АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/193/15 Справа № 188/1733/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000848 від 14 вересня 2014 року за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Васильківське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого в кв. АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
До апеляційного суду Дніпропетровської області звернувся прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 .

В своїй апеляційній скарзі він просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити свій вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування закону, який не підлягав застосуванню. Вказує на те, що суд при вирішені питання щодо покарання ОСОБА_6 , не врахував в повній мірі обставини, які характеризують особу обвинуваченого, та необґрунтовано, не мотивувавши своє рішення, визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 та сприяння розкриттю вчинених злочинів, що потягло за собою безпідставне звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням.

Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_6 08 вересня 2014 року приблизно о 09.00 годині, знаходячись на території подвір`я храму, який розташований по АДРЕСА_2 , таємно повторно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки «Дорожник» синього кольору вартістю 1050 гривень, який стояв біля вхідних дверей до храму, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_6 14 вересня 2014 року приблизно о 09.00 годині, знаходячись на території подвір`я вищевказаного храму таємно повторно викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «Україна» зеленого кольору вартістю 800 гривень, який стояв на парковці для велосипедів, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

15 вересня 2014 року приблизно о 14.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись поблизу магазину «Харчі», який розташований по вул. Першотравневій, 195 в с. Миколаївка, Петропавлівського району Дніпропетровської області, таємно повторно викрав належний ОСОБА_10 велосипед марки «Люкс-26» синього кольору вартістю 1350 гривень, який стояв на парковці для велосипедів, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Суд правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах і в апеляційній скарзі прокурора не заперечується. Кваліфікація ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України встановлена судом правильно і також в апеляційній скарзі не оспорюється.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які б могли істотно вплинути на висновки про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Доводи прокурора про незаконність оскаржуваного ним вироку в частині призначеного обвинуваченому покарання та безпідставність застосування щодо нього положень ст.75 КК України є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про застосування ст.75 КК України суд має належним чином досліджувати й оцінювати всі обставини, які мають значення для справи та застосувати вказані вимоги закону лише в тому разі, коли для цього є умови й підстави, про що у судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, місцевий суд послався на тяжкість злочину, дані про особу підсудного, обставини, що пом`якшують покарання, до яких відніс щире каяття та сприяння розкриттю злочинів.

Однак названі обставини суд першої інстанції не перевірив, тому його рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням належним чином не вмотивоване.

Як вбачається із матеріалів провадження, останній неодноразово засуджувався за вчинення злочинів проти власності і звільнившись з місць позбавлення волі 29 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, знову, на протязі вересня 2014 року вчинив ряд умисних аналогічних злочинів. Суд, при призначенні ОСОБА_6 покарання, зазначивши про неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності та вчинення зазначених злочинів після звільнення з місць позбавлення волі в період не погашеної та не знятої судимості, фактично, не взяв до уваги вказані обставини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням статей 75, 76 КК України в даному випадку не є необхідним і достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання, якою є також попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

У зв`язку з зазначеним вище колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання є обґрунтованими.

З огляду на викладене, вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, а враховуючи ту обставину, що обвинувачений ухилився від явки в апеляційний суд, який за відсутності ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.9 КПК України, позбавлений можливості всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, і надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Якщо під час нового розгляду кримінального провадження буде доведена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, то покарання, що було визначено за вироком від 05 листопада 2014 року слід вважати невиправдано м`яким.
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в частині, в якій йдеться про ухвалення апеляційним судом свого вироку з призначенням покарання ОСОБА_6 без застосування ст.75 КК, задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому самому суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3