В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.01.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 25.02.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001143 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Липовець Вінницької області, росіянина, громадянина Російської Федерації, який має посвідку на постійне проживання в Україні з 19.02.2010 року, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 25 лютого 2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «АУДІ» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги вулиці Соборної у м.Вінниці в напрямку вулиці Театральної, на зупинці громадського транспорту «Укртелеком», не зупинився та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка рухалась справа-наліво по напрямку руху транспортного засобу, перед передньою частиною тролейбуса, в напрямку задніх відчинених дверей попутного трамваю, який проводив висадку та посадку пасажирів на вказаній зупинці. Внаслідок порушення ОСОБА_4 п.18.8 Правил дорожнього руху України, згідно якихводій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній, ОСОБА_4 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи №405 від 16.04.2014 року, ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забійної рани слизової оболонки нижньої губи, щоналежить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; забою м`яких тканин лобної ділянки, садна правого та лівого колінного суглобів, що належать до легких тілесних ушкоджень;закритого крайового перелому головки правої малогомілкової кістки, що належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. Після вказаного ОСОБА_4 самовільно залишив місце події.

Допитанийв судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав та суду повідомив, що він в той день 25.02.2014 року перебував в м. Липовці де займався перевозкою пасажирів, а саме на технічно справному автомобілі «Ауді» надавав послуги таксі. До нього звернулись дві жінки, які попросили відвезти їх до міста Вінниці в лікарню. Перебуваючи в місті Вінниці та здійснюючи рух по вул. Соборній, він зупинився перед пішохідним переходом, що розташований перед трамвайною зупинкою «Укртелеком» та пропускав пішоходів. В цей час на зупинці стояв трамвай, з якого здійснювалась висадка та посадка пасажирів. Зупинився він так, що з однієї сторони від нього був тролейбус, а з іншого трамвай. Під час того, як зачинились перші та другі двері трамвая, він почав рух. В цей час із-за тролейбуса несподівано вибігла дівчина, він почув удар і побачив в себе на лобовому склі автомобіля вказану дівчину. Дівчина просто врізалась в нього, а він її не збивав. Після вказаного, він вийшов з автомобіля, допоміг дівчині піднятись на ноги та посадив на переднє сидіння автомобіля. У потерпілої були розбиті коліна, нижня губа та розбитий мобільний телефон. В подальшому потерпіла, дізнавшись, що він таксист, який везе пасажирів в лікарню, сама запропонувала доставити спочатку пасажирів, а потім її до лікарні. В зв`язку з вказаним він залишив місце події та поїхав в напрямку вул. Шевченка в м. Вінниці, щоб відвезти своїх пасажирів. Після того, як він висадив пасажирів між ним та потерпілою стався конфлікт, оскільки потерпіла в нього вимагала 10000 гривень за отримані ушкодження, а в нього таких коштів не було. В зв`язку з вказаним, потерпіла зателефонувала до своїх знайомих, які приїхавши викликали працівників ДАІ та карету «швидкої допомоги». Крім того, обвинувачений суду повідомив, що він мав намір відшкодувати потерпілій витрати на лікування, проте потерпіла не вказувала суму коштів, які було витрачено на лікування. Цивільний позов потерпілої не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що 25.02.2014 року приблизно о 08 годині 30 хвилин вона намагалась здійснити посадку в громадський транспорт, а саме в трамвай на зупинці «Укртелеком» по вул. Соборній. Вона була останньою з людей, які здійснювали посадку в трамвай, а тому прискорила рух, щоб встигнути здійснити посадку. При цьому потерпіла бачила, що в цей час були ще відчинені останні та передостанні двері трамваю. В той час, як вона перебігала через дорогу до трамвая, її збив автомобіль, який не зупинився під час посадки пасажирів до трамваю, в результаті чого вона впала на землю. Водій вийшов з автомобіля, допоміг її піднятись та посадив в автомобіль. В автомобілі були ще люди, як вона тепер знає пасажири таксі. Після вказаного, водій поїхав, як він повідомив до лікарні. Доїхавши до вул. Медведєва, водій здійснив висадку пасажирів та повідомив потерпілій, що в лікарню її не доставить, оскільки у нього шоковий стан. В подальшому вона з розбитого внаслідок ДТП телефону додзвонилась до своїх знайомих, які приїхали до неї, викликали «швидку допомогу» та ДАІ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди у неї була розбита губа, лоб, текла кров, поломані нігті на руках, були садна на колінах, все боліло. В лікарні виявили перелом, лікування тривало протягом місяця, нога у неї перебувала в гіпсі. Під час лікування ОСОБА_4 обіцяв, що оплатить лікування, проте просив вказати конкретну суму, але конкретну суму повідомити було не можливо, оскільки вона перебувала ще на лікуванні. В лікарні потерпілій повідомили, що виклик карети «швидкої допомоги» поступив на зупинку «Укртелеком» (виклик здійснив водій трамвая.). Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити, мотивуючи тим, що в ньому зазначені документально підтверджені витрати на лікування та часткова вартість мобільного телефону, а також наголосила, що неправомірними діями ОСОБА_4 їй завдано моральну шкоду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомила, щовона в той день перебувала в лікарні м.Липовця. ЇЇ матері дали направлення до лікарні в місті Вінниці. В зв`язку з тим, що мати погано себе почувала, свідок вирішила скористатись послугами таксі. При виході з лікарні вона побачила автомобіль з шашкою таксі та попросила водія відвезти їх в м.Вінницю. Перебуваючи в місті Вінниці, вони зупинились під час посадки та висадки пасажирів в трамвай. В подальшому, коли в трамваї, здається, були відчинені лише останні двері, дорогу стала перебігати дівчина, яка можливо вибігла із-за тролейбуса, що стояв праворуч від їх автомобіля. В цей час водій автомобіля почав рух та стався удар. З машини коли сталось ДТП свідок не виходила. Дівчина вдарилась з правого боку автомобіля біля дзеркала та впала на коліна. Крім того, свідок повідомила, що водій вибіг з автомобіля до дівчини, допоміг їй піднятись, посадив на переднє сидіння автомобіля та надав рушник витерти кров. В подальшому водій повідомив дівчині, що відвезе її до лікарні, проте вона сказала, щоб спочатку відвезли пасажирів, а потім відвезти її в лікарню. Приїхавши на вулицю Медвєдєва, вона разом із мамою вийшли з автомобіля та пішли в лікарню. Точно повідомити чи почав рух автомобіль під час повністю закритих дверей трамвая, чи раніше та коли і звідки вибігла дівчина свідок не змогла, оскільки більше опікувалась хворою матір`ю, а не слідкувала за подіями на дорозі.

З досліджених доказів, що надані сторонами та потерпілою під час судового провадження вбачається, що у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження: забійна рана слизової оболонки нижньої губи, забій м`яких тканин лобної ділянки, садна правого та лівого колінного суглобів, закритий крайовий перелом головки правої малогомілкової кістки, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи 25.02.2014 року. Вищевказані ушкодження у ОСОБА_6 за ступенем тяжкості належать:

- забійна рана слизової оболонки нижньої губи належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- забій м`яких тканин лобної ділянки, садна правого та лівого колінних суглобів належать до легких тілесних ушкоджень;

- закритий крайовий перелом головки правої малогомілкової кістки за своїм характером належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, що вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 405 від 16.04.2014 року.

З висновку експерта № 106а від 25.03.2014 року вбачається, що на момент експертного огляду робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля Audi-100 державний номер НОМЕР_1 знаходиться у працездатному стані. У деталях та вузлах робочої гальмівної системи та рульового керування автомобіля на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.02.2014 року вбачається, що автомобіль оглянуто по вул. Медвєдєва, біля будинку № 30. На момент огляду автомобіль Audi-100 державний номер НОМЕР_1 має пошкодження, що виникли при ДТП, а саме кожух правого бокового дзеркала заднього виду зміщений з місця свого конструктивного кріплення.

З висновку експертизи № 199 а від 26.05.2014 року вбачається, що в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля Audi-100 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.18.8 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля Audi-100 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.18.8 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля Audi-100 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.18.8 Правил дорожнього руху України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з посвідченням водія серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 має право керування транспортними засобами та в момент ДТП був тверезий, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду № 403 від 25.02.2014 року.

З протоколу проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 та схеми до нього від 15.05.2014 року вбачається місце наїзду на потерпілу та розташування транспортних засобів у вказаний момент. Згідно вказаного протоколу трамвай стояв на зупинці, а наїзд стався напроти останніх відчинений дверей трамваю.

Аналіз наведених доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 в порушені правил безпеки дорожнього руху внаслідок чого ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості є доведено, оскільки підтверджується показаннями потерпілої, свідка, протоколом проведення слідчого експерименту, висновком автотехнічної експертизи, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновком судово-медичної експертизи. Суд приймає до уваги вказані докази як належні,допустимі та такі, які в сукупності та взаємоузгодженості доводять винуватість обвинуваченого.

Відповідно до п.18.8 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній. Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері.
З показань потерпілої ОСОБА_6 , що узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_8 та даними слідчого експерименту з її участю повністю підтверджено, що ДПТ, а саме наїзд на потерпілу автомобілем під керуванням ОСОБА_4 стався на зупинці трамваю «Укртелеком», під час здійснення посадки. ОСОБА_6 в цей момент рухалась як пішохід з боку у відчинених дверей до трамвая, що стояв на зупинці. Посадка та висадка проводилась з проїзної частини.
Разом з тим, всупереч вказаного ОСОБА_4 почав рух у той час коли пішоходи ( ОСОБА_6 ) не залишила проїзну частину і в трамваї не були зачинені двері, що підтверджується показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілої та свідка.
Так, суд приймає до уваги, що в судовому засіданні ОСОБА_4 сам не заперечував, що почав рух в той час як останні двері трамвая не були зачинені, що також підтверджено потерпілою та свідком.
Вказане свідчить про порушення ОСОБА_4 правил Дорожнього руху України, а саме п. 18.8, що також підтверджується висновком експертизи № 199 а від 26.05.2014 року, згідно якої у дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля Audi-100 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.18.8 Правил дорожнього руху України і знаходилися з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, в судовому засіданні сукупністю доказів у справі підтверджено винуватість ОСОБА_4 в порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, що згідновисновку судово-медичної експертизи № 405 від 16.04.2014 року, серед інших, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (закритий крайовий перелом головки правої малогомілкової кістки).

При цьому суд оцінює критично показання ОСОБА_4 щодо вини у вказаному ДПТ потерпілої, оскільки вони не узгоджуються з іншими зазначеними доказами у справі, якими підтверджено порушення саме обвинуваченим п.18.8 Правил дорожнього руху. Також, суд звертає увагу на суперечливість вказаних показань обвинуваченого, враховуючи, що сам ОСОБА_4 зазначив, що почав рух при відчинених дверях трамваю, проте в цей же час зазначив, що у ДПТ винна потерпіла, яка несподівано вибігла із-за тролейбусу коли трамвай вже закінчив посадку висадку пасажирів. Разом з тим, в цей же час ОСОБА_4 вказував, що трамвай ще не почав рух та зіткнення сталось напроти останніх дверей трамвая. Крім того, суд приймає до уваги, що протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 25.02.2014 року підтверджено пошкодження автомобіля, що виникли про ДТП, а саме пошкодження кожуху правого бокового дзеркала заднього виду, що спростовує показання обвинуваченого, що він ОСОБА_6 не збивав, а вона сама налетіла на його автомобіль.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 вважає, що вказані дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При цьому, суд виключає з обвинувачення посилання на порушення ОСОБА_4 п.2.10 Правил дорожнього руху України, згідно яких у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний «… негайно зупинити транспортний засіб та залишатися на місці пригоди, не переміщати транспортний засіб та предмети, що мають причетність до пригоди, вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою присутніх та відправити потерпілих до лікувального закладу…», оскільки вказане порушення правил дорожнього руху в причинному зв`язку з наслідками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у виді заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій не стоїть, а є подальшою неправомірною поведінкою обвинуваченого щодо порушення правил дорожнього руху, що складом злочину не охоплюються.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно довідок Липовецької ЦРЛ від 28.05.2014 року ОСОБА_4 на психіатричному та наркологічному обліках у вказаному закладі не перебуває.
З вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно довідки МСЕК № 005394 ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочину не визнав, потерпілій шкоду не відшкодував, офіційно не працює, інвалід ІІІ групи.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, думки потерпілої, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вину не визнав, не розкаявся, збитків потерпілій не відшкодував, не усвідомив як особа, що має право керування транспортними засобами, порушення ним Правил дорожнього руху України, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки призначення іншого основного покарання, передбаченого санкцією вказаної статті та не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженими.
Разом з тим, суд враховуючи, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, вчинив необережний злочин, є інвалідом 3 групи, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме матеріальної шкоди в сумі 3652,04 гривень та моральної шкоди в сумі 80000,00 гривень суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З доказів у справі вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована, що підтверджується полісом № АС/8025451 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.12.2013 року. Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого визначена в сумі 50000,00 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого 100000,00 гривень.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
За правилами Закону України «Про страхування» страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.
Згідно п.1.12 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих,становить 100000 гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Вимогами ст. 1194 ЦК України, якою врегульовано відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3652,04 гривень, оскільки ОСОБА_4 цивільно правову відповідальність застраховано та розмір заявленої шкоди не перевищує суми страхової виплати (страхового відшкодування).
При вирішенні позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Враховуючи вказані приписи Закону та приймаючи до уваги те, що висновок судово-медичної експертизи та докази подальших звернень потерпілої до лікарів, безумовно, підтверджують завдання протиправними діями обвинуваченого фізичних страждань потерпілій, суд дійшов висновку, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_6 є доведеним та завдана моральна шкода потерпілій має відшкодовуватись ОСОБА_4 як винною особою.
При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить з приписів п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» згідно яких, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Потерпілою на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що на сьогоднішній день вона продовжує відчувати біль, часто відвідує лікарню, внаслідок ДТП вона отримала численні ушкодження, наслідки від яких будуть супроводжувати її протягом всього життя. Всі ці події спричинили тяжку психічну травму, яка стала джерелом постійних негативних емоцій і хвилювань, що потребує тривалого відновлення.
Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнала потерпіла та ступень вини обвинуваченого з ОСОБА_4 , суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_6 перевищує визначений ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та складає 15000,00 гривень, які згідно ст. 1194 ЦК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, а саме: витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та судово-автотехнічну експертизу у кримінальному провадженні на загальну суму 786,24гривень та вирішити долю речових доказів у справі у відповідності до ст. 100 КПК України
Керуючись ст.65-67, 286 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволити часткового.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 15 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди завданої злочином.

У задоволенні решти вимог позову ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 786,24 гривень.
Речовий доказ у кримінальному провадженні автомобіль марки «АУДІ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання ВДАІ ВМВ України у Вінницькій області передати законному володільцю ОСОБА_9 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: