Дата документу 03.09.2014

Справа № 334/8035/14-к
Провадження № 1-кс/334/1435/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_4 , , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, майора міліції ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000842, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України.
У своїй скарзі адвокат зазначає, що згідно з вказаною постановою, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в період часу з 06 грудня 2012 року по січень 2013 року до Запорізького районного суду Запорізької області та Жовтневого районного суду м. Запоріжжя було надано завідомо підроблені документи, а саме: договір займу та розписку від 20.12.2008 року щодо отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 175 000 грн., договір займу та розписку від 20.12.2008 року щодо отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 261 000 грн., договір займу та розписку від 20.12.2008 року щодо отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 86 000 грн., розписку від 10.02.2009 року щодо отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 278 550 грн. та договір купівлі-продажу від 11.02.2009 року, тобто вищезазначені підроблені документи було використано. На підставі вказаних підроблених документів вищезазначеними судами було винесено рішення щодо стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 вищезазначених грошових коштів.
В ході досудового розслідування також було встановлено, що вищезазначені підроблені документи були надані до судів разом з позовними вимогами ОСОБА_8 , який згідно них є займодавцем. Всі рішення судів було винесено на користь ОСОБА_8 та відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було звернуто стягнення грошових коштів, вказаних в вищезазначених підроблених документах. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що зазначені розписки, договори займу та договір купівлі-продажу зі свого боку не підписували, про їх існування їм стало відомо тільки в судових засіданнях, а зацікавленою особою в складанні вищезазначених документів був ОСОБА_8 , який шляхом їх використання намагався отримати від них грошові кошти, які ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дійсності у ОСОБА_8 не позичали.
У подальшому, в ході допиту ОСОБА_8 було встановлено, що останній наполягає на тому, що грошові кошти було передано в борг ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тільки в його присутності та присутності його дружини та не повернуто ними. Розписки, договори займу підписані, на його думку, саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але не в його присутності, передавалися йому вже підписаними від імені останніх, внаслідок чого, про те, що вони є підробленими та могли бути підписаними не ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , він не знав. В ході досудового розслідування спростувати такі свідчення ОСОБА_8 щодо необізнаності ним факту підроблення розписок, договорів займу та договору купівлі-продажу не надалося можливим.
Таким чином, слідчий СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 дійшов висновку, що в ході проведення досудового розслідування було проведено всі можливі слідчі дії, направлені на встановлення умислу ОСОБА_8 на використання завідомо підроблених документів, а саме розписок, договорів займу та договору купівлі-продажу, але довести умисел ОСОБА_8 не надалося можливим внаслідок того, що він не знав про підробленість наданих ним до судів документів.
Заявник вважає, що постанова слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області майора міліції ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 прийнята передчасно, безпідставно, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження обставин справи та зібраних у кримінальному провадженні доказів.
У судового засіданні адвокат підтримав доводи скарги, просить скаргу задовольнити, постанову слідчого скасувати.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги не заперечував, і погодився з доводами заявника щодо підстав скасування постанови.
Слідчий СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження № 0000842, суд дійшов такого висновку.
Постановою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 від 14.03.2014 року визначено місце проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000842 за СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
Постановою керівника органу прокуратури заступника прокурора міста Запоріжжя ОСОБА_10 від 18.03.2014 року, для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні призначено групу прокурорів у складі Старшого прокурора групи ОСОБА_11 , прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.
27.06.2014 року слідчий СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000842 від 07.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, було повідомлено гр. ОСОБА_8 про підозру у використанні підроблених документів.
28.07.2014 року, в.о. керівника органу прокуратури в.о. заступника прокурора м.Запоріжжя ОСОБА_15 , вивчивши матеріали досудового розслідування, внесеного СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 від 07.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, було винесено постанову про скасування повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України.
29.07.2014 року слідчим СВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 0000842 від 07.03. 2013 року, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В обгрунтування висновків даної постанови слідчий зазначив, що в ході проведення досудового розслідування було проведено всі можливі слідчі дії, направлені на встановлення умислу ОСОБА_8 на використання завідомо підроблених документів, а саме розписок, договорів займу та договору купівлі-продажу, але довести умисел ОСОБА_8 не надалося можливим внаслідок того, що він не знав про підробленість наданих ним до судів документів.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
На підставі ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Скаргу на постанову Слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, майора міліції ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000842 подано своєчасно, в строки, передбачені діючим КПК України.
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Згідно ст. 223 КПК України, слідчий повинен вжити необхідні дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчих дій є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Проте, зазначені положення кримінального процесуального закону слідчим СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 при прийнятті 29 липня 2014 року процесуального рішення про закриття кримінального провадження № 0000842 виконані не були.
З початку досудового слідства, всупереч ст. 9 КПК України, слідством не вчинено достатніх слідчих дії, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Після складання письмового повідомлення про підозру, Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_16 від 16 липня 2014 року було надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_8 до суду з метою розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Зазначеною ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було встановлено, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 , яка показала, що договори позики та розписки від 20.12.2008 року щодо отримання нею від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 175 тис. грн. та 86 тис. грн. та розписку від 10.02.2009 року щодо отримання нею від ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 278550 грн. та договір купівлі-продажу від 11.02.2009 року вона не підписувала, тому вони є підробленими; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , який показав, що договір займу та розписку від 20.12.2008 року щодо отримання ним від ОСОБА_8 грошових коштів в борг у сумі 261 тис. грн. він не підписував, тому вони є підробленими; протоколами допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які показали, що 20.12.2008 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 були в них в гостях в м. Запоріжжі, а тому не могли бути у вказаний день в м. Києві та підписувати договори займу та розписки; матеріалами проведення тимчасових доступів до вищевказаних розписок, договорів займу та договору купівлі-продажу в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя та Запорізькому районному суді Запорізької області, в ході яких вищевказані документи було вилучено; висновками експертів, згідно яких вищевказані розписки, договори займу та договір купівлі-продажу є підробленими; судовими рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя та Запорізького районного суду Запорізької області, прийнятими на підставі наданих завідомо підроблених вищевказаних розписок, договорів займу та договору купівлі-продажу; іншими матеріалами кримінального провадження.
Вказуючи на вивчення матеріалів кримінального провадження, в.о. заступника прокурора м. Запоріжжя ОСОБА_15 , скасувавши повідомлення про підозру, не зазначає та не описує ст. 190 КК України, яка інкримінувалася разом зі ст. 358 КК України.
Така дія як скасування повідомлення про підозру, яка була здійснена в рамках зупиненого кримінального провадження, підстави зупинення якого не відпали, не передбачена жодними нормами чинного КПК України.
Ч. 2 ст. 283 КПК України встановлює вичерпний перелік дій, які прокурор зобов`язаний здійснити у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру, а саме: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Жодних встановлених ч. 2 ст. 283 КПК України дій прокурором здійснено не було, а навпаки, було винесено нічим не передбачену та необґрунтовану постанову про скасування повідомлення про підозру.
Постанову про скасування повідомлення про підозру від 28.07.2014 року, яка фактично стала наслідком закриття слідчим кримінального провадження, всупереч ст. 37 КПК України, було винесено в.о. керівника органу прокуратури в.о. заступника прокурора м. Запоріжжя ОСОБА_15 .
Відповідно до ч. 2 ст. 37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбаченими ч. 4, 5 ст. 36, ч. 3 ст. 313, ч. 2 ст. 341, ч. 3 ст. 37 КПК України. Даний перелік випадків є вичерпним. Керівник органу прокуратури чи інший прокурор можуть здійснювати повноваження прокурора в одному кримінальному провадженні лише у випадку усунення призначеного прокурора від виконання повноважень.
За наслідками скасування повідомлення про підозру, 28.07.2014 року прокурором прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_11 було винесено постанову про поновлення досудового розслідування, і згідно даної постанови, прокурор прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_11 зазначив про необхідність проведення слідчих дій.
28.07.2014 року начальник СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_19 доручив розслідування кримінального провадження групі слідчих у зв`язку з необхідністю виконання великого обсягу слідчих дій.
Як встановлено судом, крім допиту ОСОБА_8 в якості свідка, жодної іншої слідчої дії проведено не було, всупереч приписам ст.ст. 9, 223 КПК України.
У порушення ст. 224 КПК України, у зв`язку з суттєвими розбіжностями між показами ОСОБА_8 та показами потерпілих разом зі свідками, слідчим не було проведено очну ставку, незважаючи на те, що Закон містить обов`язкову умову для проведення очної ставки в разі розбіжностей в показаннях згідно протоколів допиту. Не проведення даної слідчої дії унеможливила викрити особу, яка давала неправдиві покази.
Приймаючи постанову про закриття кримінального провадження, слідчий керувався лише поясненнями ОСОБА_8 , який зазначив, що він не знав про підробленість наданих ним до суду документів, що говорить про формальний підхід досудового розслідування. Будучи обізнаним про перегляд 14.08.2014 року Апеляційний судом Запорізької області рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, яким було стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 86 тис. грн. та 175 тис. грн. на підставі розписок та договорів займу від 20.12.2008 року, слідчий передчасно прийшов до висновку про закриття кримінального провадження.
Так, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14.08. 2014 року було скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про стягнення суми боргу у розмірі 86000 грн. та 175000 грн.
Апеляційним судом Запорізької області було встановлено, що відповідно до висновку експертів № 87-13 від 16.08.2013 року, в договорах позики та розписках від 20.12.2008 року на суми 86 000 грн. та 175 000 грн., спочатку виконувались підписи від імені ОСОБА_5 , а потім наносилася горизонтальна бланкова графа.
Таким чином, експертизою фактично встановлено, що підписи на розписках нанесені ОСОБА_5 на чистий аркуш паперу. Саме тому, колегія суддів вважає, що за результатами дослідження та оцінки експертного висновку, надані ОСОБА_8 розписки від 20.12.2008 року не є належним доказом, підтверджуючим факт укладання між сторонами відповідних договорів позики.
З урахуванням викладених обставин, рішенням Апеляційного суду Запорізької області, яке набирає законної сили з моменту його проголошення, було встановлено, що дані обставини повністю спростовують факт підписання ОСОБА_5 договорів позики від 20.12.2008 року і відповідно виникнення за ними будь-яких зобов`язань.
у постанові про закриття кримінального провадження, слідчий також не описує складу злочину ст. 190 КК України, яка кваліфікувалася разом зі ст. 358 КК України до моменту складання повідомлення про підозру.
Вирішувати питання про наявність або відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, посилаючись лише на показання самого ОСОБА_8 , є прямим порушенням норм ст. 94 КПК України.
Ч. 1 ст. 94 КПК України встановлює обов`язок слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Показання допитаних в рамках досудового розслідування свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 слідчий до уваги не взяв, не надав їм належної правової оцінки, не зазначив про це в постанові про закриття кримінального провадження.
Слідчим при закритті кримінального провадження не було надано правової оцінки експертним висновкам: Д/№ 166 від 09.08.2013 року, відповідно до якого підписи в договорі позики та розписці від 20.12.2008 року на суму 261 000 грн, виконані не ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а іншою особою; № 87-13 від 16.08.2013 року, згідно якого, спочатку в договорах позики та розписках від 20.12.2008 року на суми 86 000 грн. та 175 000 грн., виконувалися підписи від імені ОСОБА_5 , потім горизонтальна бланкова графа; № 86-87 від 31.05.2013 року, згідно якого в розписці ФОП « ОСОБА_5 » від 10.02.2009 року, договорі купівлі-продажу від 11.02.2009 року та акті приймання-передачі від 11.02.2009 року, спочатку були виконані підпис і відбиток печатки, потім друкований текст.
16.11. 2013 року старшим слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_22 було призначено повторну судову почеркознавчу експертизу договору позики та розписки від 20 грудня 2008 року, проведення якої доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.
Але, листом від 16.12.2013 року слідчий відізвав в матеріали кримінального провадження з експертної установи.
З урахуванням викладеного, на момент закриття кримінального провадження, повторна судова почеркознавча експертиза договору позики та розписки від 20 грудня 2008 року виконана не була.
29.04.2014 року слідчим СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 було винесено постанову про призначення повторної судової технічної експертизи документів та постанову про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи документів.
Копії постанов для виконання були направлені НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Своїм листом слідчий відізвав від НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області матеріали справи та постанови про призначення експертиз.
На підставі вимоги слідчого, постанови про призначення експертиз по кримінальному провадженню було залишено без виконання, матеріали справи повернуто, що знов-таки свідчить про порушення вимог КПК України стосовно повного та всебічного розслідування обставин справи.
В порушення ст. 93 КПК України, слідчим не були розглянуті клопотання ОСОБА_6 , не була надана їм правова оцінка.
Зважаючи на наведене, при закритті кримінального провадження слідчий не дослідив всі обставини кримінального провадження, не дав оцінку всім наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, прямо не зазначив, який склад кримінального правопорушення відсутній у ОСОБА_8 та обмежився лише висновком про закриття кримінального провадження. В порушення вимог кримінально-процесуального закону слідчий не вжив всіх необхідних дій, спрямованих на повне, об`єктивне та всебічне досудове розслідування обставин справи.
В кримінальному провадженні виявлено відсутність погодженого дієвого плану проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій з чітким визначенням виконавців та термінів виконання. У зв`язку з чим, постанова Слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, майора міліції ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000842 прийнята передчасно, без повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин справи, тому суд дійшов висновку, що постанова прийнята передчасно і тому вона підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_7 від 29 липня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000842, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України с к а с у в а ти як незаконну.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1