У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Заголдного В.В.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

за участю прокурора

Вергізової Л.А.

засудженої

ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 27 вересня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від
09 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Кіровоградської області від 27 лютого 2007 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку м. Малевичі Волинської області,

громадянку України,

не судиму,

засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч. 1
ст. 358 КК України на 2 роки обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України на 2
роки обмеження волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
визначено 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного підприємця ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної шкоди 18 267 грн. 80 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області від 27 лютого 2007 року цей вирок змінено: ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 358 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі 510
грн., за ч. 3 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 544 грн.; на
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим остаточно призначено 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком 3 роки.

У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що вона у період з 22 січня по 23 квітня 2003 року
вчинила 18 епізодів шахрайства відносно приватного підприємця ОСОБА_2, тобто здійснила незаконне
заволодіння чужим майном внаслідок обману та зловживання чужою довірою,
підробку документів та їх використання для отримання прибутку.

При цьому ОСОБА_1, не будучи суб'єктом
підприємницької діяльності, систематично здійснювала придбання живності у
жителів сіл Світловодського району, в подальшому здавала придбане м'ясо на
підприємство приватного підприємця ОСОБА_2, а після отримання акта прийому
вносила в нього неправдиві відомості про здану вагу м'яса, пред'являла вказаний
акт у бухгалтерію підприємства та отримувала там зайві кошти.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить постановлені щодо неї судові рішення скасувати,
а справу закрити за відсутністю в її діянні складу злочину. При цьому
посилається на те, що в основу обвинувачення і вироку були покладені
необ'єктивні показання ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, суд першої інстанції безпідставно відхилив її клопотання про
проведення аудиторської перевірки, чим порушив її право на захист, а також до
неї був застосований кримінальний закон, який не підлягав застосуванню,
оскільки злочинів, за які її засуджено вона не вчиняла. Стверджує, що справу
щодо неї сфабриковано. Вказує на те, що апеляційний суд, розглядаючи її
апеляційну скаргу, порушив вимоги ч. 2 ст. 377 КПК України, оскільки не
зазначив в ухвалі підстав, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої, яка підтримала свою касаційну
скаргу, думку прокурора, який вважав, що ухвала апеляційного суду має бути
скасована у зв'язку з відсутністю докладних мотивів прийнятого рішення з
направленням справи на новий апеляційний розгляд,, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 КПК України при залишенні апеляції без
задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підставі, з яких
апеляцію визнано необґрунтованою. На виконання цієї вимоги в ухвалі слід
проаналізувати, співставивши з наявними у справі та додатково поданими
матеріалами, всі доводи, наведені в апеляції, і дати на кожен із них вичерпну
відповідь.

У справі щодо ОСОБА_1 апеляційний суд зазначену вимогу закону повною мірою
не виконав.

Засуджена подала умотивовану апеляцію, в якій детально пояснила, чому вона
не погоджується з висновками суду першої інстанції, та порушила питання про
скасування вироку і закриття провадження у справі внаслідок істотної неповноти
досудового та судового слідства, неправильного застосування кримінального та
істотних порушень кримінально-процесуального закону. На обґрунтування своїх
вимог засуджена навела доводи, які заслуговували на увагу і мали бути ретельно
перевірені апеляційним судом.

Однак, залишаючи апеляцію ОСОБА_1 без задоволення, апеляційний суд, не
перевіривши належним чином усі наведені у ній доводи, не дав в ухвалі вичерпної
відповіді на жоден з них і не зазначив підстави, з яких визнав ці доводи
необґрунтованими, а обмежився загальною фразою про те, що винність засудженої
підтверджена викладеними у вироку доказами, не розкривши їх суті.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду у даній справі підлягає
скасуванню, а справа - направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого
апеляційному суду необхідно ретельно дослідити зібрані у справі докази й дати
їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, ухваливши в разі
необхідності рішення про проведення судового слідства, а також перевірити кожен
із доводів, наведених в апеляції ОСОБА_1, і з урахуванням усіх обставин справи
ухвалити одне з рішень, передбачених ст. 366 КПК України та викласти його у
відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області від 27 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати,
а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Заголдний В.В.
Мороз М.А.