УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Судові України у складі:

головуючого Присяжнюк Т.І.,

суддів Філатова В.М.
та Гриціва М.І.,

розглянувши в
судовому засіданні в місті Києві 15 січня 2008 року справу за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої та
апеляційної інстанцій, на постанову Ленінського районного суду міста Луганська
від 15 травня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 30
травня 2007 року,

встановила:

старший прокурор прокуратури Луганської області своєю постановою від 01
березня 2007 року порушив кримінальну справу відносно директора приватного
підприємства - виробничо-комерційна фірма “Параллель” (далі ПП “Параллель”)
ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Підставами
до цього стали акт документальної перевірки податкового законодавства,
податкові повідомлення-рішення, первинні документи бухгалтерського обліку та
податкової звітності, які в сукупності з іншими відомостями, з погляду
прокурора, вказують на те, що ОСОБА_1, як керівник зазначеного підприємства, з
отриманих упродовж 2005 року доходів від фінансово-господарської діяльності
шляхом заниження податку з прибутку та протиправного віднесення до податкового
кредиту податку на додану вартість умисно ухилився від сплати податків на
загальну суму 2189000 гривень, що призвело до фактичного ненадходження до
бюджету коштів в особливо великому розмірі. Також в постанові міститься
посилання на судові рішення господарських судів, якими, як вважає прокурор,
підтверджується наявність в діях ОСОБА_1 ознак кримінального діяння проти
порядку оподаткування.

Ленінський районний суд міста Луганська своєю постановою від 15 травня 2007
року скасував постанову прокурора й відмовив у порушенні кримінальної справи в
зв'язку з відсутністю достатніх даних, які б вказували на ознаки умисного
ухилення ОСОБА_1 від сплати податків.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 30 травня 2007 року
постанову суду залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої та апеляційної інстанцій, просить судові рішення скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд. Посилається на те, що висновки судів першої
та апеляційної інстанції встановлені з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону та не відповідають матеріалам дослідчої
перевірки, якими стверджується наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.ст. 94-97, ч. 13 ст. 2368
КПК України суд має перевірити, зокрема, чи є в заяві чи повідомленні про
злочин дані, які вказують на ознаки такого діяння, чи достатньо їх для того,
щоб розпочати процедуру досудового слідства та чи немає обставин, передбачених
ст. 6 КПК України, які виключають провадження в кримінальній справі.

Аргументуючи свої висновки, суди першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано вказали на те, що сам по собі податковий борг без
наявності даних про обставини та причини його виникнення не може бути
достатньою підставою для порушення кримінальної справи.

У зв'язку з цим суд першої інстанції правильно звернув
увагу на те, що прокурор ще до порушенням кримінальної справи не перевірив
висловлених ОСОБА_1 повідомлень про причини виникнення боргу, зокрема, про
визначення цієї суми без урахування первинних бухгалтерських документів з
даними про податкові зобов'язання підприємства. Як повідомив ОСОБА_1, ці
документи були викрадені, про що він завчасно повідомив податкову інспекцію.

Не надав він значення й звертанням ОСОБА_1 до податкових
органів з проханнями відстрочити проведення перевірки підприємства та визначити
йому час для відновлення викрадених документів.

Поза його увагою залишились результати акта перевірки про
нарахування суми податкового боргу саме за той звітний періоду, за який ОСОБА_1
не зміг пред'явити первинні бухгалтерські документи з названих ним причин.

Крім того, прокурор не зважив на неодноразові
клопотання ОСОБА_1 про проведення
позапланової документальної перевірки підприємства у зв'язку з поновленням ним
раніше втрачених документів. При цьому, суд слушно послався на те, що ці відомості
були в матеріалах дослідчої перевірки ще до порушення кримінальної справи.

Як видно з матеріалів перевірки, в них не наведено даних,
які б вказували на неналежне ведення бухгалтерського обліку ОСОБА_1, чи на те,
що виявлений під час документальної перевірки податковий борг ПП “Параллель”
перед бюджетом був зумовлений бажанням останнього умисно ухилитись від його
сплати.

З урахуванням усього наведеного суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у матеріалах перевірки підстав
до порушення справи.

Під час розгляду справи в порядку апеляційного
провадження суд другої інстанції не погодився з доводами прокурора й
обґрунтовано залишив постанову суду без зміни.

Розгляд справи проводився в межах предмета судової
перевірки, з додержанням вимог процесуального закону; висновки суду належним
чином умотивовані.

Наведені в касаційному поданні твердження не спростовують
висновків судових рішень, а тому є безпідставними.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційного подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої та апеляційної інстанцій, про
скасування судових рішень щодо ОСОБА_1.

С у д д і:

Присяжнюк Т.І. Філатов
В.М. Гриців
М.І.