В И Р О К
іменем України

"02" грудня 2014 р. Дніпровський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миргород Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.02.2013 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України,-
ОСОБА_5 16 квітня 2014 року, приблизно 19 годині 50 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , розпочав словесну сварку з ОСОБА_6 в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи при цьому суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_5 підійшовши до ОСОБА_6 завдав останньому ножем, який тримав в правій руці ножове поранення в грудну клітку, чим спричинив умисно потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Згідно даними висновку судово-медичної експертизи №782/Е від 05.05.2014 року у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені наступні тілесні ушкодження: колото-різане проникаюче поранення грудної клітки, яке відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та пояснив, що дійсно 16 квітня 2014 року, приблизно 19 годині 50 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , він розпочав словесну сварку з ОСОБА_6 на грунті неприязних стосунків. В ході сварки, відчуваючи неприязнь до ОСОБА_6 , він дістав ніж та утримуючи його в правій руці зі злості завдав останньому удар ножем в грудну клітку, внаслідок чого спричинив ножове поранення. В подальшому він дізнався, що потерпілому ОСОБА_6 було завдано тяжке тілесне ушкодження.
Свою винність ОСОБА_5 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, при цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, в тому числі з показаннями потерпілого, свідків та висновком судово-медичної експертизи, фактичні обставини справи не оспорював.
Дані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121ч.1 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також протоколу огляду місця події, висновку судово-медичної експертизи, в яких викладені та посвідчені дані, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Винність ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст.121ч.1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше судимий.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину та суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, враховуючи поряд з цим обставини справи та вищезазначені дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, вчинив новий злочин, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість під час іспитового строку випробування, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.
Крім того, остаточне покарання ОСОБА_5 повинне бути призначене за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 22.02.2013 року.
Речові докази по справі: два ножі, які запаковано в паперовий конверт, куртку, футболку, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві слід знищити.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.121ч.1 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 22.02.2013 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Після набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 змінити з підписки про невиїзд з постійного місця проживання на взяття під варту, поклавши виконання вироку в цій частині на Дніпровське РУ ГУМВС України в м.Києві, та направити ОСОБА_5 для відбування покарання через Київський слідчий ізолятор Управління Державної Пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання та взяття під варту.
Речові докази по справі: два ножі, які запаковано в паперовий конверт, куртку, футболку, що знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: