Справа № 210/1581/13-к
Провадження № 1-кс/210/269/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2013 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкіна О.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення заходів безпеки, -

в с т а н о в и в :

До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської облсті звернувся гр.-н ОСОБА_2 із заявою про застосування заходів безпеки. Зазначена заява зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду в автоматичному режимі за № справи 210/1581/13-к, № провадження 1-кс/210/276/13, і передана на розгляд судді Літвіненко Н.А., яка 07.03.2013р. заявила самовідвід.

На виконання вимог положень Кримінального процесуального кодексу України, заява про самовідвід ОСОБА_3 передана на розгляд іншому судді. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В.Є. у справі № 210/1581/13-к, провадження № 1-кс/210/276/13 заявлений самовідвід судді Літвіненко Н.А. від участі у справі в розгляді заяви ОСОБА_2 про забезпечення заходів безпеки задоволено.

Згідно з розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.03.2013 року за № 15, відповідно до ст. 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 26.11.2010р., ст. 35 КПК України справу передано на перерозподіл в автоматизованій системі документообігу суду в автоматичному режимі.

Після виконання викладених вище вимог, справу передано 12.03.2013 року у провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1

Розглянувши подану гр.-ном ОСОБА_2 заяву про забезпечення заходів безпеки, суд приходить до наступного

Як вбачається із змісту заяву, гр.-н ОСОБА_2 ставить питання про забезпечення йому заходів безпеки у зв'язку зі звернення останнього до правоохоронних органів із заявами про злочини, внесення відповідної інформації до ЄРДР, відкриття кримінальних проваджень(за № 0000021 від 28.01.2013р., № 0000594 від 14.02.2013р., за № 0000022 від 28.01.2013р.), тощо.

Заява про забезпечення заходів безпеки подана у період дії КПК України 2012року.

Питання про застосування заходів безпеки у кримінальному провадженні врегульовано КПК України 2012 року, Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв'язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Частиною другою цієї ж статті визначено, що інші терміни, які вживаються в цьому Кодексі, визначаються спеціальними нормами у цьому Кодексі та інших законах України.

Спеціальним законом щодо забезпечення заходів безпеки є Закон України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», згідно зі статтею 1 якого, забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров'я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Статті 4 та 5 КПК України закріпили, що кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, при цьому процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Під час кримінального провадження суд зобов'язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч. 1 ст. 9 КПК України).

У статтях 42, 56, 66, 68, 69, 71 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому, свідку, перекладачу, експерту, спеціалісту надано право заявляти клопотання про забезпечення безпеки у порядку та у випадках, встановлених законом.

Кримінально-процесуальний кодекс України передбачає, що забезпечення заходів безпеки відбувається на стадії досудового розслідування (зокрема, це ст.ст. 206, 228, 232, 252, 256, 273 КПК України) або безпосередньо під час судового провадження (це ст.ст. 206, 336 КПК України).

Стаття 206 КПК України закріпила, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. При цьому, в силу ч. 6 цієї статті якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов'язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та, зокрема вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Стаття 336 КПК України у пункті другому частини першої передбачає, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі необхідності забезпечення безпеки осіб. У таких випадках суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 336 КПК України).

Таким чином, чинний КПК України закріпив право слідчого судді або суду забезпечувати заходи безпеки виключно у порядку статей 206 та 336. В усіх інших випадках, питання про забезпечення заходів безпеки вирішується на стадії досудового розслідування.

При цьому, необхідно зазначити, що ст. 2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів безпеки, за наявності відповідних підстав мають:

а) особа, яка заявила до правоохоронного органу про кримінальне правопорушення або в іншій формі брала участь чи сприяла виявленню, попередженню, припиненню або розкриттю кримінальних правопорушень;

б) потерпілий та його представник у кримінальному провадженні;

в) підозрюваний, обвинувачений, захисники і законні представники;

г) цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники у справі про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

д) свідок;

е) експерт, спеціаліст, перекладач і понятий;

є) члени сімей та близькі родичі осіб, перелічених у пунктах "а" - "е" цієї статті, якщо шляхом погроз або інших протиправних дій щодо них робляться спроби вплинути на учасників кримінального судочинства.

Одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці вищезазначеної особи, орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, зобов'язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки (ч. 2 ст. 22 Закону України Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»).

Імперативним приписом ч.2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» визначено, що рішення про застосування заходів безпеки приймаються органом дізнання, слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні справи про злочини, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали, або беруть участь вищезазначені особи.

Суд зауважує, що КПК України у статті 303 закріплено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Стаття 19 Конституції України визначила, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, особи, які заявили до правоохоронних органів про злочин, за наявності до цього відповідних підстав, мають право на забезпечення безпеки у такому кримінальному провадженні. При цьому, КПК України не передбачає і не закріплює повноважень суду щодо розгляду заяв про забезпечення безпеки осіб, поданих у межах кримінального провадження, що не перебуває у провадженні суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України 3,4, 5, 7, 9, 206, 303, 304, 305, 306, 307, 336 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення заходів безпеки - повернути заявнику.

Роз'яснити заявнику, що йому необхідно звернутись з даною заявою до правоохоронних органів, які проводять досудове розслідування в рамках кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000021 від 28.01.2013р., № 0000594 від 14.02.2013р., за № 0000022 від 28.01.2013р.

Роз'яснити заявнику, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки можуть бути оскарженні до суду, слідчого судді протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Чайкіна