1-кп/381/116/15
381/1347/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«28» квітня 2015 року м. Фастів

Фастівський місьрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000493 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженць с. Червона Мотовилівка, Фастівського району, Київської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В:
22.03.2015 року приблизно о 13 год. 40 хв., ОСОБА_3 перебував по вул. Залізнична, с. Ч. Мотовилівка, Фастівського району, Київської області де між ним та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_5 , яким він мав намір скористуватися особисто.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 та діючи свідомо, нехтуючи тим, що його дії є явні для оточуючих, зокрема потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsyng GT-S5230» вартістю 300 грн., з сім карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 грн., які належать потерпілому.
Після цього, ОСОБА_3 розпорядився мобільним телефоном ОСОБА_5 на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 315 грн.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.186 КК України, за ознаками відкрите викрадення чужого майна.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення укладена 27 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 , з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_3 , з другої сторони, які дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Також сторонами угоди узгоджено покарання за ч.1 ст.186 КК України у вигляді 2 (двох років позбавлення волі). На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним про примирення.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України є злочином середньої тяжкості.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги і правила КПК та КК України, в підготовчому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення і просив призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В підготовчому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, шляхом опитування судом повідомив, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 , вчинив відкрите викрадення чужого майна, а тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, за яке належить призначити йому узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим Загальною частиною КК України.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000493 від 23.03.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази залишити власникові.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1