АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/227/15 Справа № 207/2059/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши 09 квітня 2015 року в м. Дніпропетровську у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000047 відносно ОСОБА_8 , за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції, на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року,

встановила:
Цим вироком засуджено:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянку України, раніше не судиму в силу ст.89 КК України,

- за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Стягнуто з обвинуваченої на користь держави за проведення експертизи кошти в сумі 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду, 02 березня 2014 року у вечірній час ОСОБА_9 , знаходячись за місцем мешкання своєї доньки, ОСОБА_8 , в квартирі АДРЕСА_1 , разом із нею вживали спиртні напої. Після розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка була припинена за примиренням .

03 березня 2014 року приблизно о 07.00 годині, коли ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прокинулись, між ними знов, на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_9 . З метою реалізації цього злочинного умислу, ОСОБА_8 , знаходячись у квартирі за вказаною адресою, приблизно о 07.20 годині, взяла кухонний ніж та зайшла до одної з кімнат, де знаходилася ОСОБА_9 , і підійшовши до неї, навмисно нанесла ним удар в область шиї з правої сторони ОСОБА_9 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій спричинено колото-різане поранення шиї з пошкодженням внутрішньої та зовнішньої сонних артерій, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як викликавши загрозливе для життя явище у вигляді недокрів`я, що в даному випадку викликало смерть потерпілої ОСОБА_9 .

В апеляціях:

Обвинувачена ОСОБА_8 , зі змісту скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину, вважає незаконним її засудження за ч.1 ст.115 КК України, посилаючись на те, що злочин вона вчинила внаслідок систематичного знущання та тяжких образ з боку потерпілої. Також посилається, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі обставини по справі, а саме те що вона щиросердно розкаялася та сприяла слідству, має двох неповнолітніх дітей на утриманні, а також ряд хронічних захворювань. Просить застосувати ст. 69 КК України.

Прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченої та кваліфікацію її дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 судом покарання, ступені тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої, через його м`якість.

Просить вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року, відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити свій вирок та призначити їй за ч.1 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

В запереченнях на апеляції потерпілий ОСОБА_10 вказує, що твердження в апеляції обвинуваченої про систематичні знущання та тяжкі образи з боку потерпілої ОСОБА_9 виключно безпідставні, так як ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, ні при подаче апеляції обвинувачена не надала жодного документу, не послалась на будь-які факти на підтвердження своїх доводів. Щодо апеляції прокурора, то він її підтримує повністю, так як вважає необхідним призначити обвинуваченій більш суворе покарання.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію ОСОБА_8 і заперечували проти задоволення апеляції прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора та заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення апеляції обвинуваченої частково та вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, матеріалами справи доведені та в апеляціях не оскаржуються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту апеляції обвинуваченої, остання повністю визнала себе винною у тому, що саме вона нанесла ножем удар потерпілої в життєво важливий орган за фактичних обставин зазначених у вироку, від чого настала смерть потерпілої ОСОБА_9 . Показання ОСОБА_8 підтверджено іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, даними, що містяться у протоколі огляду місця події, висновками експертів про локалізацію та характеристику ушкоджень на тілі потерпілої і про причини смерті останньої.

Але, повністю визнав свою вину в умисному вбивстві, ОСОБА_8 вважає, що вона діяла у стані сильного душевного хвилювання, який був викликаний протизаконним насильством, систематичним знущанням та тяжкою образою з боку потерпілої ОСОБА_9 . У зв`язку з цим обвинувачена та її захисник заявили клопотання про призначення додаткової стаціонарної судово-психіатричної та комплексної психолого-психіатричної експертиз.

Колегія суддів дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення клопотань обвинуваченої та її захисника про призначення вказаних експертиз.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яка була належним чином досліджена в судовому засіданні, ОСОБА_8 в період часу до якого відносяться інкриміновані їй діяння, будь-який тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не виявляла, за своїм психічним станом у той період часу вона могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Посилання ОСОБА_8 в апеляції на те, що вона вбила потерпілу у стані сильного душевного хвилювання є необґрунтованими.

Відповідно до диспозиції ст.116 КК України, умисне вбивство вважається вчиненим в стані сильного душевного хвилювання, якщо таке хвилювання виникло раптово внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого.

Так з показів оточення ОСОБА_8 встановлено, що вона та потерпіла проживали окремо, даних про те, що потерпіла будь-яким чином могла застосовувати протизаконне насилля або систематичне знущання стосовно обвинуваченої, не виявлено. Цей факт не заперечує і сама ОСОБА_8 та підтверджує потерпілий ОСОБА_10 , який пояснював, що потерпіла ОСОБА_9 два рази на тиждень вживала спиртні напої, приходила до помешкання обвинуваченої, та при цьому у неї з донькою - ОСОБА_8 часто виникали сварки, підставами яких були згадки про минуле, а саме про те, що батько ОСОБА_8 розбещував її у 13 річному віці, проте ці сварки завжди закінчувались примиренням .

Так з тих же мотивів виникла сварка напередодні досліджуваних подій між обвинуваченою та потерпілою, яка ввечері також закінчилась примиренням. Проте зранку у зв`язку з поведінкою потерпілої виник новий конфлікт, через те, що потерпіла заважаючи ОСОБА_8 збирати дітей до школи, вимагала від неї спиртних напоїв, висловлюючи при цьому образи на адресу ОСОБА_8 та відмовлялася покинути квартиру обвинуваченої.

Таким чином у справі не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що в момент вчинення вбивства обвинувачена була в стані сильного душевного хвилювання, оскільки вбивство ОСОБА_8 вчинила під час сварки які відбувалися між нею та потерпілою протягом тривалого часу.

З матеріалів провадження також вбачається, що ситуація вчиненого злочину не мала ознак афектогенної, оскільки конфлікти що питань вживання алкогольних напоїв або згадок про минуле між сторонами виникали часто.

Емоційний стан ОСОБА_8 не знижував її здатності усвідомлювати свої дії, про що свідчить поведінка обвинуваченої після вчиненого, а саме те, що вона зателефонувала до міліції сповістивши про вчинене вбивство та повідомила близьких про необхідність забрати її дітей.

Отже суд правильно кваліфікував дій ОСОБА_8 , за ч. 1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході апеляційного розгляду дроздова О.Г заявила клопотання про застосування до неї Закону України Про амністію у 2014 році, мотивуючи тим, що вона має тяжкі хронічні захворювання та двох неповнолітніх дітей.

Клопотання обвинуваченої про застосування до неї амністії не підлягає задоволенню, оскільки за змістом цього закону амністія не може бути застосована до особи яка вчинила особливо тяжкий злочин або будь-який злочин, який поєднаний з насильством небезпечним для життя та здоров`я.

Між тим, наведені обвинуваченою обставини, колегія суддів вважає, такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Як вбачається з вироку суд призначаючи покарання, врахував як тяжкість вчиненого так і щире каяття ОСОБА_8 , стан її здоров`я та наявність двох неповнолітніх дітей.

Проте перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду, в межах доводів викладених в апеляції, колегія суддів, вважає, що вказані пом`якшуючі обставини, а також з урахуванням особи обвинуваченої, яка характеризується оточуючими як дбайлива мати та тієї обставини, що саме неправомірна поведінка потерпілої, яка спонукала обвинувачену на вживання алкогольних напоїв та вчиняла сварки, чим спровокувала скоєння злочину, дають підстави для застосування відносно ОСОБА_8 при призначенні покарання, ст.69 КК України.

З урахуванням наведеного, доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченій покарання, колегія суддів, вважає формальними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження у суді першої інстанції залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року, відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити, пом`якшивши їй покарання, із застосуванням ст.69 КК України, призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: