У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого Селівона О.Ф.,

суддів Пивовара В.Ф., Кривенди О.В.

розглянула
в судовому засіданні 22 лютого 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на вирок
Приморського районного суду Запорізької області від 15 березня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Юр'ївка Приморського району
Запорізької області, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і
призначено йому за цим законом покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

На підставі п. “б” ст. 1 Закону України “Про амністію”
від 31 травня 2005 року ОСОБА_1 звільнено від покарання.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Цивільний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він 25
березня 2005 року, о 6 год. 30 хв., біля будинку № 64-а по вул. Нестеренка в с.
Юр'ївка Приморського району Запорізької області таємно викрав 14
фундаментальних блоків ФБС-4 загальною вартістю 1977 грн. 64 коп., що належали
ОСОБА_2

У касаційному поданні ставиться питання про скасування
вироку щодо ОСОБА_1 і направлення справи на новий судовий розгляд у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального закону з тих мотивів, що суд всупереч
вимогам ст. 9 Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року застосував
амністію і звільнив від покарання ОСОБА_1, який своєї згоди на це не надав.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що в
його задоволенні необхідно відмовити.

Обгрунтованість засудження та
правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 185 КК України у
касаційному поданні прокурора не оспорюються.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 винність свою у пред'явленому йому обвинуваченні
не визнав і тому питання про звільнення його від кримінальної відповідальності
на підставі Закону України “Про амністію” від 31.05.2005р. в судовому засіданні
не ставилось, суд довів розгляд справи до кінця, постановив обвинувальний вирок
із звільненням засудженого від покарання.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 від покарання на підставі п. “б” ст. 1 Закону України
“Про амністію” від 31.05.2005 р., суд виходив з того, що він вчинив умисний
злочин, за який законом передбачено покарання, менш суворе, ніж позбавлення
волі на строк не більше п'яти років, і має двох неповнолітніх дітей.

Судом дійсно залишено поза увагою
вимоги ст. 9 Закону України “Про амністію” від 31.05.2005р., згідно з якою
застосування амністії не допускається, якщо підсудний проти цього заперечує,
але зазначене порушення істотно не вплинуло на правильність судового рішення
щодо ОСОБА_1

Тому колегія суддів не знаходить підстав для призначення кримінальної
справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК
України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання
заступника прокурора Запорізької області у справі щодо ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Пивовар В.Ф.
Кривенда
О.В.

З
оригіналом згідно:

Суддя
Верховного Суду України О.Ф.
Селівон