Справа № 493/843/15-к
Провадження № 1-кп/493/98/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2015 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження № 1-кп/493/98/15 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пужайкове Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , радіотелефоніста 2 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , солдата призваного у зв`язку із мобілізацією, раніше не судимого,
· обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 являючись військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді радіотелефоніста 2 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV, близько 12:00 години 28 жовтня 2014 року знаходячись у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито, не вводячи в оману представників вказаного військового комісаріату, письмово виразив їм своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у Збройних Силах України, припинивши виконання обов`язків військової служби, тобто відмовився від несення обов`язків військової служби.
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Верховною Радою України № 1126-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 призвано на військову службу у зв`язку з мобілізацією 15 травня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У той же день, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони), поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду радіотелефоніста 2 роти охорони цієї ж частини, яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_4 .
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 року № 548-XIV та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 року № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Окрім цього, солдат ОСОБА_4 відповідно до ст. ст. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 року № 548-XIV зобов`язаний у мирний і воєнний час відповідати за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна; зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Проте, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_4 28 жовтня 2014 року вчинив відмову від несення обов`язків військової служби при наступних обставинах:
28 жовтня 2014 року близько 12:00 год. у ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , не бажаючи в подальшому нести обов`язки військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання у вигляді небажання постійно нести обов`язки військової служби, будучи придатним до проходження військової служби, солдат ОСОБА_4 відкрито, письмово виразив своє небажання постійно нести обов`язки військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 та Збройних Силах України посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 . У подальшому солдат ОСОБА_4 до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не прибув та перебував за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , фактично припинивши виконання обов`язків військової служби.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України визнав повністю і показав суду, що він у травні 2014 року був призваний на військову службу в зв`язку з мобілізацією. 15 травня 2014 року він був зарахований до списків військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та проходив службу у цій військовій частині за місцем її дислокації у АДРЕСА_1 . У жовтні 2014 року йому по телефону було повідомлено, що військова частина НОМЕР_1 направляється до зони проведення антитерористичної операції. 28 жовтня 2014 року, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , він відмовився від проходження військової служби у зоні антитерористичної операції, про що відкрито заявив посадовим особам районного військового комісаріату та власноручно написав рапорт. Від проходження військової служби у зоні АТО він відмовився, так як в той період померла його теща, потрібно було готуватись до поминальних обідів, а потім захворіла дружина, у якої було постійне підвищення температури, пізніше коли стало зрозуміло, що температура не понижується, вона звернулась до лікарні і її було госпіталізовано, а він залишився доглядати за малолітнім сином ОСОБА_5 . Крім того він вважає, що не є достатньо підготовленим для участі у військових діях. Після написання зазначеного рапорту він до військової частини НОМЕР_1 більше не прибув, а знаходився і по теперішній час знаходиться за місцем свого проживання. В скоєному щиро кається.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що починаючи з жовтня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 фактично відмовився він несення обов`язків військової служби, так як не прибув до військової частини НОМЕР_1 у вказаний термін.

Окрім власного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості, за обставинами, встановленими судом, його винуватість в інкримінованому діянні підтверджується такими розкритими доказами, перевіреними і проаналізованими в ході судового слідства і наданими для оцінки суду першої інстанції до моменту його видалення в нарадчу кімнату:

- витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 15 травня 2014 року про зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу частини та призначення його на посаду радіотелефоніста другої роти охорони;
- копією листа командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 за № 530 від 01 листопада 2014 року, за змістом якого по причині відмови обвинуваченим ОСОБА_4 проходити службу в зоні АТО та виявив бажання проходити подальшу службу в військовій частині Одеської області у зв`язку з чим відповідні матеріали передані на розгляд до Військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_6 та начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 і заявлено клопотання про прийняття необхідних мір щодо військовослужбовця;
- копією рапорту ОСОБА_4 на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_8 від 28 жовтня 2014 року про відмову від проходження служби в зоні антитерористичної операції;
- копією облікової картки солдата ОСОБА_4 , згідно якої, він придатний до військової служби та 15.05.2014 року призваний на військову службу у зв`язку з мобілізацією;
Також у судовому засіданні були дослідженні: вимога УІАЗ ГУМВС України в Одеській області, копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , довідка з лікарні, які були долучені у судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження.
Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому злочину підтверджується його поясненями, показами свідка та фактичними доказами справи, які були дослідженні у судовому засіданні, і які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються.
Таким чином, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до змісту обвинувального акта, тобто на основі ст. 337 КПК України, виходячи із засад змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши докази, і виключно ті, які надані суду першої інстанції та, проаналізувавши їх в сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які проявилися у відмові від несення обов`язків військової служби, слід кваліфікувати по ст. 409 ч. 2 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке за відповідною класифікацією віднесене до злочинів середньої тяжкості, критичне ставлення обвинуваченого до такої дії при розгляді провадження судом, повне визнання вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиросердне каяття у вчиненому, своїми правдивими показаннями сприяв встановленню істини у справі, усвідомив свою протиправну поведінку, зробив відповідні висновки, а також те, що обвинувачений вчинив злочин внаслідок збігу тяжких і сімейних обставин, має власну сім`ю, в якій утримує малолітню дитину і хвору дружину, раніше не засуджувався, що являється обставинами, які пом`якшують йому покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в ході судового провадження не встановлено.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особі, яка щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, тощо, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладанням обов`язків згідно з ст. 76 КК України,мотивуючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільні позови по справі не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 409 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання;
- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
СУДДЯ