Провадження №1-кп/761/1055/2013
В И Р О К

іменем України

18 грудня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Антонюк М.С.

при секретарі
Зайчук О.В.

з участю прокурора
Мурачова Р.В.

потерпілого
ОСОБА_1

захисника
ОСОБА_2

обвинуваченого
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження по
обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Євпаторія, громадянина України, з
середньою освітою, працюючого
вантажником КП «Автотранспортне
підприємство Шевченківського району»,
неодруженого, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, раніше судимого:

1. 22.02.2001 року Жовтневим районним судом
м. Києва за ст.229-6 ч.1 КК України (в ред. 1960
р.) до двох років позбавлення волі з
іспитовим строком на 2 роки,

2. 08.02.2002 року Ставищенським районним
судом Київської області за ст.ст.71, 309 ч.2
КК України до 3 років позбавлення волі,

3. 06.12.2005 року Солом'янським районним
судом м. Києва за ст.307 ч.2 та ст. 309 ч.2 КК
України до 5 років позбавлення волі,

4. 26.12.2011 року Печерським районним судом
м. Києва за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року
позбавлення волі, звільнений 26.10.2012
року по відбуттю покарання,

за ознаками вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185
КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 09 липня 2013 року приблизно о 02
годині 30 хвилин, знаходячись в
ресторані «Подшоффе» що по вул.
Пушкінська, 45/2, в м. Києві, звернув увагу
на ноутбук марки «Асус», який
знаходився на столі в даному ресторані.
В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний
умисел на таємне викрадення чужого
майна - вказаного ноутбуку. Реалізуючи
свій протиправний умисел, ОСОБА_3,
скориставшись неуважністю ОСОБА_4
непомітно для відвідувачів ресторану
та обслуговуючого персоналу таємно,
повторно, викрав приватне майно
останньої, а саме:

- ноутбук марки «Асус» моделі К52F,
серійний номер А8N0А, з зарядним
пристроєм загальною вартістю 5000
гривень, після чого помістивши
викрадений ноутбук до поліетиленового
пакету який мав при собі вийшов на
вулицю.

Крім того, продовжуючи свій злочинний
умисел направлений на таємне
викрадення чужого майна ОСОБА_3, зайшов
через чорний вхід до приміщення
ресторану «Подшоффе», та помітив на
полиці в приміщенні кухні мобільний
телефон марки «НТС». В цей час у ОСОБА_3
виник протиправний умисел на таємне
викрадення чужого майна - вказаного
мобільного телефону. Реалізуючи свій
протиправний умисел, ОСОБА_3,
скориставшись неуважністю ОСОБА_1,
непомітно для відвідувачів ресторану
та обслуговуючого персоналу таємно,
повторно, викрав приватне майно
останнього, а саме:

- мобільний телефон марки «НТС»
моделі АМАZЕ, серійний номер, НОМЕР_1,
вартістю 2 100 гривень з сім картою
оператора мобільного зв'язку «Лайф»,
вартістю 10 гривень на рахунку
знаходилось 15 гривень, після чого
помістивши викрадений мобільний
телефон до поліетиленового пакету,
який мав при собі вийшов на вулицю та
зник з місця вчинення кримінального
правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у
вчиненні вказаного вище кримінального
правопорушення визнав повністю, про
обставини скоєного розповів так, як
зазначено вище. Так, ОСОБА_3 пояснив, що
в ніч з 08 на 09 липня 2013 року він зайшов в
кафе по вул. Пушкінській, де в залі
побачив ноутбук марки «Асус». Перед тим
як виходити, він знову звернув увагу на
вказаний ноутбук, і скориставшись тим,
що поруч нікого не було, таємно викрав
його, після чого вийшов з кафе і заховав
неподалік. Потім він направився в бік
метро і проходив повз підсобне
приміщення якогось закладу, куди
вирішив зайти та попросити води.
Всередині нікого із працівників не
було, а на полиці він помітив мобільний
телефон марки «НТС», який забрав з
собою. Про те, що він зайшов до того ж
самого кафе він не знав. Після цього він
забрав зі схованки ноутбук і пішов
через парк, де його зупинили працівники
міліції і в подальшому вилучили
викрадені речі. Перелік та вартість
викраденого - не оспорює.

Обвинувачений, не оспорюючи час, місце,
спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету,
форму вини за кримінальним
правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 185
КК України, винним визнав себе
повністю, щиро розкаявся, вибачився
перед потерпілим. Також ОСОБА_3 просив
суд врахувати що він зробив для себе
відповідні висновки, офіційно
працевлаштувався, до того постійно
підробляв, має намір створити сім'ю,
засуджує свій вчинок, та просить суд
суворо його не карати, дати можливість
виправитись самостійно.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України
дослідження доказів по даному
кримінальному провадженню, щодо часу,
місця, способу, виду і розміру шкоди,
мотиву та мети, форми вини, які ніким не
оспорюються, визнано недоцільним у
зв'язку із відсутністю сумнівів щодо
правильного розуміння їх змісту
учасниками судового провадження,
добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку
про доведеність вини ОСОБА_3 у таємному
викраденні чужого майна (крадіжка),
вчиненому повторно, та кваліфікує його
дії за ч.2 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості скоєного, ставлення
ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у
визнанні вини та щиросердному
розкаянні, дані, які характеризують
його особу, те, що він раніше судимий, не
перебуває на обліку у лікаря нарколога,
психіатра, має постійне місце
проживання, працює, а також те,
викрадене майно повернуто потерпілим.

До обставин, що пом'якшують покарання
ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом
не встановлено.

З урахуванням наведеного суд вважає
необхідним і достатнім для виправлення
ОСОБА_3 та попередження вчинення нового
злочину призначення покарання у виді
позбавлення волі в межах, передбачених
санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги думку потерпілого, дані про особу
обвинуваченого, те, що він працює, має
постійне місце проживання, тяжких
наслідків від скоєного не настало, а
також наявність пом'якшуючих та
відсутність обтяжуючих покарання
обставин, суд приходить до висновку про
те, що виправлення та перевиховання
ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від
суспільства, а тому призначає
покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76
КК України.

Питання про долю речових доказів
необхідно вирішити відповідно до
положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України 2012
року, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.
185 КК України і призначити покарання у
виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнити від призначеного судом
покарання з випробуванням строком на
два роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати
ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтись для
реєстрації в кримінально-виконавчій
інспекції.

Речові докази - мобільний телефон маки
«НТС», який переданий на зберігання
потерпілому - вважати власністю
потерпілого ОСОБА_1, ноутбук марки
«Асус», переданий на зберігання
потерпілій - вважати власністю
потерпілої ОСОБА_4

На вирок можуть бути подані учасниками
судового провадження апеляційні
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення, з урахуванням
положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо
вирок ухвалено без виклику особи, яка
його оскаржує, то строк апеляційного
оскарження для такої особи
обчислюється з дня отримання нею копії
судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя :