Номер провадження: 11-кп/785/757/14
Номер справи місцевого суду: 523/7055/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2014 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу з апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 30 травня 2014 року,

встановив:
Оскарженим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, не одружений, з середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 02.12.2011 року за ст. 289 ч. 1 КК України Суворовським районним судом м. Одеси до позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 08.08.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 1 КК України до арешту строком на 3 місяці,

засуджений за:
- ст. 186 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - до позбавлення волі строком на 3 роки.

Під вартою утримується з 16 січня 2014 року.

ОСОБА_6 засуджений за те, що він, 09 січня 2014 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись на території автостоянки по вул. Жуліо Кюрі, 68 в м. Одесі, в салоні маршрутного таксі марки Богдан, д/н НОМЕР_1 , що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом № 121 м. Одеса, а саме ТРЦ Рів`єра (с. Фонтанка) - Метро - 2 (вул. М. Жукова), реалізовуючи свій протиправний умисел, застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, відносно ОСОБА_7 , а саме завдавши декілька ударів в область голови, відкрито заволодів його грошовими коштами в сумі 765 грн., які знаходились під килимом біля коробки перемикання швидкостей і гаманцем, який знаходився у внутрішньому кармані куртки потерпілого, в якому знаходилось 600 грн., та мобільним телефоном Нокіа 101 чорного кольору вартістю 35 грн., який знаходився на передній панелі вказаного маршрутного таксі, після чого зник з місця скоєння правопорушення. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 400 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить застосувати до нього положення Закону про амністію.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку вказав, що правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається, але в резолютивній частині призначив обвинуваченому покарання із застосуванням вищевказаної норми кримінального закону.

На підставі викладеного, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, при цьому належним чином мотивувавши можливість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої ст.186 ч.2 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений змінив вимоги апеляційної скарги, просив апеляційний суд змінити вирок стосовно нього, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України, менш суворе, ніж призначено судом першої інстанції.

Заслухавши обвинуваченого та прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги і заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, апеля ційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , з мінами, внесеними в судовому засіданні, не підлягає задоволен ню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі знайшла своє підтвер дження, в ході судового слідства, а його дії правильно кваліфі ковані за ст. 186 ч. 2 КК України.

При цьому доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляціях не оскаржуються.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України не вбачається, а в резолютивній частині призначив обвинуваченому покарання із застосуванням вищевказаної норми кримінального закону, апеляційний суд приходить до наступного.

З вироку суду вбачається, що, як зазначив в апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції допустив у вироку суперечність, яка полягає в тому, що в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив, що правових підстав для застосування положень ст.69 КК України не вбачається, а в резолютивній частині вироку призначив ОСОБА_6 покарання, з застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої ст.186 ч.2 КК України.

Зазначена суперечність має бути усунута апеляційним судом.

Між тим, прокурор в апеляційній скарзі не порушує питання про необґрунтованість призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої ст.186 ч.2 КК України, а лише просить мотивувати таке рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненому злочині, щиро розкаявся, відшкодував завдану злочином шкоду.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстав для скасування вироку немає, а в частині застосування ст.69 КК України вирок суду першої інстанції підлягає зміненню з виключенням з мотивувальної частини вказівки суду про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України, та з доповненням мотивувальної частини вироку вказівкою про можливість застосування ст.69 КК України, враховуючи, що ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у вчиненому злочині, щиро розкаявся, відшкодував завдану злочином шкоду.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції допустив також суперечність, яка полягає в тому, що суд вказав про відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, після чого навів у вироку обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним виключити з мотивувальної частини вироку вказівки суду про відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Що стосується заяви ОСОБА_6 про застосування до нього амністії, незважаючи на те, що обвинувачений відмовився від своїх вимог в цій частині, апеляційний суд розглянув вказану заяву і дійшов до висновку про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню, оскільки підстави для застосування до ОСОБА_6 закону України Про амністію 2014 року відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , зі змінами внесеними ним в судовому засіданні, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора - частково задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси, від 30 травня 2014 року, стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівки суду про відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівки суду про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України.

Доповнити мотивувальну частину вироку вказівкою про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України і призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої ст. 186 ч. 2 КК України, в зв`язку з наявністю сукупності обставин, які суттєво знижують суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 злочину, а саме визнання вини, щире каяття, відшкодування завданої злочином шкоди.

В решті зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2