АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1401/15 Справа № 199/1379/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

30 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0002575 за апеляційними скаргами адвоката, який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 , старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 грудня 2005 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 28 січня 2008 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 15 червня 2009 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.; 4 травня 2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2012 року іспитовий

Провадження № 11-кп/774/1401/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 186 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2

строк скасовано та ОСОБА_7 направлено для відбування призначеного покарання строком на 3 роки, звільненого 27 травня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На зазначений вирок адвокат, який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 , старший прокурор прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська принесли апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить постановити рішення, яким вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

Автором апеляції вказується на незаконність та необґрунтованість вироку, оскільки на його думку, по даному кримінальному провадженню не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Так, адвокатом зазначається, що ОСОБА_7 не вчиняв інкримінованого злочину, а тому і не визнає своєї вини. В підтвердження невинуватості ОСОБА_7 , автором апеляції, звертається увага на те, що в час вчинення злочину в приміщенні магазину, належного ФО-П ОСОБА_10 , ОСОБА_7 знаходився в іншому місці зі своїм знайомим ОСОБА_11 . Також, адвокатом зазначається, що не може бути належним доказом те, що охоронець ОСОБА_12 впізнав його підзахисного, так як згідно пояснень наданих ОСОБА_12 , він бачив злодія лише зі спини, в нічний час, і причину не затримання останнього обґрунтував своїм падінням під час намагання наздогнати правопорушника. Крім того, захисником вказується, що пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не містять в собі інформації яка б могла слугувати доказом по даному провадженню, так як їх пояснення свідчать лише про придбання ОСОБА_7 слабоалкогольного напою в магазині, і на його думку, нічого не підтверджують стосовно вчинення злочину. Разом з цим, апелянтом зазначається, що вилучення, в ході огляду місця злочину, мобільного телефону, дзеркала, в`язаної шапки, слідів пальців рук, одного сліду взуття, двох недопалок цигарок, не можуть бути достатніми доказами для обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який мав місце в магазині «Айсберг», так як слідчим не встановлено, яким чином вилучені речі з`явились на місці вчинення кримінального правопорушення.

Старший прокурор прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, постановити новий вирок щодо ОСОБА_7 , яким призначити останньому за частиною 3 статті 186 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Прокурором в апеляції зазначається, що вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, при цьому виправлення останнього можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства. Вказується на те, що ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення мав непогашену та незняту у встановленому порядку судимість за вчинення корисливого злочину. Також, звертається увага на застосування 27 травня 2014 року до ОСОБА_7 акту амністії і незважаючи на це останній знову вчинив злочин проти власності.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 25 листопада 2014 року приблизно о 3 годині 25 хвилин, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , за допомогою невстановленого слідством предмета, шляхом пошкодження, відкрив віконну ролету на вікні, після чого розбив скло та незаконно проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ФО-П ОСОБА_10 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належні ОСОБА_10 , грошові кошти у розмірі 2380 гривень, що знаходились у ящику робочого стола в підсобному приміщенні вищевказаного магазину.

Після чого, ОСОБА_7 в сумку, яку знайшов у магазині, склав рибну продукцію та слабоалкогольні напої, що знаходились у холодильниках магазину, відображені у вироку, на загальну суму 2788, 86 гривень.

З метою залишення місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 , поклавши вказану сумку та пак з пляшками пива на підвіконня, біля розбитого склопакету, намагався через вікно вилізти з магазину, але був помічений свідком ОСОБА_15 , співробітником державної служби охорони, який спробував припинити злочинні дії невідомого та затримати ОСОБА_7 .. Проте, останній, продовжуючи перебувати в приміщенні магазину, усвідомивши, що його дії перестали бути таємними, не відреагував на крики та зауваження співробітника державної служби охорони зупинитися, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ФО-П ОСОБА_10 , матеріальний збиток у розмірі 2380 гривень.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник підтримали свою апеляційну скаргу, повторили доводи викладені в ній та просили задовольнити принесену апеляцію.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, просила її задовольнити. Щодо апеляції, поданої адвокатом, то на її думку вона є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляції задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Доводи апеляції адвоката про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він був засуджений, про те що частина доказів по справі не підтверджує його винуватість, а інша частина доказів є сумнівною та недостатньою, колегія суддів вважає безпідставними.

Докази, досліджені під час судового розгляду вказують на те, що особа, яка проникла в приміщення магазину, загубила біля вікна, через яке проникала в приміщення, свій мобільний телефон та інші речі.

Цей факт підтверджений відповідним протоколом огляду /а.с. 59-63 т.1/ та показами свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_16 , які є співробітниками державної служби охорони.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 оперативні співробітники карного розшуку засвідчили перед судом, що прибувши на місце події вони оглянули мобільний телефон, та переглядаючи телефонну книгу побачили там номер телефону дільничого інспектора міліції ОСОБА_19 .. Передзвонивши останньому, вони встановили, що телефон належить ОСОБА_7 .. Після цього вони поїхали додому до ОСОБА_7 , але той відмовився відкривати їм двері квартири, а потім намагався втекти, спускаючись з балкону, однак був затриманий.

З показань свідка ОСОБА_12 та протоколу пред`явлення особи для впізнання / а.с. 90-91 т. 1/ слідує, що свідок, прибувши до магазину, в якому спрацювала сигналізація, біля розбитого вікна, виявив на землі телефон, шапку та дзеркальце. Відволікаючись на розмову по телефону з працівниками пульту охорони, боковим зором він побачив, як з цього вікна вистрибнув хлопець та почав тікати. Він погнався за ним, та в процесі переслідування зумів розгледіти втікача, однак не наздогнав його, оскільки перечепився та впав. Під час слідчої дії він впевнено впізнав у втікачі обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Під час досудового розслідування предметом дослідження судово-імунологічної та цитологічної експертиз стали також інші предмети, виявлені на місці події, а саме шапка та недопалки цигарок. Вказані експертизи не виключили можливості походження слідів поту на шапці та слини на недопалках цигарок від ОСОБА_7 ..

В якості допустимих доказів, суд, обґрунтовано послався у вироку на протоколи проведення слідчого експерименту та його відеозапис, покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та інші фактичні дані.

Таким чином, сукупність переконливих, допустимих, належних та достатніх доказів свідчать про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими та надуманими доводи апеляції захисника про те, що під час досудового слідства не було встановлено, яким чином вилучені речі з`явились на місці вчинення кримінального правопорушення, оскільки є очевидним, що ці речі на місці злочину були залишені саме обвинуваченим ОСОБА_7 ..

Суд першої інстанції, перевіряючи твердження обвинуваченого під час судового розгляду, про наявність у нього алібі, непричетність до злочину та фабрикацію кримінального провадження, проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, дійшов до об`єктивного висновку про безпідставність таких тверджень, та розцінив їх як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 65, 50 КК України, є справедливим, необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому доводи апеляції прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає необ`єктивними та безпідставними.

Таким чином, підстави для задоволення поданих апеляцій відсутні, оскільки вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційні скарги адвоката, який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_9 , старшого прокурора прокуратури Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська, залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області