У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/997/15-к

№ 1-в/534/104/15

20 травня 2015 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника КВЦ № 136 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, засудженого 04.07.2012 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :

12.05.2015 року до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , у якій він не погоджуючись з рішенням комісії Комсомольського ВЦ №136 про відмову йому в умовно-достроковому звільненні, прохає розглянути питання щодо застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення в порядку ст.81 КК України.

Судовий розгляд заяви призначено на 20.05.2015р.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на наявність у засудженого двох не знятих та непогашених стягнення, крім того зазначив, що за п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. №2 засуджений не має права на умовне дострокове звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 у суді пояснив, що його було засуджено до 4 років позбавлення волі, з серпня 2014 року відбуває покарання у виправному центрі і підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, проте рішенням комісії Комсомольського ВЦ у застосуванні ст.81 КК України йому безпідставно було відмовлено.

Представник Комсомольського ВЦ№136 до залу суду з`явився, заперечував проти задоволення заяви засудженого.

З`ясувавши думку прокурора, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого судом встановлено наступне:

Вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 04.07.2012р. ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі. За цим вироком початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 04.07.2012 року.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Полтави Полтавської області від 12.08.2014р. невідбута частина строку покарання замінена більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Комсомольському ВЦ № 136 з 23.08.2014 року, куди прибув з Полтавської ВК №64.

Судом встановлено, що під час прийняття засудженого Комсомольського ВЦ №136, останнього було ознайомлено під підпис з порядком і умовами відбування покарання у виді обмеження волу у Комсомольському ВЦ №136.

Згідно опитувального листа щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання засудженого ОСОБА_5 від 01.03.2015р. (а.с.74, 77) жоден з керівників служб установи у висновку не зазначив, що засуджений заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Згідно з характеристикою засудженого ОСОБА_5 (а.с.75), останній за час відбування покарання у виправному центрі допускав порушення режиму відбування покарання, за що отримав 2 стягнення, що не зняті та не погашені, жодного заохочення не має, схильний до утворення конфліктної ситуації, залучається до роботи на контрагентському об`єкті НВП «Фероліт», змінні завдання виконує, але постійно потребує контролю з боку адміністрації установи, на заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо, правильні висновки робить не завжди. Своє поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтвердив, що має два стягнення та за що саме їх отримав. Що також підтверджується постановою про поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор установи (а.с.59), висновком (а.с.60), рапортами (а.с.62-63), поясненнями засудженого (а.с.64), висновком по факту паління у не відведеному місці (а.с.78-79) та додатками до нього (а.с.80-83).

Окрім того ОСОБА_5 , просив врахувати, що має хворого батька, проте відповідних доказів суду не надав.

Виходячи із змісту ст.61 КВК України адміністрація виправного центру веде облік засуджених, роз`яснює порядок і умови відбування покарання, організовує трудове і побутове влаштування засуджених; забезпечує додержання умов праці засуджених, порядку та умов відбування покарання; здійснює нагляд і заходи попередження порушень порядку відбування покарання; проводить із засудженими соціально-виховну роботу; застосовує встановлені законом заходи заохочення і стягнення; здійснює роботу щодо підготовки засуджених до звільнення.

Згідно із ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після фактичного відбуття засудженим строку, передбаченого частиною третьою даної статті.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Незначний /8 місяців 4 дні/ термін, протягом якого адміністрація установи мала змогу здійснювати контроль за засудженим, перед тим як прийняти згадане рішення, та отримання ним двох стягнень до моменту прийняття адміністрацією установи рішення щодо можливості його умовно-дострокового звільнення та жодного заохочення, не дають суду підставу дійти висновку, що останній довів своє виправлення, оскільки можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.81 КК України пов`язана Законом лише з сукупною наявністю двох складових - сумлінної поведінки та ставлення до праці.
На підставі викладеного та керуючись, ст.81 КК України, ст. 539 КПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви засудженому про умовно-дострокове звільнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 7 діб з дня її проголошення, якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії ухвали.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя ОСОБА_1