№ провадження 1-кп/646/742/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря - Горчак О.М.,

прокурора - Серпухова О.О.,

представника потерпілого - ОСОБА_1,

обвинуваченого - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження №0002399 від 18.09.2014р.
відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Щурівка Балаклійського району
Харківської області, громадянина
України, з середньою спеціальною
освітою, не працюючого, одруженого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів,
передбачених ч.1 та ч.3 ст.191 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді
водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

07.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись
закріпленою згідно додатку №3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р., за даним автомобілем
паливною картою «Татнефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., достовірно
знаючи на наявність на картці грошових
коштів, в кінці робочого дня о 18 годині,
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, запропонував
своєму знайомому ОСОБА_4 купити у нього
дизельне пальне, на що останній дав
згоду. В цей же день, близько 18 години 40
хвилин ОСОБА_2, діючи умисно, з
корисливих мотивів, з метою наживи, на
заправці «Татнефть» за адресою: м.
Харків, пр.50-річчя СРСР, 33, незаконно
використав вищевказану паливну карту,
оплативши нею дизельне пальне об'ємом
200 літрів, вартістю 14,60 грн. за 1 літр,
загальною вартістю 2920 грн. Після цього,
ОСОБА_2, реалізуючи свій злочинний
умисел, в цей же день, близько 19 години,
під'їхав з ОСОБА_5 до його місця роботи
за адресою: м. Харків, вул. Аравійська, 22,
де продав останньому за 2400 грн.
вищевказане дизельне пальне. Таким
чином, ОСОБА_2, розтратив ввірені йому
грошові кошти, які перебували на
вищевказаній паливній карті, в сумі 2920
грн. згідно висновку
судово-економічної експертизи №127 від
08.10.2014р., заподіявши ТОВ ТГ «Союз»
матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 1
ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись
закріпленою згідно додатку №3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р., за даним автомобілем,
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул. Харківська,75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. В цей же день,
ОСОБА_2 діючи умисно, повторно, з
корисливих мотивів, з метою наживи
назвав оператору суму грошових коштів,
на яку останній може продати 08.08.2014р.
палива з паливної карти. Виконавши
вищезазначене прохання, оператор
ОСОБА_6 08.08.2014р., за два рази о 14 годині 23
хвилин та о 14 годині 32 хвилини продав
пальне А-76 та ДТ загальним об'ємом 165,96
літрів на загальну суму 2449,40 грн., яку
передав в конверті ОСОБА_2 через
випадкового водія маршрутного таксі
сполученням «Зміїв-Харків». В цей же
день в вечірній час, точний час в ході
досудового розслідування встановлено
не було, на автостанції по пр. Гагаріна,
22 у м. Харкові ОСОБА_2 отримав
вищевказані грошові кошти та
розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_2 розтратив ввірені
йому грошові кошти, які перебували на
вищевказаній паливній карті, в сумі
2449,40 грн. згідно висновку
судово-економічної експертизи №127 від
08.10.2014р., заподіявши ТОВ ТГ «Союз»
матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 3
ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись,
закріпленою, згідно додатку № 3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р., за даним автомобілем,
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час,
не поставивши даний автомобіль на
стоянку ТОВ ТГ «Союз», не залишивши
паливну карту в автомобілі, прибув на
заправку за адресою: м.Зміїв,
вул.Харківська, 75, де переконав
оператора ОСОБА_6 в законності
використання даної карти та домовився
з ним про продаж палива без його участі,
за що останній буде передавати йому
кошти. 08.08.2014р., близько 22 години ОСОБА_2,
діючи умисно, повторно, з корисливих
мотивів, з метою наживи, в телефонному
режимі назвав оператору суму грошових
коштів, на яку останній може продати
08.08.2014р. та 09.08.2014р. палива з паливної
карти. Виконавши вищезазначене
прохання, оператор ОСОБА_6 08.08.2014р. о 22
годині 53 хвилини продав бензин А-76
об'ємом 16,46 літрів та 09.08.2014р. за чотири
рази о 09 годині 57 хвилин, 10 годині 02
хвилини, 10 годині 11 хвилин та 10 годині 18
хвилин продав бензин А-92 загальним
об'ємом 100 літрів на загальну суму 1845,90
грн., яку передав в конверті ОСОБА_2
через випадкового водія маршрутного
таксі сполученням «Зміїв-Харків».
09.08.2014р. в обідній час, точний час в ході
досудового розслідування не
встановлено, на автостанції по
пр.Гагаріна, 22 в м. Харкові ОСОБА_2
отримав вищевказані грошові кошти та
розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_2 розтратив ввірені
йому грошові кошти, які перебували на
вищевказаній паливній карті, в сумі
1845,90 грн. згідно висновку
судово-економічної експертизи №127 від
08.10.2014р., заподіявши ТОВ ТГ «Союз»
матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 3
ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаду водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз», при
наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р., ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись,
закріпленою згідно додатку № 3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р. за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 10.08.2014р. в
обідній час ОСОБА_2 діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, з метою
наживи, в телефонному режимі назвав
оператору суму грошових коштів, на яку
останній може продати 10.08.2014р. палива з
паливної карти. Виконавши
вищезазначене прохання, оператор
ОСОБА_6 10.08.2014р. за чотири рази о 22 годині
13 хвилин, 23 годині 02 хвилин, 23 годині 04
хвилин та 23 години 29 хвилин продав
бензин марки А-92 загальним об'ємом 158,28
літрів на загальну суму 2530,90 грн., яку
передав в конверті ОСОБА_2 через
випадкового водія попутного
невстановленого автомобіля. 10.08.2014р. у
вечірній час, точний час в ході
досудового розслідування не
встановлено, на автостанції по пр.
Гагаріна, 22 в м. Харкові ОСОБА_2, отримав
вищевказані грошові кошти та
розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_2, розтратив ввірені
йому грошові кошти, які перебували на
вищевказаній паливній карті, в сумі
2530,90 грн. згідно висновку
судово-економічної експертизи №127 від
08.10.2014р., заподіявши ТОВ ТГ «Союз»
матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч. 3
ст. 191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись,
закріпленою згідно додатку № 3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р., за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 11.08.2014р. в нічний
час ОСОБА_2, перебуваючи у відпустці,
діючи умисно, повторно, з корисливих
мотивів, з метою наживи, в телефонному
режимі назвав оператору суму грошових
коштів, на яку останній може продати
11.08.2014р. палива з паливної карти.
Виконавши вищезазначене прохання,
оператор ОСОБА_6 11.08.2014р. о 03 годині 46
хвилин продав бензин марки А-92 об'ємом 20
літрів на суму 319,80 грн., яку передав в
конверті ОСОБА_2 через випадкового
водія маршрутного таксі сполученням
«Зміїв-Харків». 11.08.2014р. в обідній час,
точний час в ході досудового
розслідування не встановлено, на
автостанції по пр. Гагаріна, 22 в м.
Харкові ОСОБА_2, отримав вищевказані
грошові кошти та розпорядився ними на
власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2
розтратив ввірені йому грошові кошти,
які перебували на вищевказаній
паливній карті, в сумі 319,80 грн. згідно
висновку судово-економічної
експертизи №127 від 08.10.2014р., заподіявши
ТОВ ТГ «Союз» матеріальну шкоду на
зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись
закріпленою згідно додатку № 3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р. за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 14.08.2014р. в
обідній час, точний час досудовим
розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2,
перебуваючи у відпустці, діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, з метою
наживи, в телефонному режимі назвав
оператору суму грошових коштів, на яку
останній може продати 14.08.2014р. палива з
паливної карти. Виконавши
вищезазначене прохання, оператор
ОСОБА_6 14.08.2014р. за шість разів о 15
годині 02 хвилини, 15 годині 06 хвилин, 16
годині 52 хвилини, 17 годині 35 хвилин, 17
годині 38 хвилин, 18 годині 20 хвилин
продав бензин марки А-80 об'ємом 50
літрів, бензин марки А-92 об'ємом 30,86
літрів, бензин марки Аи- 95 об'ємом 103,64
літрів на загальну суму 3000 грн., яку
передав в конверті ОСОБА_2 через
випадкового водія маршрутного таксі
сполученням «Зміїв-Харків». 14.08.2014р. у
вечірній час, точний час в ході
досудового розслідування не
встановлено, на автостанції по пр.
Гагаріна, 22 в м. Харкові ОСОБА_2 отримав
вищевказані грошові кошти та
розпорядився ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_2 розтратив ввірені
йому грошові кошти, які перебували на
вищевказаній паливній карті, в сумі 3000
грн. згідно висновку
судово-економічної експертизи №127 від
08.10.2014р., заподіявши ТОВ ТГ «Союз»
матеріальну шкоду на зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись
закріпленою згідно додатку №3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р. за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 15.08.2014р. в
ранковий час, точний час досудовим
розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2,
перебуваючи у відпустці, діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, з метою
наживи, в телефонному режимі назвав
оператору суму грошових коштів, на яку
останній може продати 15.08.2014р. палива з
паливної карти. Виконавши
вищезазначене прохання, оператор
ОСОБА_6 15.08.2014р. за вісім разів о 06
годині 38 хвилин, 09 годині 54 хвилини, 10
годині 35 хвилин, 10 годині 52 хвилин, 12
годині 34 хвилин, 12 годині 44 хвилини, 13
годині 04 хвилини, 13 годині 36 хвилин
продав бензин марки А-80 об'ємом 67,85
літрів, бензин марки А-92 об'ємом 66,08
літрів, паливо ДТ об'ємом 55,20 літрів на
загальну суму 2997,74 грн., яку передав в
конверті ОСОБА_2 через випадкового
водія маршрутного таксі сполученням
«Зміїв-Харків». 15.08.2014р., в вечірній час,
точний час в ході досудового
розслідування не встановлено, на
автостанції по пр. Гагаріна, 22 в
м.Харкові ОСОБА_2 отримав вищевказані
грошові кошти та розпорядився ними на
власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2
розтратив ввірені йому грошові кошти,
які перебували на вищевказаній
паливній карті, в сумі 2997,74 грн. згідно
висновку судово-економічної
експертизи №127 від 08.10.2014р., заподіявши
ТОВ ТГ «Союз» матеріальну шкоду на
зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись,
закріпленою згідно додатку №3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р. за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м. Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 16.08.2014р., в
обідній час ОСОБА_2, перебуваючи у
відпустці, діючи умисно, повторно, з
корисливих мотивів, з метою наживи, в
телефонному режимі назвав оператору
суму грошових коштів, на яку останній
може продати 16.08.2014р. палива з паливної
карти. Виконавши вищезазначене
прохання, оператор ОСОБА_6 16.08.2014р. за
одинадцять разів о 12 годині 31 хвилині, 13
годині 22 хвилини, 17 годині 31 хвилині, 17
годині 35 хвилин, 18 годині 06 хвилин, 18
годині 09 хвилин, 18 годині 25 хвилин, 18
годині 47 хвилин, 19 годині 16 хвилин, 19
годині 32 хвилин, 20 годині 35 хвилин
продав бензин марки А-92 об'ємом 126,32
літрів, бензин марки Аи-95 об'ємом 26,37
літрів, паливо марки ДТ об'ємом 30 літрів
на загальну суму 2999,98 грн., яку передав
в конверті ОСОБА_2 через випадкового
водія маршрутного таксі сполученням
«Зміїв-Харків». 16.08.2014р., в вечірній час,
точний час в ході досудового
розслідування не встановлено, на
автостанції по пр.Гагаріна, 22 в
м.Харкові ОСОБА_2 отримав вищевказані
грошові кошти та розпорядився ними на
власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2
розтратив ввірені йому грошові кошти,
які перебували на вищевказаній
паливній карті, в сумі 2999,98 грн. згідно
висновку судово-економічної
експертизи №127 від 08.10.2014р., заподіявши
ТОВ ТГ «Союз» матеріальну шкоду на
зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Крім того, ОСОБА_2, перебуваючи на
посаді водія-експедитора Товариства з
обмеженою відповідальністю ТГ «Союз»
на підставі наказу №88-к від 11.09.2013р. та
будучи матеріально відповідальною
особою згідно договору про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність від 11.09.2013р., діючи
умисно, з корисливих мотивів, розтратив
ввірене йому майно - грошові кошти ТОВ
ТГ «Союз», зараховані на паливну карту
«ТАТ Нефть» НОМЕР_2 та призначені для
заправки автомобілів ТОВ ТГ «Союз»,
при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, передбачені посадовою
інструкцією водія експедитора ТОВ ТГ
«Союз», управляв вантажними
автомобілями та заправляв їх. Окрім
того, згідно договору про повну
матеріальну відповідальність від
11.09.2013р. ОСОБА_2 брав на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей.

08.08.2014р. ОСОБА_2, управляючи вантажним
автомобілем НОМЕР_1, оснащеним
бензиновим двигуном, та користуючись,
закріпленою згідно додатку №3 до
договору поставки нафтопродуктів №
0202/12 від 02.02.2012р. за даним автомобілем
паливною картою «ТАТ Нефть» № НОМЕР_2 з
денним лімітом 3000 грн., в робочий час, не
поставивши даний автомобіль на стоянку
ТОВ ТГ «Союз», не залишивши паливну
карту в автомобілі, прибув на заправку
за адресою: м.Зміїв, вул.Харківська, 75,
де переконав оператора ОСОБА_6 в
законності використання даної карти та
домовився з ним про продаж палива без
його участі, за що останній буде
передавати йому кошти. 17.08.2014р. в нічний
час, точний час досудовим
розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2,
перебуваючи у відпустці, діючи умисно,
повторно, з корисливих мотивів, з метою
наживи, в телефонному режимі назвав
оператору суму грошових коштів, на яку
останній може продати 17.08.2014р. палива з
паливної карти. Виконавши
вищезазначене прохання, оператор
ОСОБА_6 17.08.2014р. за вісім разів о 00
годині 26 хвилин, 01 годині 02 хвилині, 02
годині 29 хвилин, 02 годині 56 хвилин, 03
годині 16 хвилин, 03 годині 28 хвилин, 06
годині 30 хвилин, 06 годині 35 хвилин
продав бензин марки А-92 об'ємом 36,19
літрів, паливо марки ДТ об'ємом 37,49
літрів на загальну суму 1177,03 грн., яку
передав в конверті ОСОБА_2 через
випадкового водія маршрутного таксі
сполученням «Зміїв-Харків». 17.08.2014р., в
ранковий час, точний час в ході
досудового слідства не встановлено, на
автостанції по пр. Гагаріна, 22 в м.
Харкові ОСОБА_2 отримав вищевказані
грошові кошти та розпорядився ними на
власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_2
розтратив ввірені йому грошові кошти,
які перебували на вищевказаній
паливній карті, в сумі 1177,03 грн. згідно
висновку судово - економічної
експертизи №127 від 08.10.2014р., заподіявши
ТОВ ТГ «Союз» матеріальну шкоду на
зазначену суму.

Своїми вищевказаними умисними діями
ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ч.3
ст.191 КК України, тобто розтрата чужого
майна, яке було ввірене особі, вчинена
повторно.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав
свою винуватість в інкримінованих йому
злочинах, підтвердив фактичні
обставини, викладені у обвинувальному
акті, пояснивши, що він, будучи
прийнятим 11 вересня 2013 року на роботу у
ТОВ ТГ «Союз» водієм-експедитором, був
ознайомлений зі своєю посадовою
інструкцією та був матеріально
відповідальною особою. До його
службових обов'язків входило, у тому
числі, доставка товару по торовим
пунктам, заправка автомобілю ИЖ, який
був йому ввірений. Підприємство видало
йому паливну картку, за допомогою якої
він мав право заправляти вказаний
автомобіль підприємства на
авто-заправних станціях «Татнефть».
Перед своєю відпусткою у серпні 2014 року
він запропонував своєму знайомому
придбати у нього дизтопліво за
заниженою ціною. Разом з робочим цього
знайомого вони з'їздили на АЗС
«Татнефть», де він придбав за допомогою
вказаної паливної картки пальне та
продав його вищезазначеній особі за
заниженою ціною. Потім, коли він поїхав
до себе додому у м.Зміїв, то домовився
там на АЗС заправляти автомобілі за
допомогою вказаної паливної картки, а
гроші будуть передаватися йому. Такі
випадки були неодноразово на протязі
серпня 2014 року. В судовому засіданні
обвинувачений щиро розкаявся у
вчиненні злочинів, попросив пробачення
у потерпілих та запевнив суд, що зробив
для себе належні висновки та докладе
необхідні зусилля для погашення шкоди,
завданої потерпілому скоєними
злочинами.

За таких обставин суд розглядає справу
відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК
України, тобто без дослідження доказів
щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються. Судом встановлено, що
учасники судового провадження
правильно розуміють зміст цих
обставин, не наполягають на
дослідженні інших доказів у справі, у
суду немає сумніву в добросовісності
та щирості позиції учасників судового
розгляду. Судом роз'яснені учасникам
судового провадження наслідки
розгляду даної кримінальної справи в
порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК
України, а саме що у такому випадку вони
будуть позбавлені права оскаржити ці
обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що, винуватість
обвинуваченого у вчиненні злочинів,
інкримінованих йому органом
досудового розслідування, в ході
судового слідства доведена повністю.
Дії обвинуваченого правильно
кваліфіковані:

- за ч.1 ст.191 КК України - як розтрата
чужого майна, яке було ввірене особі,

- за ч.3 ст.191 КК України - як розтрата
чужого майна, яке було ввірене особі,
вчинена повторно.

Згідно зі ст.12 КК України злочин,
передбачений ч.1 ст.191 КК України, є
злочином середньої тяжкості, а злочин,
передбачений ч.3 ст.191 КК України, -
тяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого
встановлено, що він раніше не судимий,
одружений, за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку
у лікаря-психіатра не перебуває, з 2000
року знаходиться на диспансерному
обліку у лікаря-нарколога, згідно з
актом №824 судово-наркологічної
експертизи від 08.10.2014р. має синдром
залежності від алкоголію у стадії
ремісії (матеріали к.п. а.с.172-181, 183).

Обставиною, яка пом'якшує покарання
обвинуваченому, суд визнає його щире
каяття.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченому, в ході судового
розгляду не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує
характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєних злочинів, дані про
особу обвинуваченого, обставину що
пом'якшує покарання обвинуваченому,
відсутність обтяжуючих покарання
обставин.

Призначаючи покарання, суд виходить з
вимог ст.50 КК України, відповідно до
якої покарання має на меті не тільки
кару, а й виправлення засуджених, а так
само попередження вчинення нових
злочинів як засудженими, так і іншими
особами.

Проаналізувавши зазначені обставини,
суд вважає за необхідне призначити
обвинуваченому покарання у вигляді
обмеження волі в межах санкції частин
статті закону, що передбачає
відповідальність за скоєні ним
злочини. При цьому, застосовуючи
правила ст.70 КК України, суд остаточно
призначає покарання обвинуваченому
шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим покаранням у
вигляді обмеження волі.

Разом з тим, з урахуванням особи
обвинуваченого, його ставлення до
скоєного, наявність обставини, що
пом'якшує покарання, відсутність
обтяжуючих покарання обставин, суд
приходить до висновку про можливість
виправлення обвинуваченого без
відбування основного покарання згідно
з правилами ст.75 КК України, поклавши на
нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК
України.

Суд задовольняє цивільний позов ТОВ ТГ
«Союз», враховуючи, що обвинувачений
визнав його у повному обсязі.

Долю речових доказів слід вирішити
відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати у справі підлягають
стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 та ч.3 ст.191 КК
України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.191 КК України - у вигляді
обмеження волі строком на 2 (два) роки,

- за ч.3 ст.191 КК України - у вигляді
обмеження волі строком на 3 (три) роки з
позбавленням права займатися
діяльністю, яка пов'язана з
матеріальною відповідальністю,
строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування призначеного
йому основного покарання у вигляді
позбавлення волі, якщо він протягом 2
(двох) років іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього в силу ст.76 КК
України обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої
системи,

- повідомляти про зміну місця
проживання, роботи,

- періодично з'являтися на реєстрацію
до органу кримінально-виконавчої
системи.

Задовольнити цивільний позов ТОВ ТГ
«Союз».

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю ТГ «Союз»
(ідентифікаційний код 24667246, м.Харків,
вул.Аравійська, 22/24) 20240 (двадцять тисяч
двісті сорок) грн. 75 коп. - у
відшкодування шкоди, завданої
злочинами.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2) на
користь держави судові витрати за
проведення судово-економічної
експертизи №127 від 08.10.2014р. у сумі 1475
грн. 76 коп.

Речові докази: паливну картку
«Татнефть» №561002949 (матеріали к.п.
а.с.115-116) - зберігати в матеріалах
справи.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводського районний суд
м.Харкова протягом 30 діб після
проголошення з підстав, передбачених
ст. 394 КПК України.

Вирок не може бути оскаржений в
апеляційному порядку з підстав
заперечення обставин, які ніким не
оспорювалися під час судового розгляду
і дослідження яких було визнано судом
недоцільним відповідно до положень
частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя
І.С. Блага