Ради Європи (прийнята представниками міністра 27 червня 1980 р.) говорить, що при вирішенні питання про застосування певного виду запобіжного заходу, судовий орган також повинен брати до уваги характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи і, зокрема, її зв`язки з суспільством, оскільки зазначені дані суттєвим чином впливають на визначення ступеню ризиків у кримінальному провадженні.
Рішення слідчого судді про застосування щодо неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повністю узгоджується з вказаними положеннями закону, так як ні процесуальна поведінка підозрюваного, ні її вікові і психо-емоційні характеристики, особисті та соціальні обставини життя дають підстави вважати, що тільки тримання під вартою є необхідним у цьому кримінальному провадженні.
Щодо оцінки ризиків, то вона повинна бути проведена за результатами всебічної та точної інформації про особу неповнолітнього та його соціальні обставини.
У даному кримінальному провадженні є абсолютно доведеним факт наявності ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_6 у можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Що стосується ризику переховування від органів досудового розслідування, то як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, який відноситься до категорії тяжких, та усвідомлюючи можливість призначення відносно нього покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може змінити місце проживання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Те, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, підтверджується характером тяжких насильницьких дій, у вчиненні яких він підозрюється, в тому числі здійснення групою неповнолітніх осіб нападу, із застосуванням насильства за допомогою металевого прута та ножа, що підтверджує існування зазначеного ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, так, як на даний час є підозрюваним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та після вчинення кримінального правопорушення не повідомив про це правоохоронні органи.
Аналіз вказаних обставин дозволяють прогнозувати поведінку підозрюваного у разі зміни йому запобіжного заходу, а саме переконують суд у можливості вчинення дій, які заборонено вимогами ст. 177 КПК України. При цьому у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки, схильності підозрюваного, зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.
В ч. 4 ст. 183 КПК України вказано, що слідчий суддя має право не визначати заставу у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений.
З матеріалів провадження вбачається, що об`єктивна сторона злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 характеризується застосуванням насильства.
Таким чином, підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, у колегії суддів немає.
Будь-яких істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог закону та обґрунтованим, так як ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 05 травня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене з прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_11 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1312/2015 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_13
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1