Справа № 1/2211/59/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2012 року Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі головуючого Стасюк Р.М., при секретарі Федорчук Л.О., за участю прокурора Косіка О.В., розглянувши кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 15.10.2004 року Нетішинським міським судом за ч.2 ст.309 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з встановленням іспитового строку на 2 роки 6 місяців; 19.04.2005 року Нетішинським міським судом за ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі; 15.02.2010 року Нетішинським міським судом за ч.1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, 15.11.2010 року Нетішинським міським судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі з встановленням іспитового строку на 1 рік,

у скоєнні злочину за ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2011 року, в м.Нетішин, о 10-30 год., підсудний ОСОБА_1 перебуваючи в районі магазинів "Волинь" та колишнього магазину "М'ясо Риба", що по проспекту Незалежності, 19а, 21а, маючи за мету таємно викрасти чуже майно, з корисливих мотивів скористався неуважністю громадянки ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з дитячої коляски належну громадянці ОСОБА_2 спортивну сумку фірми "Адідас" вартістю 350 гривень в середині якої знаходилися гаманець із шкірозамінника вартістю 100 гривень, пара шкіряних рукавичок вартістю 80 гривень, гроші на загальну суму 220 гривень, цифровий фотоапарат з чохлом марки "Соні" та активованою у ньому флеш-картою пам'яті розміром 4 гігабайта загальною вартістю 2000 гривень, мобільний телефон марки "Нокіа 5310 Експрес Мюзик" вартістю 900 гривень з активованою сім-картою мобільного оператора "Київстар" вартістю 10 гривень та флеш-картою пам'яті об'ємом 1 гігабайт вартістю 25 гривень, гроші в сумі 100 гривень, 2 банківські картки "Приватбанку" з грошима на рахунку, картки на знижку магазинів "Космо", "Пелікан", "Пако", "Фуршет", "Чебурашка", "Мережа Аптек" вартістю 10 гривень кожна, 3 ключі від квартири та ключ від домофону загальною вартістю 20 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Того ж дня, ОСОБА_1 продовжуючи свій злочинний намір, скористався банкоматом "Приватбанку", який розташований по проспекту Незалежності, 9 м. Нетішин, де з викраденої ним з сумочки кредитної карти "Приватбанку" виданої на прізвище ОСОБА_2В, зняв гроші в сумі 790 гривень, якими незаконно заволодів, а викрадене майно після цього реалізував на одному з ринків м. Славута, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_2 майнової та матеріальної шкоди на загальну суму 4655 грн.

Допитаний у судовому засіданні, підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині передбаченому ч.2 ст.185 КК України визнав, і показав, що: 14.11.2011 року, близько 10-50 год. він перебував в себе вдома. Коли прокинувся, то вирішив піти в магазин за цигарками. Виходячи зі свого під'їзду №3 по пр.. Незалежності, 15 побачив як біля нього лежала сумочка спортивного типу, чорного кольору. Вказану сумочку він підібрав та пішов назад в свій під'їзд. Там він її відчинив і почав дивитися, що в середині.

Відчинивши її там був гаманець сірого кольору, цифровий фотоапарат та мобільний телефон. В той момент всі речі він ретельно не переглядав та взяв собі саме цінне. Після чого фотоапарат та мобільний телефон заховав в електричний щиток на 4 поверсі вказаного будинку, де проживає. Гаманець в якому він після цього виявив кредитні картки та гроші поклав собі до кишені, а саму сумку викинув в сміттєпровід свого під'їзду. Гаманець взяв з собою та вийшов на вулицю. Там він помітив, що в середині гаманця було приблизно 200 гривень, а саме купюрами по 100 гривень. Звідти вийняв картку "Приватбанку" з пін-кодом до неї. Пін - код був в рукописній записці. Звідти він пішов до банкомату, який розташований на автобусній зупинці по проспекту Незалежності, 9, де він за три рази зняв кошти в сумі 790 грн. Гроші він роздавав по різним магазинам м. Нетішина (магазини "Візит", "Каріна"). Іншу частину грошей він витратив на власні потреби, а саме купував собі різні речі та продукти харчування.

На наступний день, вранці він взяв фотоапарат та мобільний телефон та поїхав на автобусі продавати їх в м. Славута. Приїхавши туди він зайшов на ринок і підійшов до незнайомого йому чоловіка, якому продав вказаний цифровий фотоапарат та мобільний телефон. Телефон він продав за 270 гривень, а фотоапарат за 400 гривень. Чоловікові він сказав, що речі належать йому особисто і що вони не крадені. Отримані від продажу речей гроші він витратив на власні потреби, а саме на розваги та продукти харчування. Винним себе визнає в тому, що викрав чужі гроші з банкомата та не віддав сумочку з речами її власнику. Свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, чистосердечно розкаюється, шкодує, що так вчинив і обіцяє, що в майбутньому більше такого не повториться.

Потерпіла ОСОБА_2, показала, що 14.11.2011 року вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 збиралася йти до міської ощадкаси. В той день, о 10-15 год. вони взяли свою малолітню дитину та посадили її у коляску. Тим часом вийшли з квартири та вона повісила на ручку коляски свою спортивну сумочку з речами. Також в середину сумки вона поклала шкіряні рукавиці, які належні її матері. Після чого разом зі своїм чоловіком вийшла з коридору, де той спустив ліфтом коляску з дитиною і вони разом вийшли та попрямували до магазину "Риба М'ясо". їх маршрут пролягав по тротуару, повз будинок по пр. Незалежності, 13. Тобто чоловік вів в руках коляску з дитиною, а сумочка весь час висіла на ручці. Вона в той момент йшла з боку і трималася за ручку коляски. Підійшовши до магазину "Риба М'ясо" вона зайшла у відділ з продажу взяття, а чоловік залишився стояти з дитиною на вулиці. При чому сумка залишилася висіти на ручці коляски. У відділу з продажу взуття вона пробула приблизно 5-7 хвилин і коли вийшла на вулицю, то звернула увагу, що на ручці коляски не має сумки. В той момент вона не приділила цьому значної уваги, так як подумала, що її чоловік взяв сумку собі на плече і про це йому нічого не сказала. Після того вона разом з чоловіком та дитиною попрямували до ощадкаси магазину "Волинь". Знаходячись там, вона разом з коляскою зайшла до магазину "Волинь", а чоловік пішов до ощадкаси. У магазині "Волинь" вона зустріла свою знайому ОСОБА_4, яка працювала продавцем. Вони з нею поспілкувалися приблизно 5-7 хвилин і після того вона вийшла з коляскою на вулицю почекати чоловіка, який мав повернутися з ощадкаси. На вулиці разом з дитиною вона чекала чоловіка приблизно 5 хвилин і почала нервуватися за сумку. Тоді вона зайшла в середину ощадкаси і запитала чоловіка чи брав той її сумку. Чоловік їй відповів, що сумку не брав і з його мобільного телефону вона зателефонувала на мобільний телефон своєї матері. Її вона запитала чи не має вдома її сумки, на що матір їй відповіла, що дивилася по всіх кімнатах квартири та сумку ніде не виявила. Потім вона вийшла з ощадкаси та пішла у відділ з продажу взуття магазину "Риба М'ясо". Продавців вказаного магазину вона почала запитувати чи не бачили вони її сумку, на що ті відповідали, що до них у відділ вона заходила без сумки. Звідти вона разом з дитиною пішла до себе додому. Там вона ще раз ретельно переглянула всі місця в кімнатах, де могла лежати сумка, але її ніде не було. Також вона оглядала свій під'їзд на випадок знаходження своєї сумки, але її також там не було. Після того вона зрозуміла що її сумку з речами хтось викрав, а саме під час того коли її чоловік відійшов від ручки коляски і зосередив свою увагу на дитину. Тобто сама сумка висіла на колясці таким чином, що її легко було зачепити або зняти. Сумка яку у неї викрали була чорного кольору з синтетичного матеріалу фірми "Адідас", яку вона купувала в м. Рівне за суму в розмірі 350 гривень В середині сумки був гаманець баклажанового кольору із шкірозамінника вартістю 100 гривень, гроші на загальну суму 220 гривень, купюрами дві по 100 гривень та дрібними грошима. Також були банківські картки, одна з яких кредитна карта "ГІриватбанку" та картка "Приватбаику" на соціальні виплати картки на знижку магазинів "Космо", "Пелікан", "Пако" "Фуршет", дитячий магазин "Чубурашка", картка знижки в мережі "Аптек", фотоапарат марки "Соні" з чохлом чорного кольору з сенсорним екраном та в середині була флеш карга розміром 4 гігібайта, мобільний телефон марки "Нокіа 5310 Експрес Мюзік" чорного кольору з сім-картою мобільного оператора "Діджус" №, флеш-картою пам'яті розміром 1 гігабайт, пара шкіряних рукавичок бордового кольору з хутром які вона оцінює у 80 гривень. Цифровий фотоапарат вона оцінює в суму 2000 гривень, а мобільний телефон приблизно 900 гривень. В кишені сумки біля бокової кишені лежали гроші в сумі 100 гривень, а також ключі від квартири в кількості 3 штуки та ключ від домофону. В день крадіжки, а саме до 23-00 год. вечора вона телефонувала на свій номер мобільного телефону і той був включений, тобто йшли гудки, але ніхто не брав слухавку. Після 23-00 год. телефон вже був вимкнений. Даною крадіжкою їй було заподіяно майнової шкоди на загальну суму близько 4500 гривень. На даний час до підсудного претензій не має, їй відшкодовано завдані збитки.

Свідок ОСОБА_3 показав, що 14.11.2011 року, близько 10-30 год. він знаходився разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 вдома за адресою по проспекту Незалежності, 15/97. В той день вони збиралися йти в ощадкасу магазину "Волинь". З собою мали взяти свою малолітню дитину. Вдома він посадив дитину у коляску та вивіз її у коридор. Дружина тим часом повісила на ручку коляски свою спортивну сумку з речами. Після того він вивіз коляску ліфтом, а дружина спустилася східцями. Вона йому відчинила двері і він вивіз коляску з дитиною на вулицю. Звіди він разом з дружиною та дитиною попрямували в сторону магазину "Риба М'ясо". Коляску він вів весь час у руках, а дружина трималася з боку за ручку. Після того його дружина зайшла в магазин "Риба М'ясо" у відділ з продажу взуття, а він тим часом залишився стояти з коляскою на вулиці. У магазині дружина пробула приблизно до 10 хвилин і коли вийшла вони пішли до ощадкаси магазину "Волинь". В той момент коли він стояв на вулиці перед магазином '"Риба М'ясо", то не помічав за собою нічого підозрілого. Також сумка не завжди була в його полі зору, а саме він відвертав свою увагу до свого малолітнього сина. Дійшовши до магазину "Волинь" він пішов до ощадкаси, щоб заплатити за комунальні послуги, а дружина пішла з коляскою в інший відділ магазину. В черзі ощадкаси він стояв приблизно протягом 30 хвилин і в той момент до нього підійшла з коляскою його дружина та запитала чи не брав він її сумку. їй він сказав, що сумки не брав і тоді дружина вийшла з магазину та пішла шукати свою сумку. Коли він повернувся до себе додому, його дружина розповіла, що шукала скрізь свою сумку, але її ніде не було. На його думку сумку вони загубити не могли, так як вона попереду висіла на ручці і якщо б впала, то він помітив чи почув би. На його думку сумку могли викрасти біля магазину "Риба М'ясо" чи магазину "Волинь". В сумці дружини знаходилися гроші, її особисті речі, цифровий фотоапарат, мобільний телефон та ключі від квартири та домофону. Спортивну сумку з особистими речами, яка належна його дружині ОСОБА_2 вони загубити не могли, оскільки сумку дружина перед цим повісила на ручку коляски, яку зафіксувала в нижньому положенні. Тобто якщо б сумка впала на землю, то вони б почули удар від фотоапарату, який там знаходився. Він вважає, що сумку могли тільки викрасти в районі магазинів "Волинь" чи колишнього магазину "М'ясо Риба" Крім того, коли вони виходи з свого під'їзду та прямували до магазину сумка весь час була в їхньому полі зору.

Крім повного визнання підсудними своєї вини, вона обєктивно підтверджується письмовими доказами у справі, а саме: протоколом усної заяви про злочин (а.с. 8); протоколом явки з повинною від 12.12.2011 року (а.с.10); довідкою про зняття грошей з фото (а.с. 22-24) іншими матеріалами справи.

Проаналізувавши показання підсудного ОСОБА_1, свідків, матеріали справи, суд вважає, що дії підсудного кваліфіковано правильно за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка вчинена повторно.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відповідно до ст.12 КК України, а саме: те, що скоєний злочин є середньої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, знову вчинив злочин.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України помякшують покарання підсудного, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, явка з повинною, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у виді арешту, так як приходить до висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці арешту.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, до вступу вироку в законну силу, залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Хмельницької області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Нетішинський міський суд.

Суддя: ОСОБА_4