Справа № 715/2559/13-к
Провадження № 1-кп/715/155/13
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.12.2013 Глибоцький районний суд
Чернівецької області
у складі головуючого суді
секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Глибока
справу по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Калуга
Російської Федерації, зареєстрованого
АДРЕСА_1, мешканця в АДРЕСА_2,
громадянина Російської Федерації та
Держави Ізраїль, одруженого, працюючої
лікарем - анестезіологом, раніше не
судимого, у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК
ОСОБА_4, прямуючи транзитом через
територію України з Росії до Румунії
потягом № 59, сполученням Москва - Софія
в купе № 1 вагону № 12, в пункті пропуску
«Вадул - Сірет - Вікшани» м/п «Вадул
Сірет» Чернівецької обласної митниці,
що розташована на території
Черепківської сільської ради
Глибоцького району Чернівецької
області, з приховуванням від митного
контролю, намагався незаконно
перевезти через митний кордон України
дві монети Росії - «1 дєньга» (1798 р.) та «1
копейка» (1833 р.), а також колекції з
сімнадцяти паперових банкнот
Німеччини: «100 марок» (№ 1037147 М, 1908 р.), «20
мільйонів марок (нотгельти залізної
дороги») №014436 МR-28, 1923 р.), «10 мільйонів
марок (нотгельти залізної дороги»), NN-4
251032, 1923 р.), «10 мільйонів марок
(нотгельти залізної дороги»), № 167779; 1923
р.), «100 марок (нотгельти залізної
дороги»), В.05659049, 1922 р.), «50 марок» (DL а
марок» (А. 20979774, 1922 р.), «100000 марок» (N
10989716; 1923 р.), «1000 марок» (N. 7848640L, 1910р.), «1000
марок» (N 01519118, 1924р.), «50 марок» (FN с Nr 248031,
1919 р.), «100 марок» (F 15181765, 1920 р.), «1000
марок» (Nr 5583098 F, 1910 р.), які згідно
висновку експерта № 82 від 30 вересня 2013
року мають культурну цінність,
сховавши їх поміж предметів постільної
білизни спального місця купе, в якому
він слідував, не заявивши про них в ході
усного та письмового декларування, яке
проводилося працівниками митниці та
які були виявлені працівниками
митниці. Вивезення вказаних предметів
здійснюється тільки на підставі
свідоцтва на право вивезення
(тимчасового) вивезення культурних
цінностей, відповідно до Закону
України «Про вивезення, ввезення та
повернення культурних цінностей».
В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині не
визнав та пояснив, що не задекларував
наявні у нього монети та банкноти,
оскільки вважав, що вони ніякої
культурної цінності не складають, а їх
вартість не перевищувала 10 000 євро,
вказував на те, що ці предмети він купив
у вільному продажі в магазинах в Росії
та Румунії та вони перебувають у
вільному обігу. Посилався на те, що
виявлені у нього монети, банкноти та
літографію він поклав під подушку, щоб
їх у нього не вкрали, так як в купе із
ним їхали підозрілі люди. При цьому
пояснював, що не надав їх для огляду,
так як забув. Просив його виправдати за
відсутністю в його діях складу злочину.
Незважаючи на невизнання вини
обвинуваченим ОСОБА_4, його вина у
вчиненні інкримінованого йому злочині
повністю доведена зібраними у справі
та дослідженими в судовому засіданні
Показами свідка ОСОБА_7, яка в судовому
засіданні пояснила, що в квітні 2013 року
вона працювала головним державним
інспектором відділу митного
оформлення № 5 потягу 59 вагону 12, коли
виявили ікону. Вказувала на те, що вона
бачила як ОСОБА_8 із - під подушки з під
наволочки витягнула ікону. Знає, що
також було знайдено монети та банкноти.
Крім того пояснила, що ОСОБА_4 був у
купе, вказував на те, що предметів, які
підлягають декларуванню, у нього немає,
при цьому поводив себе не дуже
природно, відчувалося його хвилювання.
Показами свідка ОСОБА_8, яка в судовому
засіданні пояснила, що 04 квітня 2013 року
вона працювала у зміні разом із ОСОБА_7,
вони провели опитування пасажирів та
роздали митні декларації усім
пасажирам, в тому числі і ОСОБА_4, після
того як останній заповнив декларацію
було проведено огляд його речей, а
згодом нею було оглянуто купе, де в
подушці вона знайшла монети і банкноти,
а ікону знайшла в одіялі.
Показами свідка ОСОБА_9, яка в судовому
засіданні пояснила, що вона працює
мистецтвознавцем - контролером на
митниці 20 років. 04 квітня 2013 року її
викликали на місце виявлення
культурних цінностей, які перевозив
ОСОБА_4, нею було оглянуто виявлені речі
та надано заключення про те, що
виявлені предмети підпадають під дію
Закону України «Про вивезення,
ввезення та повернення культурних
цінностей» і можуть бути вивезені
тільки на підставі свідоцтва на право
вивезення, для визначення їх
культурної цінності та вартості
необхідно провести мистецтвознавчу
Показами свідка ОСОБА_10, який в
судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4
був затриманий на підставі
повідомлення про вчинення злочину.
Після чого ним було здійснено огляд
місця події за участю понятих, при
відчинених дверях, в ході якого було
вилучено предмет, які згодом, після
виходу із потяга були оглянуті та
вилучені, а також описані та опечатані.
Показами свідка ОСОБА_11, яка в судовому
засіданні пояснила, що вона була
запрошена пойнятою, коли описували
ікону, монети у ОСОБА_4, при цьому
вказувала на те, що всі предмети
упаковувалися та опечатувалися.
Зауважень до проведення слідчої дії у
Показами свідка ОСОБА_6, який в судовому
засіданні пояснив, що він працює
екологом на митниці та здійснює
радіологічний контроль. Того дня, коли
затримали ОСОБА_4 його запросили бути
понятим, так як було виявлено предмети
контрабанди. Пояснював, що виявлені
предмети всі були перераховані,
описані та опечатані у присутності
учасників огляду місця події, після
складання протоколу огляду місця події
він із ним ознайомився, ніяких
зауважень до нього не мав.
Протоколом огляду місця події від 04
квітня 2013 року, підтверджується, що при
первинному огляді в купе вагону № 12
потягу № 59 «Москва- Софія» на нижній
лівій поличці, біля вікна у складеній в
кілька разів ковдрі виявлено загорнуту
в кульок та в картон ікону розміром 26х31
см. із зображенням Ісуса Хреста, в
наволочці з - під подушки виявлено
альбом для нумізматичних колекцій, в
якому знаходилися 116 монет різних
держав та часів виготовлення, ні
підлозі під полицею знаходився альбом
в якому було 80 банкнот різних номіналів
та різних держав. Всі виявлені предмети
ОСОБА_4 визнав своєю власністю та
заперечив причетність всіх виявлених
предметів до культурних цінностей. Всі
предмети було вилучено, опечатано (а.с.
З митної декларації від 04 квітня 2013
року, заповненої ОСОБА_4, вбачається, що
останній зазначив про наявність у
нього три місця ручної поклажі, не
вказавши про наявність у нього
предметів, які підлягають
обов'язковому декларуванню (а.с. 29).
Висновком судової мистецтвознавчої
експертизи № 82 від 30 вересня 2013 року
підтверджується, що вилучені у ОСОБА_4,
04 квітня 2013 року дві монети Росії - «1
дєньга» (1798 р.) та «1 копейка» (1833 р.), а
також колекції з сімнадцяти паперових
банкнот Німеччини: «100 марок» (№ 1037147 М,
1908 р.), «20 мільйонів марок (нотгельти
залізної дороги») №014436 МR-28, 1923 р.), «10
мільйонів марок (нотгельти залізної
дороги»), NN-4 251032, 1923 р.), «10 мільйонів
марок (нотгельти залізної дороги»), №
167779; 1923 р.), «100 марок (нотгельти залізної
дороги»), В.05659049, 1922 р.), «50 марок» (DL 1787036,
марок» (А. 20979774, 1922 р.), «100000 марок» (N
10989716; 1923 р.), «1000 марок» (N. 7848640L, 1910р.), «1000
марок» (N 01519118, 1924р.), «50 марок» (FN с Nr 248031,
1919 р.), «100 марок» (F 15181765, 1920 р.), «1000
марок» (Nr 5583098 F, 1910 р.), становлять
культурну цінність (а.с. 170-199).
Проаналізувавши вищевказані докази по
справі в їх сукупності, суд вважає, в
судовому засіданні факт, вчинення
злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.
201 КК України обвинуваченим ОСОБА_4
доведено, оскільки ним було вчинено дії
спрямовані на незаконне переміщення
культурних цінностей через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю, проте не були
закінчені до кінця з причин, що не
залежали від його волі.
Суд вважає, що невизнання вини ОСОБА_4 є
обраним ним способом захисту від
пред'явленого обвинувачення. Покази
обвинуваченого ОСОБА_4 щодо
відсутності умислу на переміщення
предметів, які визнані культурними
цінностями з приховуванням від митного
контроль спростовуються, зокрема тим,
що він їдучи на нижній поличці купе, де
є спеціальне місце, яке закривається,
перевозив вилучені предмети у
постільній білизні, що свідчить про
спрямованість його дій на приховування
вилучених у нього предметів від
митного контролю. В цій частині його
покази суд вважає, неправдивими,
оскільки, він їхав один в купе, інших
осіб із ними не було, що
підтверджується як його показами, так і
показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а
тому не було підстав ховати їх, щоб не
Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_4
тривалий час займається
колекціюванням предметів, зокрема є
нумізматом та колекціонує банкноти та
монети, як він сам повідомив в судовому
засіданні, вже 40 років, які відносяться
до різних періодів розвитку
суспільства і різних держав та знає їх
На думку суду не заслуговують на увагу
також посилання ОСОБА_4 та його
захисника на те, як на обставину, яка
свідчить про відсутність умислу на
здійснення контрабанди, що при
перевезенні вилучених предметів не
приховував їх у спеціальних сховищах,
оскільки для об'єктивної сторони
зазначеного злочину, як способу
приховування від митного контролю,
достатньо не зазначення ним предметів,
які представляють культурну цінність
та переміщуються через митний кордон
України, у митній декларації.
Безпідставними на думку суду є і доводи
обвинуваченого ОСОБА_4 та його
захисника ОСОБА_2 про те, що висновок
експертизи від № 82 від 30 вересня 2013
року проведений головним експертом
мистецтвознавчих досліджень НДЕКЦ при
ГМВС України в Донецькій області
підполковником міліції Кривулею М.В. є
неналежним доказом, а також про
порушення вимог закону при їх
призначенні і проведенні виходячи із
Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КПК
України експертом у кримінальному
провадженні є особа, яка володіє
науковими, технічними або іншими
спеціальними знаннями, має право
відповідно до Закону України «Про
судову експертизу» на проведення
експертизи і якій доручено провести
дослідження об'єктів, явищ і процесів,
що містять відомості про обставини
вчинення кримінального
правопорушення, та дати висновок з
питань, які виникають під час
кримінального провадження і
стосуються сфери її знань.
Згідно положень ст. 7 Закону України
«Про судову експертизу» (в редакції, що
діяла на момент призначення та
проведення вищевказаної експертизи)
щодо суб'єктів судово - експертної
діяльності, судово - експертну
діяльність здійснюють державні
спеціалізовані установи, а також у
випадках і на умовах, визначених цим
Законом, судові експерти, які не є
працівниками зазначених установ.
До державних спеціалізованих установ
належать, окрім інших, експертні служби
Міністерства внутрішніх справ
А відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 10
Закону України «Про судову експертизу»
(в редакції, що діяла на момент
призначення та проведення
вищевказаної експертизи), судовими
експертами можуть бути особи, які мають
необхідні знання для надання висновку
з досліджуваних питань; а судовими
експертами державних спеціалізованих
установ можуть бути фахівці, які мають
відповідну вищу освіту, освітньо -
кваліфікаційний рівень не нижче
спеціаліста, пройшли відповідну
підготовку та отримали кваліфікацію
судового експерта з певної
Експерт Кривуля М.В.- працівник
державної спеціалізованої установи,
яка здійснює судово-експертну
діяльність, яка включена до Реєстру
атестованих судових експертів,
держателем якого є Міністерство
юстиції України і якій було доручено
проведення вказаної експертизи,
відповідає всім законним вимогам щодо
експерта, зазначеним у ч. 1 ст. 69 КПК
України, ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України
«Про судову експертизу». А саме: вона
володіє науковими, технічними
спеціальними знаннями, тобто, має
необхідні знання для надання висновку
з досліджуваних питань; має відповідну
вищу освіту, пройшла відповідну
підготовку та отримала кваліфікацію
судового експерта, який має право
проводити мистецтвознавчу експертизу,
тобто, мала право відповідно до Закону
України «Про судову експертизу» на
проведення даної експертизи.
З висновку експертизи № 82 від 30 вересня
2013 року проведеного головним
експертом мистецтвознавчих досліджень
НДЕКЦ при ГМВС України в Донецькій
області вбачається, що експертом при
дослідженні наданих на експертизу
предметів, використовувалися методи
рентгенофлуорисцентного
спектрального аналізу, надавалася
характеристика об'єктів дослідження,
техніка їх виготовлення, проводився
опис стану їх збереження та наявність
втрат, а при віднесенні їх до
культурних цінностей, експерт виходив
із принципів, що визначають історичну
та культурну цінність об'єктів
дослідження: художньої особливості та
оригінальності предметів з виявленням
естетичних характеристик, значимості
предмета як пам'ятника історії та його
місця в історичному процесі, стану
збереженості предмету, проведено
порівняльне дослідження, а при
встановлені культурної цінності також
законами, офіційними документами та
інструкціями, де визначаються терміни
у значенні «культурні цінності»,
насамперед Законом України «Про
вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей», Конвенцією «Про
заходи направлені на заборону і
попередження незаконного ввозу, вивозу
і передачу права власності на
культурні цінності» (прийняті
Генеральною конференцією ООН 14.11.1970
року), Положенням про порядок
повернення культурних цінностей що
незаконно ввозяться, або вивозяться
від 09 жовтня 1997 року (т. 1 а. с. 170-199).
Виходячи із наведеного, суд визнає
даний висновок експерта належним та
допустимим доказом у кримінальному
провадженні та кладе його в основу
вироку.

Крім того, чинним кримінально -
процесуальним законодавством України
не передбачено повідомляти сторону
захисту про призначення експертизи в
кримінальному провадженні. Так,
відповідно до ст. 22 КПК України сторони
кримінально провадження мають рівні
права на збирання та подання до суду
речей, документів, інших доказів,
клопотань, скарг, а також на реалізацію
їх процесуальних прав, передбачених
цим кодексом. Тобто, сторона захисту
має рівні права у збиранні та поданні
доказів на підтвердження своїх
доводів, які відповідно до вимог ст. 290
КПК України після закінчення
досудового слідства відкриваються
сторонам кримінального провадження.

Як вбачається із матеріалів справи,
обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник
ОСОБА_2 слідчим повідомлялися про
надання їм доступу до матеріалів
кримінального провадження, однак вони
відмовилися від знайомлення із
матеріалами справи та відмовилися від
отримання обвинувального акту та
реєстру матеріалів провадження (т. 2 а.с.
77-79).

Необґрунтованим на думку суду є
посилання захисника ОСОБА_2 на ті
обставини, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 не могли
бути понятими при проведенні огляду
місця події, так як вони є працівниками
правоохоронного органу та
заінтересовані в результат
кримінального провадження, виходячи із
наступного. Відповідно до абз. 3 ч. 7 ст.
223 КПК України понятими не можуть бути
потерпілий, родичі підозрюваного,
обвинуваченого і потерпілого,
працівники правоохоронних органів, а
також заінтересовані в результатах
кримінального провадження. Як
встановлено в судовому засіданні
свідок ОСОБА_11 є працівником Головного
управління санепідеміологічної служби
України, яке підпорядковане
Міністерству охорони здоров'я та
працює на посаді чергового помічника
епідеміолога, а інший понятий ОСОБА_6 на
час проведення огляду працював
екологом Держаної екологічної
інспекції України, які, виходячи із
системного аналізу законодавства
України не відносяться до
правоохоронних органі. Не доведено в
судовому засіданні і ті обставини, що
поняті були заінтересовані у
результатах кримінального
провадження, оскільки факт перебування
їх на посаді в органах державної влади
не може свідчити про це, а інших доказів
на підтвердження своїх доводів
стороною захисту надано не було.

Висновок державної мистецтвознавчої
експертизи № 07 від 23 квітня 2013 року суд
не бере до уваги, оскільки працівниками
Чернівецького обласного центру з
питань культурної спадщини, які не
включені до Реєстру атестованих
судових експертів.

Суд відхиляє висновок судової
мистецтвознавчої експертизи від 20
вересня 2013 року № 4706/13-53/4776/13-53/9161-9404/13-53,
яка була проведена експертом КНДІСЕ, з
підстав його неповноти та наукової
необґрунтованості, зокрема у
дослідній частині не викладено процес
експертного дослідження, не зроблено
аналіз і синтез отриманих результатів,
не наведено довідкові дані, якими
користувався експерт для
обґрунтування свої висновків.

При призначенні обвинуваченому виду та
міри покарання, суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого ним злочину, те, що він
відноситься до категорії тяжких
злочинів, обставини вчиненого злочину.
Суд враховує особу обвинуваченого
ОСОБА_4, зокрема те, що він раніше не
судимий, характеризується позитивно, а
також те, що переміщувані культурні
цінності належали йому.

Наведені обставини суд, на підставі
ст.66 КК України, визнає такими, що
пом'якшують покарання обвинуваченого
ОСОБА_4

Обставин, які б обтяжували покарання
обвинуваченого ОСОБА_4 судом не
встановлено.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4
вперше притягується до кримінальної
відповідальності на території України,
позитивно характеризується, є
громадянином Російської Федерації та
Держави Ізраїль, намагався перевезти
через митний кордон України предмети,
які належать йому, а також відсутність
обставин, що обтяжують покарання, суд
вважає за можливе призначене йому
покарання із застосуванням ст. 69 КК
України інше, більш м'яке, ніж
передбачене санкцією ч. 1 ст. 201 КК
України, виходячи при цьому також із
тяжкості вчиненого злочину, його особи,
відсутності суспільно небезпечних
наслідків злочину та того, що покарання
має бути необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та
попередження нових злочинів.

Згідно ст. 124 КПК України у разі
ухвалення обвинувального вироку суд
стягує з обвинуваченого на користь
держави документально підтверджені
витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 370, 374, 377 КПК України КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.
201 та призначити йому покарання із
застосуванням ст. 69 КК України у виді
штрафу в розмірі 10 200 (десять тисяч
двісті) гривень з конфіскацією «1
дєньга» (1798 р.) та «1 копейка» (1833 р.), а
також колекції з сімнадцяти паперових
банкнот Німеччини: «100 марок» (№ 1037147 М,
1908 р.), «20 мільйонів марок (нотгельти
залізної дороги») №014436 МR-28, 1923 р.), «10
мільйонів марок (нотгельти залізної
дороги»), NN-4 251032, 1923 р.), «10 мільйонів
марок (нотгельти залізної дороги»), №
167779; 1923 р.), «100 марок (нотгельти залізної
дороги»), В.05659049, 1922 р.), «50 марок» (DL а
1787036, 1948 р.), «50 марок» (BJ 0849258, 1948 р.), «50000
марок» (А. 20979774, 1922 р.), «100000 марок» (N
10989716; 1923 р.), «1000 марок» (N. 7848640L, 1910р.), «1000
марок» (N3028144К, 1910 р.), «10000 марок» (G.. 2109172,
1922 р.), «20000 марок» (О-МN 535101, 1923 р.), «10
марок» (N 01519118, 1924р.), «50 марок» (FN с Nr 248031,
1919 р.), «100 марок» (F 15181765, 1920 р.), «1000
марок» (Nr 5583098 F, 1910 р.).

До вступу вироку в закону силу
обвинуваченому ОСОБА_4 міру
запобіжного заходу у виді застави та
покладені на нього обов'язки залишити.

Після набрання вироком законної сили
повернути заставодавцю ОСОБА_14 суму 50
000 (п'ятдесят тисяч) гривень, внесену в
якості застави згідно квитанції №
038600521 від 09 квітня 2013 року на рахунок №
0089 ГУДКСУ у Чернівецькій області.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати за проведення
експертизи в розмірі 2 206 (дві тисячі
двісті шість) гривень 50 копійок.

На вирок суду може бути подано апеляцію
в апеляційний суд Чернівецької
області через Глибоцький районний суд
Чернівецької області на протязі 30-ти
діб з дня його проголошення всіма
учасниками процесу.

Суддя/підпис

Оригінал вироку зберігається в
кримінальній справі № 715/2559/13/13-к,
провадження № 1-кп/715/155/13 у Глибоцькому
районному суді Чернівецької області.

Вирок не набрав законної сили.

Вірно:

Голова Глибоцького районного суду

Чернівецької області
В.А. Цуренко