Справа № 357/4508/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/691/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 01.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 липня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять Київської області, громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, працюючого менеджером у ТОВ «ДОК», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 09.06.2003 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.5 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 04.12.2007 року на підставі ст. 81 КК України звільненого 12.12.2007 року умовно-достроково,

засуджено за ч.3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

18.02.2015 року близько 15 год. ОСОБА_7 на території кладовища по вул. Сухоярська в м. Біла Церква Київської області, на землі, незаконно придбав-знайшов поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилися пластикова пляшка об`ємом 2 л., повністю заповнена особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено рідиною коричневого кольору, опієм (ацетильованим), маса якого у перерахунку на суху речовину становить 94,5312 г, яку він залишив собі та незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту та цього ж дня, близько 15 год. 02 хв. був зупинений працівниками УБНОН ГУ МВС України в Київській області спільно з працівниками СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та працівниками ГУБКОЗ СБУ України на предмет перевірки з приводу незаконного зберігання наркотичних засобів, та в присутності понятих з-за пелини куртки ОСОБА_7 було вилучено поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилися пластикова пляшка об`ємом 2 л. з опієм.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок суду у частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його злочинних дій, зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, невмотивованим і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Апелянт зазначає, що судом, в порушення вимог закону, при визначені міри покарання ОСОБА_7 не в повній мірі надана оцінка даним про особу обвинуваченого та його ставленню до вчиненого кримінального правопорушення.

На думку прокурора суд не з`ясував дані про судимість обвинуваченого та безпідставно не визнав обставиною, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, і як наслідок, не вирішив питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання ОСОБА_7 . Крім цього, судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, звільнившись з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний тяжкий злочин, що вказує на його небажання виправитися.

Також, апелянт посилається на те, що у вироку судом не вирішено питання щодо долі всіх речових доказів.

В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України покарання у виді 6 років позбавлення волі. Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав та просив задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України учасниками процесу не оскаржуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст. 309 КК України є правильною.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який є тяжким, однак не спричинив тяжких наслідків, особу винного, який одружений, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття та перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини 2012 року народження, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 309 КК України зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку.

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований. Підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не знаходить.

Доводи, на які прокурор посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме на те, що суд при призначенні покарання обвинуваченому не з`ясував дані про його судимість та безпідставно не визнав обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів є необгрунтованими, оскільки як вбачається з вироку, суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_7 раніше судимий в 2003 році за вчинення корисливого злочину проти власності громадян, звільнився з місць позбавлення волі в 2007 році. Тяжкий злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів вчинив вперше, більше ніж через 10 років після вчинення першого злочину та через близько 8 років після звільнення з місць позбавлення волі.

За змістом ч.2 ст. 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого злочину, не визнати рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при зазначених обставинах, правомірно не визнав як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів та належним чином мотивував своє рішення.

Також не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги і доводи прокурора про те, що у вироку судом не вирішено питання щодо долі всіх речових доказів. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, суд вирішив питання щодо речових доказів, визначених як речові докази по справі в постанові про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 23.03.2015 року (а.с. 40, 57).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4