У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Вус С.М., Нікітіна Ю.І.

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 20 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 на судові рішення
щодо нього.

За вироком Совєтського районного
суду м. Макіївки Донецької області від 21 лютого 2006 року ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, судимий:

15.02.2001 року за ст. 81 ч.3 КК
України на 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку згідно ст.
46-1 КК України на 2 роки;

18.09.2001 року за ст. 289 ч.1 КК
України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 09.12.2002 року
умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 9 днів,

засуджений
за ст. 286 ч.1 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_1 суд призначив
остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

Суд постановив стягнути з ОСОБА_1 на користь: ОСОБА_3 - 1827 грн.; ОСОБА_4
- 3675 грн. 87 коп.; міської лікарні №1 м. Макіївки - 367 грн. 34 коп.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 липня 2006 року
зазначений вирок змінено:

виключено із нього вказівку про перерахунок призначеного ОСОБА_1 покарання
за ст. 286 ч.1 КК України у виді обмеження волі на 2 роки на 1 рік позбавлення
волі, а також виключено призначення йому додаткового покарання у виді
позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік;

постановлено вважати ОСОБА_1засудженим за ст. 286 ч.1 КК України на 2 роки
обмеження волі, а на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_1
визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки.

В решті вирок суду залишено без змін.

ОСОБА_1визнано винуватим у тому, що 21 серпня 2003 року, приблизно о 19
год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та керуючи без
реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія мотоциклом
Дніпро-11 без реєстраційних номерів, на якому в у якості пасажира перебував гр.
ОСОБА_5 без мотошолому, під час руху по АДРЕСА_1 засуджений не слідкував за
дорожньою обстановкою, оскільки розмовляв з пасажиром, і виїхав на зустрічну
смугу руху, де вчинив зіткнення з моторолером “Муравей” під керуванням ОСОБА_4
Таким чином ОСОБА_1 допустив порушення п.п. 2.1 “а”, “б”, 2.3 “б”, “г”, 2.9
“а”, 12.1 Правил дорожнього руху України. В результаті указаного зіткнення
водій ОСОБА_4 та пасажир моторолеру ОСОБА_3 отримали середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постановлені щодо
ОСОБА_1судові рішення скасувати, а справу направити на нове розслідування,
посилаючись на однобічність та неповноту судового слідства, а також указує на
порушення права на захист ОСОБА_1допущені під час проведення досудового
слідства.

Касаційна скарга засудженого ОСОБА_1 аналогічна за
змістом та проханнями скарзі захисника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши викладені у касаційних скаргах захисника та засудженого доводи,
колегія суддів вважає, що їх слід залишити без задоволення виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 398 КПК України підставами для
скасування або зміни судових рішень, зазначених у ч.2 ст. 383 КПК України є:
істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого.

Що стосується застосування кримінального закону, то
колегія суддів вважає висновки суду про необхідність кваліфікації дій
засудженого за ст. 286 ч.1 КК України такими, що відповідають дослідженим в
судовому засіданні доказам, яким суд дав належну оцінку, і така кваліфікація є
правильною.

Так, із змісту показань допитаного в ході досудового
слідства ОСОБА_1 видно, що він повністю визнавав себе винуватим і указував на
те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з його вини, оскільки під час
керування у стані алкогольного сп'яніння мотоциклом він повернувся до пасажира
ОСОБА_5, розмовляючи з ним, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, де
відбулось зіткнення керованого ним мотоцикла з моторолером потерпілого ОСОБА_4

Такі показання засудженого ОСОБА_1 узгоджуються з
показаннями як в ході досудового слідства так і в судовому засіданні потерпілих
ОСОБА_4 і ОСОБА_3, показаннями на досудовому слідстві свідка ОСОБА_6, даними
висновків судово-автотехнічних експертиз, а також висновку додаткової
судово-автотехнічної експертизи.

Згідно наявних у матеріалах справи висновків
судово-медичних експертиз, потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в результаті
дорожньо-транспортної пригоди отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними
доводи захисника ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 про необґрунтованість його
засудження.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то вирішення
судом першої інстанції цього питання, з урахуванням внесених апеляційним судом
змін, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Підстав для пом'якшення покарання
засудженому колегія суддів не вбачає.

Також не підтверджуються викладені у касаційних скаргах доводи про
порушення на досудовому слідстві права на захист ОСОБА_1

В результаті перевірки матеріалів справи встановлено, що в ході досудового
слідства ОСОБА_1 неодноразово роз'яснювалось його право мати захисника, від
участі якого він відмовлявся. Під час судового розгляду за клопотанням
засудженого суд допустив в якості його захисника адвоката ОСОБА_2

Твердження скаржників про неграмотність засудженого, у зв'язку з чим він
нібито не мав змоги реалізувати свої права в ході досудового слідства,
суперечать наявним в матеріалах справи даним, із змісту яких видно, що ОСОБА_1
має неповну середню освіту, що він також підтвердив в судовому засіданні при
встановленні його особи. Будь-яких інших даних, які б указували на наявність
передбачених ст. 45 КПК України умов, при яких участь захисника є обов'язковою,
по даній справі встановлено не було.

Посилання на конкретні істотні порушення КПК України у скаргах відсутні. Істотних
порушень кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на
правильність висновку суду, колегією суддів по справі не виявлено.

За змістом ч.1 ст. 398 КПК України до компетенції касаційного суду не
відноситься питання однобічності, неповноти судового слідства або перевірка
відповідності висновків суду фактичним обставинам справи. У зв'язку з цим,
посилання у скаргах на такі обставини не можуть бути підставою для скасування
судових рішень. Крім того, як видно із змісту ухвали апеляційного суду
аналогічного змісту доводи були предметом розгляду апеляційною інстанцією під
час перевірки вироку апеляційним судом. При цьому, апеляційний суд обґрунтовано
визнав їх безпідставними, виклавши у своєму рішенні мотиви прийняття такого
рішення, у тому числі, по питаннях що стосуються визначення місця зіткнення та
ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що були заподіяні потерпілим.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційних скарг захисника ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Вус С.М.
Нікітін Ю.І.
Федченко О.С.