Справа № 439/42/13-к
Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 11/783/953/13
Доповідач: Гуцал І. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Львівської
області в складі :

головуючого-судді - Гуцала
І.П.

суддів -
Голубицького С.С., Калиняк О.М.,

з участю прокурора - Горин
У.І.,

захисника - ОСОБА_1

потерпілої - ОСОБА_9

та засудженого - ОСОБА_3,

представника потерпілої - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові кримінальну
справу за апеляційними скаргами
захисника засудженого ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_1 та прокурора, який брав
участь у суді першої інстанції, ОСОБА_5
на вирок Бродівського районного суду
Львівської області від 4 вересня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Буськ
Львівської області, зареєстрованого
АДРЕСА_1 львівської області та фактично
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
українця, громадянина України,
одруженого, із вищою освітою, не
працюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.286 КК України до
штрафу в розірі 5100 грн. із позбавленням
права керування транспортними
засобами на строк два роки.

Частково задоволено цивільний
позов потерпілої ОСОБА_9 та стягнуто із
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_9 20 458,06 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди та 6
882 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_3 підписку
про невиїзд залишено без змін до вступу
вироку в закону силу.

Вирішено питання про речові докази та
судові витрати.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 3
серпня 2012 року приблизно о 03 год. він,
керуючи автомобілем марки «Opel-Vivaro»,
НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі
Київ-Чоп у напрямку до м.Києва, при
проїзді 487 кілометру + 200 метрів
вищевказаної автодороги біля міста
Буськ Львівської області порушив
вимоги р.1 п.п.1.5, 1.10; р.2 н.2.3 б), д); р.12
п.п.12.1; р.13 п.13.1 ПДР України,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001
року із наступними змінами, які
виразилися в тому, що він проявив
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, під час вибору в установлених
межах безпечної швидкості руху не
врахував дорожню обстановку, щоб мати
змогу постійно контролювати рух
керованого ним транспортного засобу та
безпечно керувати ним, відповідно не
дотримав безпечного інтервалу до
правого краю проїзної частини, чим
створив аварійну обстановку, яка
призвела до виїзду керованого ним
автомобіля за межі проїзної частини та
його перекидання, внаслідок чого
пассажир автомобіля ОСОБА_9 отримала
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Захисник засудженого ОСОБА_3 - адвокат
ОСОБА_1 просить вирок Бродівського
районного суду Львівської області від 4
вересня 2013 року змінити з підстав
однобічності та неповноти судового
слідства, невідповідності висновків
суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, невідповідності
призначеного покарання тяжкості
злочину та особі засудженого та
призначити більш м»яке покарання,
зменшивши суму штрафу до нищої межі та
скасувати призначене додаткове
покарання у вигляді позбавлення права
керувати транспортним засобом, а також
скасувати вирок в частині часткового
задоволення цивільного позову,
оскільки вважає, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини потерпілої, яка завадила
керуванню автомобілем.

Прокурор, який брав участь у розгляді
справи в суді першої інстанції, не
оспорюючи вину засудженого, просить
вирок Бродівського районного суду
Львівської області від 4 вересня 2013
року змінити у зв»язку із неправильним
застосуванням кримінального закону,
вважаючи, що судом при постановленні
вироку при кваліфікації дій ОСОБА_3 за
ч.1 ст.286 КК України, суд зайво зазначив
таку ознаку вищевказаного закону як
порушення правил експлуатації
транспорту. В обґрунтування своїх
вимог вказав, що з матеріалів справи
вбачається, що керований ОСОБА_3
автомобіль на час вчинення злочину
знаходився у технічно справному стані.
У ході досудового та судового слідства
обставин, які б свідчили про наявність
в автомобілі таких несправностей, за
яких згідно з ПДР України його
експлуатація заборонена, не
встановлено. Зазначені обставини при
постановлені вироку залишені судом
першої інстанції поза увагою, у зв'язку
з чим кваліфікуючи неправомірні дії
ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України суд зайво
зазначив у мотивувальній частині
вироку кваліфікуючу ознаку -
«порушення правил експлуатації
транспорту».

При апеляційному розгляді захисник
засудженого ОСОБА_1 змінив апеляційні
вимоги та просить вирок суду змінити та
скасувати призначене засудженому
ОСОБА_3 додаткове покарання у вигляді
позбавлення права керувати
транспортними засобами, оскільки
призначене йому покарання за своєю
суворістю не відповідає тяжкості
злочину та особі засудженого.
Покликається на те, що судом не
мотивовано необхідності призначення
додаткового покарання у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами; не враховано
того, що засуджений частково
компенсував потерпілій шкоду, не
враховано пояснення засудженого з
приводу необхідності використання
транспортного засобу для потреб сім»ї;
не дано належної оцінки
характеризуючим матеріалам справи.
Просить змінити вирок, виключивши з
резолютивної частини вказівку на
додаткове покарання у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами. В решті вирок
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді; виступ
прокурора, який підтримав апеляцію
сторони обвинувачення та заперечив
апеляцію засудженого; пояснення
засудженого, його захисника - адвоката
ОСОБА_1 на підтримку апеляційних скарг,
потерпілу, яка просить вирок місцевого
суду залишити без змін, обговоривши
наведені в апеляційних скаргах доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу прокурора та апеляційну скаргу
захисника засудженого ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_1, змінену при
апеляційному розгляді справи, слід
задоволити і вирок змінити з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність вини
засудженого відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується
зібраними та перевіреними доказами, є
обґрунтованим і в апеляції засудженим
не оспорюється.

Призначаючи ОСОБА_3 основне покарання у
виді штрафу в розмірі 5100 гривень, суд
відповідно до вимог ст.65 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого
злочину, обставини справи, особу
засудженого, відсутність обставин, що
пом'якшують чи обтяжують покарання, й
зазначив це у вироку. Таке основне
покарання є необхідним і достатнім для
виправлення засудженого та
запобігання вчиненню ним нових
злочинів.

Щодо призначеного судом додаткового
покарання у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами на
строк два роки, то таке покарання не
відповідає визначеним ст.65 КК України
загальним засадам призначення
покарання.

У п.п.20, 21 постанови Пленум Верховного
суду України від 23 грудня 2005 року № 14
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті»
роз'яснено, що при призначенні
покарання за відповідною частиною ст.286
КК суди мають враховувати не тільки
наслідки, що настали, а й характер та
мотиви допущених особою порушень
правил безпеки дорожнього руху або
експлуатації транспорту, її ставлення
до цих порушень та поведінку після
вчинення злочину, вину інших причетних
до нього осіб (пішоходів, водіїв
транспортних засобів, працівників,
відповідальних за технічний стан і
правильну експлуатацію останніх, тощо),
а також обставини, які пом'якшують і
обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення
покарання за частинами 1 та 2 ст.286 і ст.287
КК необхідно обговорювати питання про
доцільність застосування до винного
додаткового покарання - позбавлення
права керувати транспортними засобами
або обіймати посади, пов'язані з
відповідальністю за технічний стан чи
експлуатацію транспортних засобів,
відповідно.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням
того, що засуджений вчинив злочин
невеликої тяжкості та будучи у
тверезому стані, особи винного, який
раніше не судимий, по місцю проживання
характеризується позитивно, дружина
якого не працює, має на утриманні
малолітню дитину, транспортний засіб є
єдиним джерелом доходу у його сім»ї,
так як він використовує його для
надання послуг перевезення, щире
каяття, усіх обставин справи, а також
те, що немає інших пошкоджених
транспортних засобів, призначене
ОСОБА_3 додаткове покарання у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами на строк два
роки не відповідає ступеню тяжкості
злочину та особі засудженого внаслідок
суворості.

При вирішенні питання про призначення
ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді
позбавлення права керувати
транспортними засобами суд не
вмотивував свій висновок про
призначення додаткового покарання

Тому вирок суду в частині призначення
ОСОБА_3 додаткового покарання слід
змінити та виключити із резолютивної
частини вказівку на додаткове
покарання у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами, що
відповідатиме вимогам ст.65 КК України,
принципу справедливості та меті
покарання.

Що стосується доводів апеляційної
скарги прокурора про порушення судом
матеріального закону при вирішенні
питання про кваліфікацію дій ОСОБА_3, то
такі заслуговують на увагу.

Матеріали справи свідчать, що суд при
постановленні вироку у справі не
врахував висновок автотехнічної
експертизи №1/475 від 14.08.2012 року про те,
що всебічний кінематичний та
трасологічний аналіз виявлених
технічних несправностей робочої
гальмівної системи та системи
рульового управління даного
автомобіля однозначно свідчить про те,
що вони не мають експлуатаційного
характеру і є аварійними, тобто виникли
під час ДТП (з»їзду автомобіля в кювет,
руху по ньому і наступного перекидання)
з-за виниклих при цьому навантажень
ударного характеру (а.с.42-46).

Оскільки вищенаведене не було
враховано судом при постановленні
вироку, тому суд, кваліфікуючи дії
ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, зайво
зазначив таку ознаку вищевказаного
злочину як порушення правил
екссплуатації транспорту та допустив
неправильне застосування
кримінального закону.

За таких обставин, колегія суддів
виключає з мотивувальної частини
вироку кваліфікуючу ознаку ч.1 ст.286 КК
України порушення експлуатації
транспортного засобу.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України 1960
року, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3
задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити.

Вирок Бродівського районного суду
Львівської області від 4 вересня 2013
року відносно засудженого ОСОБА_3
змінити.

Виключити із мотивувальної частини
вироку вказівку на кваліфікуючу ознаку
злочину порушення правил експлуатації
транспортного засобу.

Виключити із резолютивної частини
вироку відносно засудженого ОСОБА_3
додаткове покарання у виді позбавлення
права керувати транспортними засобами
на строк два роки.

Вважати ОСОБА_3 засудженим до
призначеного вироком суду першої
інстанції за ч.1 ст.286 КК України
покарання у виді штрафу в розмірі 5100
гривень без позбавлення права керувати
транспортними засобами.

У решті вирок залишити без зміни.

С У Д Д І :
Гуцал І.П.

Голубицький С.С.

Калиняк О.М.