Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5.,

розглянула 06 липня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2015 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку м. Одеси, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, мешканку АДРЕСА_2,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з конфіскацією майна, що належить їй на праві особистої власності.

ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона незаконно придбала та зберігала за невстановлених обставинах особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 4, 31 г у перерахунку на суху речовину, який 12 листопада 2013 року о 15 год 40 хв, знаходячись біля буд. АДРЕСА_1, збула за 600 грн зазначений вище наркотичний засіб.

Крім того, ОСОБА_1 незаконно придбала та зберігала за невстановлених обставинах особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою 9,24 г у перерахунку на суху речовину, який 12 грудня 2013 року о 19 год 40 хв, знаходячись на перехресті вул. Довга та Бабушкіна в м. Одесі, збула ОСОБА_2 за 1200 грн зазначений вище наркотичний засіб.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07 травня 2015 року вирок суду змінено. Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженою за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із ухвалою суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_1, вважає її незаконною у зв'язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно звільнив засуджену від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Кваліфікація дій засудженої за ч. 2 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судові рішення в цій частині не переглядає.

Безпідставними є доводи касаційної скарги прокурора про неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з копії вироку суду, при призначенні покарання ОСОБА_1 судом враховано положення ст.ст. 50, 65 КК України, зокрема, характер та ступень тяжкості вчиненого нею злочину, позитивну характеристику засудженої, утримання нею неповнолітньої дитини, хворої матері та брата, а також щире каяття як обставину, що пом'якшує покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 більш м'якого покарання ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Апеляційний суд належним чином перевірив доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_1, врахував дані про особу засудженої, обставини вчинення злочину, встановлені під час судового розгляду судом першої інстанції та погодився з судом першої інстанції про можливість призначити засудженій покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.

Разом з тим, колегією суддів було враховано і відсутність тяжких наслідків від скоєного злочину, оскільки збут наркотичного засобу здійснювався ОСОБА_1 під контролем правоохоронних органів та знаходження на її утриманні чотирьох осіб, психічно хворої матері та брата, які знаходяться на лікуванні в психіатричному закладі та неповнолітнього сина і молодшого брата, які у разі позбавлення волі засудженої будуть поміщенні до дитячого будинку.

Враховуючи дані про особу та обставини справи суд належним чином обґрунтовуючи прийняте рішення, звільнив ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 07 травня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_3