АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/235/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- при секретарях ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
- за участю прокурорів ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
ОСОБА_13
- потерпілих ОСОБА_14
ОСОБА_15
- представника потерпілих ОСОБА_16
- захисника ОСОБА_17
- обвинуваченої ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_17 , обвинуваченої ОСОБА_18 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року, згідно з яким,

- ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, українка, громадянка України, з середньою-спеціальною освітою, не заміжня, яка працювала медичною сестрою в КМКЛ №5, на даний час є пенсіонеркою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
- засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі. Цивільний позов представника потерпілих задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_18 на користь потерпілої ОСОБА_15 210.000 гривень моральної шкоди та на користь потерпілого ОСОБА_14 100.000 гривень моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно із вироком суду першої інстанції, ОСОБА_18 визнана винуватою у тому, що 18.08.2013 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання - в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних стосунків зі своїм співмешканцем ОСОБА_19 , використовуючи ніж, умисно заподіяла останньому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
При цьому ОСОБА_18 18.08.2013 року, приблизно о 14 год. 00 хв., знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання - в квартирі АДРЕСА_3 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_19 розпивала спиртні напої. Цього ж дня, приблизно о 17 год. 50 хв., ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спровокувала суперечку зі своїм співмешканцем ОСОБА_19 , в ході якої вони висловлювалися на адресу один одного нецензурною лайкою. Під час вказаної суперечки ОСОБА_18 , відчуваючи до свого співмешканця ОСОБА_19 раптово виниклу неприязнь, знаходячись на кухні зазначеної квартири, взяла зі столу ніж та, утримуючи його в руці, умисно нанесла ним чотири удари, два з яких в область тулуба, і по одному удару в ліве передпліччя та ліве стегно ОСОБА_19 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді: колото-різаних ран грудей, живота, лівого стегна; проникаючого поранення живота; непроникаючого поранення товстої кишки.
З вказаними ушкодженнями ОСОБА_19 лікарями швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до КМКЛ №17, де останній 20.08.2013 року, не приходячи до свідомості, помер.

Відповідно до висновку експерта Київського міського бюро судово-медичних експертиз № 2419 від 04.09.2013 року ОСОБА_20 :
1) в ОСОБА_19 виявлено:
а) наскрізне колото-різане поранення лівої руки: колото-різана (прямолінійна форма; рівні, не осаджені краї; прямовисні стінки; один кінець П-подібний, а другий гострокутний, з додатковим розрізом, від яких відходить раньовий канал, переважаючий довжину рани) рана (№3) в ділянці променевого краю лівого передпліччя, від котрої відходить раньовий канал, який іде ззаду наперед, зверху донизу та зліва направо, по ходу якого ушкодженні м`язи передпліччя та ліктьова артерія (у вигляді повного їх перетину), та який закінчується колото-різаною (прямолінійна форма; рівні, не осаджені краї; прямовисні стінки; один кінець П-подібний, а другий гострокутний, з додатковим розрізом) раною (№4) на передній поверхні передпліччя, з довжиною раньового каналу біля 12 см;
б) проникаюче колото-різане поранення грудей та живота: колото-різана (прямолінійна форма; рівні, не осаджені краї; прямовисні стінки; один кінець П-подібної формі, а другий гострокутний; від котрих відходить раньовий канал, переважаючи довжину рани) рана (№2) на лівій бічній поверхні грудей в проекції 10-го міжребірря, від якої відходить раньовий канал, який іде ззаду наперед, зверху донизу та зліва направо, на протязі котрого ушкоджені 10-е ребро зліва (у вигляді повного перетину його хрящової частини), пристінкова очеревина зліва, брижа та кишкова трубка тонкої кишки, та глибина якого біля 13 см;
в) непроникаюче колото-різане поранення грудей: колото-різана рана (морфологія рани алогічна ранам №№ 2, 3, 4) (№1) на лівій бічній поверхні грудей в проекції 5-го міжребірря, від якої відходить раньовий канал, який іде ззаду наперед, зверху наперед та зліва направо, по ходу якого ушкоджені тільки тканини грудей та глибина якого складає 7 см;
г) колото-різане поранення лівого стегна: колото-різана рана (морфологія рани аналогічна ранам №№1, 2, 3, 4) (№5) на зовнішній поверхні лівого стегна, від якої відходить раньовий канал, який іде ззаду наперед, зверху донизу та зліва направо, по ходу якого ушкодженні тільки тканини стегна та глибина якого складає 5 см;
д) три садна на обличчі в лівій виличній ділянці, синець біля правого кута рота з садном на його фоні;
е) подряпина на лівій бічній поверхні грудей;
ж) ознаки оперативного втручання на лівому передпліччі з приводу його колото-різаного поранення з накладенням лігатур на ушкоджену артерію та дренуванням раньового каналу (18.08.2013 року); ознаки оперативного втручання на черевній порожнині та її органах з приводу вищевказаного поранення з ушкодженням очеревини, брижі та зовнішньої оболонки тонкого кишковика та дренуванням черевної порожнини (18.08.2013 року); ознаки оперативного втручання на лівій плевральній порожнині з приводу цього поранення з дренуванням лівої плевральної порожнини (18.08.2013 року); ознаки оперативного втручання на лівому стегні з приводу вищезгаданого поранення з дренуванням раньового каналу (18.08.2013 року).
Вищевказані колото-різані поранення утворились від дії гострого предмету, який має колючо-ріжучі властивості, по типу клинка ножа, який мав обушок П-подібного профілю з одного боку та гострого леза з іншого боку.
Вищевказана подряпина утворилася від дії предмета, маючого виступаючу гостру частину, яким міг бути кінець клинка ножа.
Вищевказані садна та синці з садном на його фоні утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), ознаки контактуючої поверхні якого (яких) не відобразилися.
Вищевказані ушкодження, які описані в п. п. А, Б мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпечні для життя).
Вищевказані ушкодження, які описані в п. п. В, Г мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я.
Вищевказані ушкодження, які описані п. п. Д, Е мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Між вищевказаними ушкодженнями, які описані в п. п. А, Б та настанням смерті постраждалого мається прямий причино-наслідковий зв`язок. Інші ушкодження з настанням смерті не зв`язані.
2) Смерть ОСОБА_19 настала від поєднаної травми грудей, живота та лівого передпліччя з ушкодженням очеревини, тонкого кишковика, лівої ліктьової артерії та шоком.
Згідно із записом в наданій медичній документації ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в 11 годин 35 хвилин.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_17 ставиться питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині юридичної кваліфікації дій обвинуваченої, з перекваліфікацією дій ОСОБА_18 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначенням їй покарання за цим кримінальним законом із застосуванням ст. 75 КК України, а також із зменшенням суми, яка підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_14 , до 10.000 грн. та виключенням рішення про стягнення моральної шкоди у розмірі 210.000 грн. на користь ОСОБА_15 .
При цьому захисник заявляє, що вирок було ухвалено при неповному з`ясуванні обставин події, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до незастосування кримінального закону, який підлягав застосуванню.
Як зазначено в апеляційній скарзі, в порушення ст. 94 КПК України суд першої інстанції не взяв до уваги наявні у справі письмові докази, у тому числі:
- медичну документацію, висновки експерта та показання свідків про наявність у ОСОБА_18 тілесних ушкоджень;
- свідчення потерпілої ОСОБА_15 про зловживання померлим спиртними напоями та агресивну поведінку останнього під час перебування у стані сп`яніння;
- показання експертів у судовому засіданні, зокрема про розташування ОСОБА_18 та ОСОБА_19 під час спричинення тілесних ушкоджень, про наявність слідів крові та поту на предметах у квартирі, походження яких можливо як від обвинуваченої, так і від померлого;
які повністю співпадають з показаннями обвинуваченої, які вона надавала при проведенні слідчого експерименту, про самозахист від протиправних дій ОСОБА_19 .

Також захисник, вказуючи на хаотичний та неприцільний характер нанесення обвинуваченою поранень ОСОБА_19 , без ушкодження життєво важливих органів, вважає, що ОСОБА_18 діяла у стані необхідної оборони, проте перевищила її межі, а тому просить про перекваліфікацію дій обвинуваченої.
Крім того апелянт зазначає про недоведеність перебування ОСОБА_18 під час вчинення протиправних дій у стані алкогольного сп`яніння, який не підтверджений медичним висновком, та безпідставне стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_15 відповідного розміру моральної шкоди, оскільки цивільний позов в цій частині ні під час досудового розслідування, ні у суді заявлений не був.
Захисник також вважає протокол огляду місця події з фотознімками про місце виявлення ножа зі слідами крові, недопустимим та сфальсифікованим доказом, оскільки за свідченнями лікарів, які прибули до квартири за викликом обвинуваченої, медичні працівники не бачили у кімнаті будь-яких ножів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_18 фактично наводяться аналогічні доводи та прохання.
При цьому обвинувачена зазначає, що конфлікт між нею та померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 був спровокований останнім, який, перебуваючи у стані сп`яніння, спровокував спочатку словесний конфлікт, а потім почав застосовувати до обвинуваченої насильство, наносячи удари руками по голові та в обличчя, поваливши на підлогу та намагаючись придушити її, у зв`язку із чим ОСОБА_18 , захищаючи своє життя, нанесла ОСОБА_19 декілька ударів предметом, якого не бачила, проте допускає, що це міг бути ніж.
З огляду на ці доводи, а також стверджуючи, що вона не мала умислу на позбавлення життя ОСОБА_19 , ОСОБА_18 просить перекваліфікувати її дії з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, оскільки вважає, що спричинила тяжкі тілесні ушкодження померлому при перевищенні меж необхідної оборони.

Представником потерпілих подані заперечення на апеляційні скарги захисника та обвинуваченої.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, заслухавши доповідь судді; вислухавши пояснення прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення поданих апеляційних скарг, оскільки вважали їх безпідставними; пояснення захисника та обвинуваченої, які вважали постановлене по справі судове рішення незаконним і необґрунтованим, а тому просили його змінити в частині юридичної кваліфікації дій ОСОБА_18 з призначенням покарання за новим кримінальним законом із застосуванням ст. 75 КК України, а також в частині вирішення цивільного позову; додатково дослідивши докази по справі та допитавши експертів; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченій; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_18 у заподіянні нею ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть особи, та про кваліфікацію її дій за ч. 2 ст. 121 КК України є обґрунтованими та підтверджені представленими в кримінальному провадженні, дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, у тому числі:

- даними, що містились у протоколі огляду місця події від 18.08.2013 року, відповідно до яких в приміщеннях квартири АДРЕСА_3 , а саме на кухні та в обох кімнатах, у томі числі на ганчірці з кухні та наволочці з кімнати, виявлені сліди бурого кольору. Крім того відповідно до фототаблиць з місця події аналогічні сліди зафіксовані також на підлозі біля вхідних дверей, а щодо конкретних місць на кухні на підлозі цього приміщення та на дверцятах кухонного столу;

- даними протоколу огляду трупу від 20.08.2013 року, згідно з яким у ОСОБА_19 мали місце зокрема такі тілесні ушкодження: 2 подряпини на обличчі з лівої сторони, колото-різані рани з лівої сторони грудної клітини, з лівої сторони черевної порожнини, а також пов`язка з плямами бурого кольору на ліктьовому суглобі;

- висновками судово-медичної експертизи та судово-медичних досліджень, які були підтверджені експертом під час його допиту у суді першої інстанції, про наявність у ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень наскрізного колото-різаного поранення лівої руки та проникаючого колото-різаного поранення грудей та живота, які утворились від дії гострого предмету, що має колючо-ріжучі властивості по типу клинка ножа, який має обушок П-подібного профілю з одного боку та гострого леза з іншого боку; легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, непроникаючих колото-різаних поранень грудей та лівого стегна, які утворились у аналогічний спосіб; а також легких тілесних ушкоджень подряпини на лівій бічній поверхні грудей, яка утворилась від дії предмета, маючого виступаючу гостру частину, яким міг бути кінець клинка ножа; трьох саден на обличчі в лівій виличній ділянці та синця біля правого кута рота з садном на його фоні, які утворились від дії тупого (тупих) предмета (предметів), ознаки контактуючої поверхні якого (яких) не відобразились.

Також, відповідно до цих висновків, смерть ОСОБА_19 , яка була зафіксована у медичній документації 20.08.2013 року об 11:35 год., настала від поєднаної травми грудей, живота та лівого передпліччя з ушкодженням очеревини, тонкого кишковика, лівої ліктьової артерії та шоком;

- даними у висновках експертів про виявлення: на наволочці в об`єктах №№2-6 слідів крові, можливість походження яких від ОСОБА_19 не виключається, а в об`єкті №1 слідів крові, які могли утворитися в результаті змішування крові людей з групами А, В, АВ у різних комбінаціях, що не виключає можливість присутності у цьому об`єкті крові ОСОБА_19 у вигляді домішки; а на кухонному ножі крові людини з домішками поту, які могли виникнути за рахунок крові і поту у тому числі ОСОБА_19 та ОСОБА_18 .

Крім того, як правильно зазначив у вироку суд першої інстанції доведеність винуватості ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується також:

- показаннями потерпілих про обставини спільного проживання ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , про зловживання ними спиртних напоїв, намагання вилікуватись від алкоголізму, про конфлікти між вказаними особами, що мали місце на ґрунті вживання спиртного, а також про наслідки останнього конфлікту, який стався 18.08.2013 року та мав наслідками смерть їх близького родича;

- показаннями свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які, прибувши за викликами у квартиру АДРЕСА_3 , виявили у кімнаті ОСОБА_19 , який мав тілесні ушкодження та був у крові. При цьому останній та ОСОБА_18 , яка в цей час перебувала у стані алкогольного сп`яніння та поводила себе неадекватно, будь-яких чітких пояснень з приводу подій у квартирі, надати не змогли;

- показаннями свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 про випадки конфліктів між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , наслідками яких було спричинення ними один одному тілесних ушкоджень.

Більш того, обвинувачена ОСОБА_18 під час розгляду справи у суді першої інстанції, хоча і заперечувала факт нанесення нею ОСОБА_19 ударів саме тим ножем, який був виявлений слідчими органами під час огляду місця події, підтвердила те, що вона під час конфлікту з ОСОБА_19 певним предметом спричинила останньому тілесні ушкодження, від яких той через 2 дні помер. При цьому у суді апеляційної інстанції, заявляючи про своє щире каяття у скоєному, ОСОБА_18 фактично визнала, що предметом, яким вона наносила удари, міг бути ніж.

Доводи про недоведеність перебування ОСОБА_18 під час вчинення інкримінованих їй дій у стані алкогольного сп`яніння, оскільки обвинуваченій не проводилось відповідне медичне освідування, є неспроможними, оскільки сама ОСОБА_18 у судах першої та апеляційної інстанцій не заперечувала того, що протягом 18.08.2013 року разом з померлим вживала спиртні напої; на такий стан обвинуваченої вказували і свідки, а тому та обставина, що ОСОБА_18 з цього приводу не проводилось медичне освідування, будь-яким чином не спростовує висновків суду першої інстанції щодо її перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Також колегія суддів вважає безпідставними і вимоги апелянтів щодо необхідності визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.

Як раніше було зазначено, наявність ножа зі слідами бурого кольору у кімнаті біля тіла ОСОБА_19 фактично було зафіксовано на знімку з фототаблиці до протоколу зазначеної процесуальної дії. Відповідно до протоколу вказаний предмет був вилучений з квартири.

Заяви обвинуваченої та її захисника про те, що цей ніж був покладений у зазначене місце прибувшими на квартиру працівниками міліції, є лише припущенням апелянтів, оскільки будь-якими доказами, зібраними по справі, не підтверджується.

При цьому, з огляду:
- на висновки експертів про наявність на цьому ножі слідів крові, які могли утворитися як від ОСОБА_19 , так і від ОСОБА_18 ;
- на дані протоколу огляду місця події щодо зафіксованого на фото місця розташування ножа;
- на показання свідків лікарів, на які посилається і сама обвинувачена, у тому числі щодо схвильованої та неадекватної поведінки ОСОБА_18 ;
та обставина, що медичні працівники, в першу чергу надаючи відповідну допомогу ОСОБА_19 , не бачили ножа на ліжку, будь-яким чином не спростовує цього факту та не свідчить про наявність будь-яких суттєвих протиріч у показаннях лікарів та працівників міліції.

Більш того, сам факт вилучення предмету, схожого на ніж, який на фотознімку зафіксований на ліжку у кімнаті, не свідчить про фальсифікацію протоколу огляду місця події, враховуючи і те, що у суді апеляційної інстанції ОСОБА_18 фактично визнала спричинення ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть останнього, ножем, який був наявний у квартирі.

Крім того, колегія суддів вважає, що само по собі конкретне місце виявлення ножа у кімнаті вже після злочину, під час проведення огляду місця події, також не може впливати та не впливає на фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції в цій частині.
При цьому суд апеляційної інстанції не вбачає будь-яких протиріч у цих фактичних обставинах, оскільки за вироком суду тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_19 обвинуваченою були спричинені у кухні квартири.

Колегія суддів визнає неспроможними і доводи апеляційних скарг щодо безпідставного посилання суду першої інстанції як на докази доведеності висунутого ОСОБА_18 обвинувачення, на показання останньої, які вона давала як підозрювана, оскільки в цій частині такі твердження не відповідають матеріалам кримінального провадження та змісту вироку суду, в якому ці обставини не наведені, а також на пояснення ОСОБА_18 під час проведення їй судової психіатричної та наркологічної експертизи, оскільки ці висновки захистом та обвинуваченою не оспорювались, а крім того у вказаних висновках наведена лише інформація щодо тих пояснень та показань, які давала остання під час проведення слідчих та процесуальних дій та які були представлені експертам.

Що ж стосується доводів ОСОБА_18 та її захисника про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, то колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно із доказами, які були обґрунтовано визнані судом першої інстанції допустимими та достовірними, у судовому засіданні було правильно встановлено, що 18.08.2013 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 спочатку мав місце словесний конфлікт, а потім обопільна бійка, на що вказує наявність певних тілесних ушкоджень у вказаних осіб, які за висновками експертів утворились у день та час подій.
При цьому за показаннями допитаних як судом першої інстанції, так і колегією суддів, медичних експертів, механізм утворення більшості із тілесних ушкоджень (у ОСОБА_19 тяжких та легких тілесних ушкоджень, а у ОСОБА_18 легких тілесних ушкоджень) міг відповідати чи частково відповідав показанням обвинуваченої, які вона давала під час проведення на досудовому розслідуванні слідчого експерименту.

Проте ці обставини не можуть вплинути на юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_18 , оскільки вони не спростовують того, що під час конфлікту між ОСОБА_19 та обвинуваченою, їх обопільної бійки, під час якої сторони застосовували один до одного насильство, остання, маючи медичну освіту та розуміючи можливі наслідки від її дій, за її ж показаннями у суді апеляційної інстанції; маючи реальну можливість в інший спосіб припинити конфлікт (зокрема відштовхнути ОСОБА_19 , з огляду і на його перебування у стані алкогольного сп`яніння, та залишити приміщення, звернутись за допомогою сторонніх осіб), проте не зробила цього, а, навпаки, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, скористалась відповідним предметом, пристосованим для нанесення більш тяжких тілесних ушкоджень, яким виявився ніж, та нанесла ОСОБА_19 декілька ударів у різні частини тіла. При цьому сама кількість нанесених ударів беззаперечно свідчить про умисний характер її дій та спростовує твердження ОСОБА_18 про її перебування у стані душевного хвилювання та адекватний захист від насильства, який застосовував до неї померлий під час обопільної бійки.
Більш того, з огляду на висновки судово-медичної експертизи щодо механізму спричинення виявлених у ОСОБА_18 тілесних ушкоджень, показання обвинуваченої щодо розміру застосованого до неї зі сторони ОСОБА_19 насильства та перебування її у стані необхідної оборони, межі якої вона перевищила, не можуть бути визнані достатніми доказами на підтвердження цих обставин.
Крім того, відповідно до висновку амбулаторної комісійної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертизи, стан алкогольного сп`яніння, в якому перебувала ОСОБА_18 , порушує нормальне протікання фізіологічних процесів та психічної діяльності, підвищує емоційність сприйняття та імпульсивність реагування, поглиблює риси збудливо-нестійкого типу, полегшує реалізацію асоціальних форм поведінки, а тому виключає можливість кваліфікації будь-яких фізіологічно-нормальних афективних станів, у тому числі і стану фізіологічного афекту. При цьому під час обстеження у обвинуваченої були виявлені деяка виверткість, нещирість, намагання подати себе з більш кращого боку, прояви алкогольної залежності та деяке зниження критичного відношення до зловживання спиртним.

Таким чином, провівши апеляційний розгляд в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши представлені сторонами провадження докази, ретельно перевіривши висунуту обвинуваченою версію на свій захист, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_18 в умисному спричиненні ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а також у відповідний та належний спосіб кваліфікував дії обвинуваченої за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому апеляційні скарги ОСОБА_18 та її захисника в частині необхідності перекваліфікації злочинних дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України задоволенню не підлягають.

При цьому при визначенні виду та розміру покарання за цим кримінальним законом суд першої інстанції, як зазначено у вироку, відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченої, яка є особою раніше не судимою, її вік, перебування на пенсії за вислугою років, наявність постійного місця проживання, посередні та позитивні характеристики з місця проживання та роботи, перебування на спеціальному обліку у лікаря нарколога, конкретні обставини справи, спосіб та обстановку вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та її перебування у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_18 без ізоляції від суспільства, а тому правильно визначив обвинуваченій такий від покарання, як позбавлення волі.

Разом з тим, розмір такого покарання, з огляду на усі докази, які були представлені сторонами провадження у судах першої та апеляційної інстанцій, у тому числі і на ті, які судом першої інстанції визнані допустимими та достовірними, має бути зменшений, виходячи з наступного.
Під час судових розглядів, ОСОБА_18 фактично визнала спричинення ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть постраждалого. Після подій, що мали місце в квартирі АДРЕСА_3 , приймала заходи для надання допомоги ОСОБА_19 та викликала швидку медичну допомогу, у суді апеляційної інстанції заявила про своє щире каяття, яке колегія суддів визнає обставиною, що пом`якшує покарання. При цьому та обставина, що обвинувачена не визнавала факт спричинення ОСОБА_19 тяжких тілесних ушкоджень саме тим ножем, який був вилучений з квартири, не може свідчити про відсутність її щирого каяття відносно скоєного та є лише її позицією захисту, яка не може впливати на розмір покарання, яке ОСОБА_18 слід призначити.
Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, її стан здоров`я та наявність тяжкого захворювання, а також віктивну поведінку ОСОБА_19 , який, також перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час конфлікту з ОСОБА_18 застосовував до неї відповідне насильство та спричинив їй тілесні ушкодження.
А тому, наявність таких кількох обставин, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням конкретних обставин справи та обстановки вчиненого злочину, особи винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризувалась за місцем роботи, приймала заходи щодо добровільного лікування від алкогольної залежності, у зв`язку із чим і перебувала на обліку у лікаря-нарколога, дає колегії суддів законні підстави для застосування до ОСОБА_18 положень ст. 69 КК України та призначення їй покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_18 покарання із частковим задоволенням поданих апеляційних скарг.

Що стосується доводів апеляційних скарг щодо безпідставного стягнення з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_15 моральної шкоди, то вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом виключення з вироку такого стягнення, виходячи з наступного.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду потерпілим ОСОБА_14 був заявлений цивільний позов про стягнення з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_14 310.000 грн. моральної шкоди. Після визнання потерпілою у кримінальному провадженні і ОСОБА_15 , будь-які цивільні позови останньою та її представником ОСОБА_16 не заявлялись.
Не зважаючи на ці обставини, суд першої інстанції за відсутності в належний спосіб оформлених цивільно-правових вимог, фактично без відповідного позову, при ухваленні вироку щодо ОСОБА_18 безпідставно прийняв рішення про стягнення з обвинуваченої на користь ОСОБА_15 210.000 грн., а тому в цій частині вирок підлягає зміні шляхом виключення із судового рішення вказівки про стягнення цієї суми.

В решті вимоги апелянтів, зокрема про необхідність зменшення розміру моральної шкоди, яка була стягнута на користь другого потерпілого ОСОБА_14 , з огляду на тяжкість наслідків, які настали від злочинних дій обвинуваченої, та обсягу спричинених з цього приводу моральних страждань сину від смерті батька, є необґрунтованими та задоволені бути не можуть.

Таким чином, керуючись ст. ст. 405, 406, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_17 та обвинуваченої ОСОБА_18 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_18 змінити:
- в частині призначеного покарання, застосувавши до ОСОБА_18 ст. 69 КК України та пом`якшивши їй за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 (шести) років;
- в частині вирішення цивільного позову, виключивши з вироку рішення про стягнення з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_15 210.000 гривень моральної шкоди.
В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_18 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту її проголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, - у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4