№621/1268/13-к
ВИРОК

Іменем України

24.10.2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Вельможна І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Москалець О.І.,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - Гетьман С.А.,

обвинуваченого - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000521 від 30 березня 2013 року, що надійшло з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Архангельськ РФ, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 судимого: 10.06.2002 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 2 роки; 24.07.2002 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням 2 роки;

07.11.2003 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; Звільнений умовно-достроково 11.01.2007 року постановою Жовтневого районного суду м. Харків на не відбуту частину покарання 9 місяців 15 днів;

03.06.2010 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі; Постановою Харківського районного суду Харківської області від 23.03.2012 року не відбута частина покарання за вироком суду від 03.06.2010 року у виді 1 року 10 місяців 11 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі; Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 23.10.2012 року звільнений умовно-достроково на не відбуту частину покарання 1 рік 2 місяці 21 день,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.01.2013 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_1, перебував у квартирі АДРЕСА_1, де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1, маючи вільний доступ зайшов до кімнати вказаної вище вкартири, що належить ОСОБА_2, звідки таємно, з корисливих мотивів з метою наживи, повторно, викрав мобільний телефон Samsung Е1232В, з сім картами мобільного оператору "МТС" та "Київстар", вартістю 10 грн., кожна, з мобільними коштами на рахунку в розмірі 20 грн., фотоапарат Canon А580, вартістю 736 грн., які належали ОСОБА_2, чим останній було заподіяно матеріальну шкоду, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №38 від 04.04.2013 року на загальну суму 1031 грн. Викраденим майном ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 визнав себе винним, розкаявся і показав, що злочин вчинений ним при вищевикладених обставинах.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З'ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз'яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1, відповідно до ст. 66 КК України, визнається його щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Суд враховує і особу винного, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_1, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, обставини справи і дійшов висновку, що виправлення і перевиховання його можливе в умовах ізоляції від суспільства, що запобігатиме вчиненню нових злочинів. Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України щодо нього у суду немає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд приймає до уваги, що обвинувачений вчинив даний злочин у період умовно-дострокового звільнення від покарання за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 03.06.2010 року, яким його було засуджено до 4 років позбавлення волі; постановою Харківського районного суду Харківської області від 23.03.2012 року не відбута частина покарання за вироком суду від 03.06.2010 року у виді 1 року 10 місяців 11 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі на той же строк, тому, суд рахує вірним призначити обвинуваченому покарання за правилами ст. ст. 71, 72 КК України, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст. 63 КК України обвинувачений ОСОБА_1 для відбування покарання направляється до кримінально-виконавчого закладу.

Запобіжний захід ОСОБА_1 - домашній арешт, змінити на утримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 24 жовтня 2013 року

Цивільного позову заявлено не було.

Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі у кримінально-виконавчому закладі.

В силу ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 03.06.2010 року у виді 4 місяців обмеження волі, що в силу ч. 1 ст. 72 КК України складає 2 місяці позбавлення волі, визначивши остаточне покарання ОСОБА_1 у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчому закладі.

Обраний щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у виді - домашнього арешту до набрання вироком законної сили слід змінити на утримання тримання під вартою з утриманням в Харківському слідчому ізоляторі.

Під варту обвинуваченого ОСОБА_1 належить взяти у залі суду - негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 з урахуванням строку взяття під варту, відраховувати з 24 жовтня 2013 року.

Речові докази: фотоапарат ТМ "Canon А580", який зберігаються у ОСОБА_3, відповідно до зберігальної розписки від 07.04.2013 року - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: