Дата документу Справа № 333/618/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/997/15
Єдиний унікальний № 336/618/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004720, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ Іркутської області (РФ), громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 29.12.2004 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із випробуванням строком на 2 роки;

· 06.04.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

· 24.05.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі із випробуванням строком на 1 рік:

· 05.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 24.10.2013 року на невідбутий строк 7 місяців 23 дня;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 12.30 год. 30.12.2014 року.

Згідно вироку, 21 листопада 2014 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , знаходячись біля проїжджої частини по вул. Луначарського, буд. 7 у м. Запоріжжі за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, повторно, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з корисливого мотиву із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи в зазначений час, у вказаному місці з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наблизились до потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які йшли в одному напрямку з останніми. Після цього, ОСОБА_8 , підбігши до ОСОБА_10 , наніс один удар ногою в область лівої ноги останньої, від чого та впала на землю. В подальшому, ОСОБА_8 , шляхом ривку з рук ОСОБА_10 відкрито викрав у останньої сумку, в якій перебувало майно останньої, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну вартість 1 250 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підбіг до потерпілої ОСОБА_11 , якій у цей час невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наносив тілесні ушкодження, та шляхом ривку відкрито викрав у останньої рюкзак, в якому перебувало майно потерпілої, чим спричинив останній матеріальний збиток на загальну суму 810 грн.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підбіг до потерпілої ОСОБА_12 та штовхнув її, від чого остання впала на землю, а в цей момент до ОСОБА_12 підбіг ОСОБА_8 , який продовжуючи свій злочинний умисел, відкрито з карману пальто потерпілої майно останньої, чим завдав матеріальних збитків в розмірі 200 грн.

Після цього, ОСОБА_8 , разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, зникли з місця вчинення злочину з викраденим майном.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 посилається на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. При цьому зазначає, що ОСОБА_8 щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вибачився перед потерпілими, повністю відшкодував їм матеріальну шкоду, внаслідок чого останні претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не мають та просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, обтяжуючи покарання останнього обставини відсутні. Крім того, ОСОБА_8 є єдиним годувальником своєї сім`ї, оскільки його дружина не працює та виховує неповнолітнього сина, має реєстрацію в м. Запоріжжі та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем мешкання, а тому просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати до ОСОБА_8 ст. ст. 75, 76 КК України звільнивши від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 3 роки.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, яка підтримали скаргу і просила змінити вирок в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не перевіряє і не досліджує висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, фактичні обставини якого викладені у формулюванні обвинувачення, а також правильність кваліфікації дій останнього, оскільки вирок в цій частині не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції прийняв до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії тяжких, дані, що характеризують його особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. З урахуванням того, що ОСОБА_8 щиро покаявся у скоєному, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, суд правильно призначив йому за скоєне кримінальне правопорушення мінімальне покарання. Колегія суддів вважає, що таке покарання є справедливим і відповідає тяжкості скоєного, а тому не вбачає достатніх підстав до задоволення скарги, оскільки ОСОБА_8 раніше двічі звільнявся від покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України, але жодного разу не витримав випробування і скоював нові злочини. Таким чином, колегія суддів вважає, що застосовані заходи не досягли своєї мети, а ОСОБА_8 не зробив для себе належних висновків і не довів можливість виправлення без реального відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 березня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4