У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора
Колесниченка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 13 листопада 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення щодо нього.

Вироком Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25 січня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця Республіки Молдова,
жителя м. Ялти, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до сплати штрафу у
розмірі 1700 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від
20 березня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано винуватим та
засуджено за те, що він 31 січня 2006 року близько 20 години, керуючи
автомобілем ДЕУ СЕНС, на автодорозі Сімферополь-Ялта-Севастополь, з порушенням
вимог п. п. 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, на пішохідному переході вчинив
наїзд на ОСОБА_2. Внаслідок цього потерпілому були заподіяні середньої тяжкості
тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений звертає увагу на те, що судом при
постановленні вироку належним чином не враховані ступінь тяжкості вчиненого
злочину, дані про його особу, пом'якшуючі покарання обставини, які могли
вплинути на призначення більш м'якого покарання. Посилається на порушення кримінально-процесуального
закону, оскільки судовий розгляд справи проведено без участі потерпілого. Крім
того, зазначає, що його не було повідомлено про апеляційний розгляд справи. Просить судові рішення щодо нього змінити, пом'якшити
йому покарання, знизивши розмір штрафу, та скасувати додаткове покарання у виді
позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку
прокурора Колесниченка О.В., який просив задовольнити скаргу частково та
звільнити засудженого від додаткового покарання, перевіривши матеріали справи
та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його
засуджено, та щодо кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 286 КК України ґрунтуються на
сукупності досліджених у справі доказів, і в касаційній скарзі не
заперечуються.

Посилання засудженого на те, що судовий розгляд проведено
без участі потерпілого, чим істотно порушено вимоги кримінально-процесуального
закону, є безпідставними. Як убачається із протоколу судового засідання, під
час розгляду справи від засудженого ОСОБА_1 клопотань про відкладення слухання
справи не надходило. Він повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та не оспорював фактичні обставини
справи, й погодився з думкою прокурора про можливість розгляду справи за
відсутності потерпілого ОСОБА_2.

Не заслуговують на увагу також доводи засудженого, що
його не було повідомлено про день та час
розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як видно з матеріалів справи, місцевий суд виконав
вимоги ч. 3 ст.354 КПК України,
направивши 19.02.2007 року засудженому за вказаною ним у своїй апеляційній скарзі адресою
повідомлення про призначення справи до апеляційного розгляду.

Основне покарання ОСОБА_1 у виді штрафу судом призначено
відповідно до вимог закону і підстав для зменшення розміру штрафу колегія
суддів не вбачає.

Що стосується доводів про пом'якшення
призначеного ОСОБА_1 покарання з виключенням призначеного
йому додаткового покарання, то вони, на думку колегії суддів, заслуговують на
увагу.

При призначенні ОСОБА_1 додаткового
покарання у виді позбавлення його права керувати транспортними засобами,
призначення якого за санкцією ч.1 ст. 286 КК України є альтернативним, суд
першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, не в повній
мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину та дані про особу засудженого й не мотивував необхідності призначення
йому такого додаткового покарання.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, добровільно
відшкодував у повному обсязі завдані збитки, позитивно характеризується за місцем роботи, на його утриманні знаходиться
непрацездатна дружина та малолітня дитина. Крім того, суд не взяв до уваги і
те, що робота водія є для нього основним заробітком.

З урахуванням усіх цих обставин,
колегія суддів приходить до висновку про можливість виключення рішення суду про призначення ОСОБА_1 додаткового покарання.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 394- 396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

частково задовольнити касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1

Вирок Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 25 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 20 березня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити - виключити
рішення суду про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення
права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Вважати його засудженим за ч. 1 ст.
286 КК України до сплати штрафу у розмірі 1 700 грн.

У решті судові рішення щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Судді:

Федченко О.С.
Нікітін Ю.І. Глос Л.Ф.