Справа № 736/1642/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/197/2015
Категорія - ст.185 ч. 3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000427, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андіжан, Узбекистан, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 21 жовтня 2014 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до ста годин громадських робіт,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного обвинуваченому за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 21.10.2014 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді трьох років п`яти днів позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 589 гривень 68 копійок процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з вироком суду в частині призначеного покарання та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить змінити вирок суду першої інстанції, в зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в силу його суворості, та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, призначаючи покарання, суд не врахував тяжкий стан його здоров`я, а саме те, що в нього підвищений тиск і у місцях позбавлення волі він буде позбавлений можливості належного лікування. Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги, що в нього є матір похилого віку, яка потребує його піклування та догляду. Просить прийняти до уваги, що він хоча й не офіційно, але працював та мав заробіток. Звертає увагу на те, що він повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті злочину та розкаявся у вчиненому, від слідства та суду не переховувався, а на даний час, перебуваючи у слідчому ізоляторі, повністю відчув на собі, що таке покарання. Зазначає і про те, що від потерпілої не надходило цивільного позову, оскільки всі речі їй було повернуто, але і на цей факт суд не звернув уваги.

Як встановив суд, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та скоїв нові умисні злочини, а саме: 03 листопада 2014 року, близько 18-ї години ОСОБА_6 , з метою скоєння крадіжки, прибув до домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття дверей господарської будівлі, які були закриті за допомогою металевого цвяху, проник до середини приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку б/в мілкої керамічної тарілки, вартістю 12,16 грн., б/в глибокої керамічної тарілки, вартістю 11,55 грн., б/в глибокої керамічної тарілки (салатника), вартістю 17,29 грн., б/в чотирьох скляних тарілок, загальною вартістю 79,04 грн., б/в каструлі з ручкою, об`ємом 2 л, без кришки, марки «PETERHOF», вартістю 89,60 грн. та б/в електричної, одно камфорної, спіральної плитки марки «Элна», вартістю 191,40 грн. Загальна вартість викрадених речей, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 563 від 13.11.2014 року складає 401,04 грн., належних ОСОБА_10 .

04 листопада 2014 року, близько 19-ї години ОСОБА_6 , з метою скоєння крадіжки, прибув до домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття дверей господарської будівлі, які були закриті за допомогою металевого цвяху, проник до середини приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку б/в дитячих лозових саней, вартість яких згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 564 від 12.11.2014 року складає 268,49 грн., належних ОСОБА_10 .

10 листопада 2014 року, близько 17-ї години ОСОБА_6 , з метою скоєння крадіжки, прибув до домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_2 , де шляхом відкриття дверей господарської будівлі, які були закриті за допомогою металевого цвяху, проник до середини приміщення, звідки повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, скоїв крадіжку б/в дитячого триколісного велосипеда, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 565 від 12.11.2014 року складає 450 грн., належного ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав там наведених та призначити йому покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, захисника обвинуваченого, який також підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного та просив застосувати щодо нього положення статті 69 КК України, призначивши більш м`яку міру покарання, міркування прокурора, який не погодився з апеляційною скаргою обвинуваченого, вважав вирок суду законним, обґрунтованим та просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини, доведеність винності та кваліфікація дій обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі самим обвинуваченим, не оспорювались.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, за які його визнано винуватим, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які об`єктивно оцінені у вироку та ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті. При цьому, в скоєному щиро розкаявся.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка майна), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини їх вчинення, відсутність цивільного позову, особу винного - його вік, освіту, сімейні обставини та стан його здоров`я, наявність судимості, негативні характеристики з місця проживання, дані проте що він зловживає алкогольними напоями та веде антигромадський спосіб життя, не перебуває на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах Корюківської ЦРЛ. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також обставини, які його обтяжують рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З врахуванням вищевикладеного, апеляційні вимоги ОСОБА_6 про застосування вимог ст. 69 КК України та зменшення строку покарання, не можуть бути задоволені, як такі, що прямо суперечать положенням норми закону, на яку він посилається.

Так, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, допускається лише тоді, коли наявні дві групи чинників, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані, що характеризують особу винного та впливають на рівень її небезпечності.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких, прийняв до уваги кількість скоєних кримінальних правопорушень та вартість викраденого майна, а також те, що викрадене майно потерпілій повернуто. Крім того, суд першої інстанції вірно врахував, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, нові кримінальні правопорушення вчинив у період невідбутого покарання за попереднім вироком, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Крім того, колегія суддів, вважає необхідним прийняти до уваги той факт, що обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення через незначний проміжок часу після проголошення попереднього вироку до набрання ним чинності. Так, вирок суду щодо обвинуваченого був проголошений 21 жовтня 2014 року, а нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив вже 03 листопада 2014 року. А тому суд першої інстанції обгрунтованно прийшов до висновку про призначення обвинуваченому остаточного покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупності вироків за правилами передбаченими ст. 72 КК України.

Отже, при наявності однієї пом`якшуючої покарання обставини, відсутності обставин, які б істотно знижували ступінь винуватості обвинуваченого, позбавляє колегію суддів можливості застосувати вимоги ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі санкції частини 3 статті 185 КК України, як він про це просить у своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13