Справа № 357/6001/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2013 Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючий - суддя Бобкова Н.
В. ,

при секретарі - Тарасенко А.
В.,

за участю: прокурора -
Лисака М.Ф., Тарнавської М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Білої Церкви
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0001263 від 20.02.2013 р. відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця
с.Майське Запорізької обл., українця,
гр. України, освіта - вища, одруженого,
працюючого масажистом в дитячій
спортивній школі"Камунаровець"
м.Миколаїв, раніше не судимого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 -

обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом,
порушив правила безпеки дорожнього
руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_3
тяжке тілесне ушкодження, за наступних
обставин.

20 лютого 2013 р. близько 09 год. ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_1 від
09.06.2009 р. керував автомобілем "TOYOTA
LANDCRUSIER" д.н. НОМЕР_2 та рухався по
автодорозі Е-95 Одеса - Київ в напрямку м.
Києва на території Білоцерківського
р-ну Київської обл. В якості пасажира в
автомобілі їхав ОСОБА_3, який сидів на
передньому пасажирському сидінні.

ОСОБА_1, рухаючись на 94 км + 380 м
автодороги Е-95 Одеса - Київ в напрямку м.
Києва по проїзній частині, що має по дві
смуги для руху в кожному напрямку в
порушення вимог ряду пунктів Правил
дорожнього руху України: п.1.3 - учасники
дорожнього руху зобов'язані знати й
неухильно виконувати вимоги цих
Правил, а також бути взаємно
ввічливими, п. 1.5. - дії або
бездіяльність учасників дорожнього
руху та інших осіб не повинні
створювати небезпеку чи перешкоду для
руху, загрожувати життю або здоров'ю
громадян, завдавати матеріальних
збитків, п.1.10 - узбіччя - виділений
конструктивно або суцільною лінією
дорожньої розмітки елемент
автомобільної дороги, який прилягає
безпосередньо до зовнішнього краю
проїзної частини, розташований з нею на
одному рівні та не призначений для руху
транспортних засобів, п.2.3. - для
забезпечення безпеки дорожнього руху
водій зобов'язаний:б) бути уважним,
стежити за дорожньою обстановкою,
відповідно реагувати на її зміну,
стежити за правильністю розміщення та
кріплення вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатися від керування цим
засобом у дорозі, п.11.2 - не рухався як
найближче до правого краю проїзної
частини дороги та п. 12.1 - під час вибору
в установлених межах безпечної
швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, щоб
мати змогу постійно контролювати його
рух та безпечно керувати ним, був не
уважний до дорожньої обстановки,
своєчасно не відреагував на її зміну не
впорався з керуванням на мокрій
проїзній частині, виїхав за межі
проїзної частини на узбіччя, яке не
призначено для руху транспортних
засобі та скоїв зіткнення з
колесовідбійником, розташованим на
лівому, відносно напрямку руху
автомобіля, узбіччі.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_3
отримав тілесні ушкодження в вигляді:
перелому лобної кістки зліва, перелому
основи черепа зліва, перелому верхньої
щелепи зліва із порушенням цілості
верхньощелепної пазухи, які
відносяться до категорії тяжких
тілесних ушкоджень, по критерію - як
небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_1
вимог п.п.1.10, 2.3(б), 11.2, 12.1. Правил
дорожнього руху України знаходяться в
прямому причинному зв'язку із скоєною
дорожньо - транспортною пригодою та її
наслідками.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 вину у скоєнні
інкримінованого йому кримінального
правопорушення визнав повністю і
показав суду, що дійсно 20.02.2013 р. близько
09 год. керуючи автомобілем "TOYOTA LANDCRUSIER"
д.н. НОМЕР_2 на автодорозі Одеса - Київ,
їхав в напрямку м. Києва і на території
Білоцерківського р-ну не впорався з
керуванням на мокрій проїзній частині,
виїхав за межі проїзної частини на
узбіччя та скоїв зіткнення з
колесовідбійником, розташованим на
лівому, відносно напрямку руху
автомобіля, узбіччі. В якості пасажира
в автомобілі їхав його син ОСОБА_3, який
сидів на передньому пасажирському
сидінні. Останній внаслідок ДТП
отримав тілесні ушкодження, зазначені
в обвинувальному акті.

У скоєному розкоюється, просить суворо
не карати та не позбавляти волі.

Потерпілий ОСОБА_3 зазначив суду, що
будь-яких претензій до обвинуваченого,
який є його батьком, не має, просить
останнього суворо не карати та не
позбавляти волі.

Визнаючи себе повністю винним та не
оспорюючи фактичні обставини справи,
обвинувачений ОСОБА_1 просив суд не
досліджувати докази зібрані під час
досудового розслідування і після
роз'яснення положень ч.3 ст. 349 КПК
України у суду немає сумнівів в
добровільності та істинності його
позиції.

Інші учасники судового провадження не
заперечували проти задоволення
клопотання обвинуваченого і суд визнав
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_1
у вчиненні інкримінованих йому дій
доведено у повному обсязі і його дії
вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК
України, оскільки він, керуючи
транспортним засобом, порушив правила
безпеки дорожнього руху, що заподіяло
потерпілому тяжке тілесне ушкодження

Призначаючи міру покарання
обвинуваченому, суд враховує характер
та ступінь суспільної небезпеки
скоєного злочину, особу винного,
обставини справи.

ОСОБА_1 раніше не судимий і вперше
притягується до кримінальної
відповідальності, працевлаштований і
як особа за місцем роботи
характеризується позитивно, у
скоєному чистосердечно розкоюється -
наведені обставини суд розцінює як
пом'якшуючі відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність обставин
у кримінальному провадженні судом не
встановлено

Враховуючи наведене та думку
потерпілого стосовно покарання
обвинуваченому, суд вважає доцільним
призначити ОСОБА_1 мінімальне
покарання у межах санкції ч.2 ст. 286 КК
України без позбавленням права
керування транспортними засобами, та
звільнити його від відбування
основного покарання умовно, з
іспитовим терміном.

Речові докази у провадженні - відсутні.

Судові витрати у кримінальному
провадженні складають 978 грн. 88 коп. і
підлягають відшкодуванню з ОСОБА_1 на
користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_1 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і
призначити покарання - 3(три) роки
позбавлення волі без позбавленням
права керування транспортними
засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування
призначеного судом основного
покарання, якщо він протягом
іспитового строку 2 /два/ роки не
вчинить нового кримінального
правопорушення та виконає покладені на
нього обов'язки: не виїжджати на
постійне проживання за межі України
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти вказану
інспекцію про зміну місця проживання
та роботи.

Контроль за поведінкою засудженого
ОСОБА_1 покласти на відділ виконання
покарань ВВС за місцем його
проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судові витрати в сумі 978 (дев'ятсот
сімдесят вісім) грн. 88 коп.

Вирок може бути оскаржений всіма
учасниками процесу до Апеляційного
суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом 30 днів після проголошення.

Суддя:
Н. В. Бобкова