Справа № 540/309/15-к
Номер провадження 1-кп/540/33/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року. Машівський районний суд Полтавської області
у складі головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
законного представника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Машівка кримінальне провадження внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000025 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, -
в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого, -
в скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці грудня 2014 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажання їх настання, шляхом вільного доступу, за попередньою змовою групою осіб, спільно із неповнолітнім ОСОБА_7 , прийшли до домогосподарства ОСОБА_8 в с. Григорівка Машівського району Полтавської області, де з подвір`я таємно викрали осьову вагонку до гусеничного трактора вартістю 623 гривні.
Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. Даною крадіжкою потерпілому ОСОБА_8 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 623 гривні.
Обвинувачені, після роз`яснення процесуальних прав, передбачених ст.ст.18, 345 КПК України та змісту ст. 63 Конституції України в судовому засіданні свою вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення визнали та вказали, що дійсно вони наприкінці грудня 2014 року за попередньою змовою прийшли до домогосподарства громадянина ОСОБА_8 , що в с. Григорівка Машівського району Полтавської області, де з подвір`я викрали осьову вагонку до гусеничного трактора.
Визначаючи в порядку, передбаченому ст. 349 ч.ч. 2-3 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши зізнання обвинувачених в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують їх особи, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд вважає, що ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 своїми діями, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин, передбачений ст. 185 ч.2 КК України, і вина їх у скоєні даного злочину повністю доведена.
Вирішуючи питання про обрання міри та виду покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь та характер небезпечності вчиненого злочину, їх тяжкість, дані, що характеризують особи обвинувачених, обставини, за яких був скоєний злочин і які пом`якшують або обтяжують їх відповідальність, зокрема, обтяжуючих відповідальність обставин в судовому засіданні не встановлено.
До вчинення кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позитивно характеризуються по місцю проживання /а.с.59,60,64/, раніше не судимі, мають молодий вік, на обліку лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебувають /а.с.58,63/, а відтак, з урахуванням обставин, встановлених у суді (визнання обвинуваченими своєї вини, щире каяття, та добровільне відшкодування завданих збитків, відсутність у потерпілого матеріальних та моральних притензій), суд вважає за можливе та справедливе призначити мінімальне покарання обвинуваченому в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 185 КК України.
Цивільний позов потерпілим не заявлений.
Речові докази по справі не визнавались.
Судові витрати відсутні.
Враховуючи, що запобіжний захід до обвинувачених у кримінальному провадженні не застосовувався, за час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачені за викликом слідчого та суду з`являлися, а тому запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо них не застосовується.
Керуючись ст.ст. 94, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
з а с у д и в :
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їм покарання, а саме :
- ОСОБА_6 - у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції, періодично з`являтись в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти про зміну місця проживання або роботи.

- ОСОБА_7 - на підставі ст. 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, тобто тридцять годин громадських робіт по місцю проживання;

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Полтави через Машівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя :