АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 11 вересня 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Ковтюк
Є.І.

суддів Колотила
О.О.

КифлюкаВ.Ф.

за
участю прокурора Сулятицького
І.С.

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за

апеляцією
засудженого ОСОБА_1. на вирок Вижницького районного

суду
Чернівецької області від 4 липня 2007 року.

Цим
вироком: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с Іспас
Вижницького району Чернівецької області,
освіта середня,
непрацюючий, неодружений раніше
не судимий, -засуджений за ст.
296 ч.1 КК України на 1 рік обмеження волі.

На
підставі ст. 75, 76
КК України ОСОБА_1 звільнений від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового
строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки, а саме: не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та
повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи.

Міра
запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироку законної сили залишена у виді
підписки про невиїзд.

Відповідно
до вироку ОСОБА_1 визнаний винним у грубому порушенні громадського порядку з
мотивів явної неповаги до суспільства,
діючи з особливою зухвалістю, 20
січня 2007 року приблизно о 23 год.
біля будинку культури в с
Іспас Вижницького району у присутності інших осіб наніс декілька ударів
потерпілому ОСОБА_2. по різних частинах тіла,
заподіявши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад
здоров"я.

Справа №
11-317/2007р. Головуючий
у І інстанції

Категорія: ст.
296 ч.1 Слободян
Г.М.

КК
України Доповідач:
Ковтюк Є.І.

2

На
вказаний вирок засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію в якій, просить вирок суду скасувати, а справу направити прокурору для проведення
додаткового розслідування з посиланням на те,
що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам
справи, досудове та судове слідство
проведено неповно та необ»єктивно. На думку апелянта його дії невірно
кваліфіковані судом за ст. 296 ч.1 КК
України, вважає, що його дії підпадають під ознаки
злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, крім цього,
судом при постановленні вироку істотно порушені вимоги
кримінально-процесуального закону.

Заслухавши
доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляції і просив її
задовольнити, думку прокурора, який вважав,
що вирок суду слід залишити без змін,
а апеляцію без задоволення, як
необгрунтовану, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Винуватість
засудженого у вчиненні хуліганських дій повністю доведена сукупністю зібраних
по справі доказів, яким суд дав вірну
юридичну оцінку.

Посилання
засудженого на те, що він хуліганських
дій не вчиняв, його дії були викликані
попередньою негативною поведінкою потерпілого,
якому він наніс декілька ударів через неприязні стосунки та після
поштовху потерпілого спростовані самими діями засудженого. Про грубе порушення
громадського порядку свідчить те, що
засуджений в громадському місці в присутності інших осіб почав з»ясовувати
стосунки, з цією метою викликав потерпілого
на вулицю, де першим наніс потерпілому
удар. Ці обставини підтвердив потерпілий ОСОБА_2. і не заперечував
засуджений, а також свідки ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5.

Не
можуть бути піставою для скасування чи зміни вироку посилання апелянта на те, що події 20 січня 20007 року нерозривні з
конфліктом між ним та потерпілим, що мав
місце 13 січня 2007 року, коли останній
безпричинно побив його, оскільки ці
події відбувалися через тиждень, тобто
між ними був значний проміжок часу.

Неспроможні
через непослідовність твердження засудженого про те, що удар наніс потерпілому внаслідок
того, що останній його штовхнув на
сходах, так як встановлено, що засуджений зайшов з двома особами у
приміщення, де грали в теніс і викликав
потерпілого на вулицю для з»ясування стосунків,
фактично розпочавши хуліганські дії в громадському місці. Про те, що потерпілий штовхнув засудженого, останній дав показання 28 лютого 2007
року, більше ніж через місяць після
вчиненого, а відразу, у поясненнях про поштовх сам засуджений та
очевидці не стверджували.

Про
непослідовність в цій частині показань засудженого свідчать його показання в
суді про те, що потерпілий перший наніс
йому удар у спину, а згодом показав, що потерпілий штовхнув його.

Винність засудженого у
вчиненні хуліганства повністю

підтверджується
показаннями потерпілого, свідків
ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.
про нанесення засудженим у громадському місці ударів потерпілому, а також даними, що містяться у висновках судово-медичних
експертиз про наявність у потерпілого ОСОБА_2. легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров»я.

Дії
засудженого ОСОБА_1. судом правильно кваліфіковані за ст.
296 ч.1КК України,

Що
стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1, то вона призначена у відповідності до
вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого
злочину, даних про особу винного та
обставин, що пом'якшують покарання.

Зокрема, судом враховано ступінь тяжкості вчиненого
злочину, а також те, що засуджений позитивно характеризується за
місцем проживання, раніше до
кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким
чином, суд зробив вірний висновок, що призначене покарання є достатнім для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних
порушень кримінально-процесуального закону при постановленні вироку, тобто порушення таємниці нарадчої кімнати чи
інших порушень, які були б підставою для
скасування вироку суду не встановлено.

З
урахуванням викладеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області,
-

УХВАЛИЛА:

Вирок
Вижницького районного суду Чернівецької області від 4 липня 2007 року щодо
ОСОБА_1 залишити без змін, а його
апеляцію -без задоволення.