Справа № 468/104/15-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________
В И Р О К
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове м. Дзержинськ Донецької області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Інгулка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,
Відповідно до обвинувального акту наприкінці серпня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за попередньою змовою з метою викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, проникли на територію ПП «Чушак» за адресою: вул. Інгульська, 37-Б с. Лобріївка Баштанського району Миколаївської області, звідки таємно викрали 612 кг насіння соняшника, вартістю 3,55 грн. за 1 кг, загальною вартістю 2172 грн., які помістили в 18 полімерних мішків, та 1044 кг ячменю, вартістю 2,44 грн. за 1 кг, загальною вартістю 2547 грн., які помістили в 18 полімерних мішків. Викрадене майно обвинувачені завантажили до двох автомобілів ВАЗ 2101, на яких приїхали, та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 4719 грн.
Таким чином, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, на початку листопада 2014 року ОСОБА_3 , з метою викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів, проник на територію ПП «Чушак» за адресою: вул. Інгульська, 37-Б с. Лобріївка Баштанського району Миколаївської області, звідки таємно викрав 960 кг насіння сої, вартістю 5,40 грн. за 1 кг, загальною вартістю 5184 грн., які помістив в 16 полімерних мішків та завантажив до автомобіля ВАЗ 2101, на якому приїхав до вказаної території. В подальшому викраденим майном обвинувачений розпорядилися на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду в сумі 5184 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
26.01.2015 року між обвинуваченими та потерпілим укладено угоду про примирення відповідно до ст. 471 КПК України.
Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України, та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачені беззастережно визнали свою винуватість у зазначених діяннях. Крім того, за фактом крадіжки майна наприкінці серпня 2014 року обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було частково відшкодовано матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_7 в сумі 2000 гривень, та обвинувачені зобов`язалися солідарно відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду по вказаному факту в сумі 2719 грн. в строк до 01.03.2015 року.
Крім того, угодою передбачено обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 відшкодувати потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток в сумі 5184 грн. за фактом крадіжки сої в листопаді 2014 року в строк до 01.05.2015 року.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинні понести обвинувачені, а саме обвинувачений ОСОБА_3 - покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в один рік, та обвинувачений ОСОБА_4 - покарання у виді одного року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в один рік.
Вказані вид та міра покарання та підстави для звільнення від відбування покарання з випробовуванням визначені сторонами угоди з врахуванням активного сприяння обвинуваченихв розкритті злочину, їх задовільної характеристики, часткового відшкодування ними шкоди та примирення сторін. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор, потерпілий, обвинувачені та захисник підтримали угоду про примирення обвинувачених з потерпілим та вважали, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджуються на це.
В судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_7 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 26.01.2015 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
ПРИСУДИВ:
Затвердити угоду від 26.01.2015 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченими ОСОБА_3 й ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання в виді позбавлення волі строком на два роки.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в один рік.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання в виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в один рік.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів.
суддя: