АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0003365 за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 __ покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

__________________________________________________
Справа №11-кп/796/1027/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
Як встановив суд у вироку, 06.05.2014 року близько 21 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Велика Кишеня», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 18, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, взяла з торгівельної полиці та поклала до візка, з метою викрадення, промислові товари та продукти харчування на загальну суму 247 грн. 98 коп., з якими ОСОБА_7 пройшла повз касову зону через непрацюючу касу №12, не оплативши товар, та направилась до виходу із магазину, але не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як при виході з магазину була затримана охоронцем магазину.

В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності винуватості обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України передбачено, що у випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України, на обвинуваченого може бути покладено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а суд першої інстанції поклав на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, тобто, виходячи за межі, встановлені чинним законодавством України про кримінальну відповідальність, грубо порушуючи вимоги п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, суттєво погіршив становище обвинуваченої, фактично зобов`язавши її узгоджувати з органом кримінально-виконавчої інспекції будь-який виїзд за межі України, незалежно від мети та тривалості, чим порушив права обвинуваченої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження його учасниками в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), оскільки виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Призначене ОСОБА_7 покарання за цим злочином відповідає вимогам ст.ст. 65, 75 КК України, вчиненому і її особі.

Що стосується застосування ст. 76 КК України при звільненні обвинуваченої від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то колегія суддів зауважує наступне.

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на засудженого такі обов`язки:

1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого;

2) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

3) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

4) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

5) пройти курс лікування від алкоголізму, наркоманії або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.

Натомість, суд у вироку, прийнявши рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України та визнавши за необхідне у зв`язку з цим покласти на неї ряд обов`язків, в т.ч. і передбачений п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, допустив описку та зобов`язав ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, тобто без зазначення визначеної Законом мети та тривалості такого виїзду - у виді постійного місця проживання.

Відповідно до ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року виправлено описку у резолютивній частині вироку Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року відносно засудженої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та визнано вважати вірним, що на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись в інспекцію для реєстрації, що не змінює зміст покладених на ОСОБА_7 обов`язків і повністю відповідає нормі матеріального права.

Законність даної ухвали ніким з учасників судового провадження, в т.ч. і прокурором, в апеляційному порядку не оспорена, на що вказав колегії суддів і прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не підтримавши апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва.

За таких обставин, з огляду на виправлення судом першої інстанції допущеної у вироку описки в частині обов`язків, що покладаються на обвинувачену, в порядку ст. 76 КК України, у зв`язку з її звільненням від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, вимога про зміну чого є єдиним доводом апеляційної скарги заступника прокурора м. Києва, колегія суддів дійшла висновку, що в її задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3