АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1018/14 Справа № 183/5738/14 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. 176 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного провадження в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октемберян Октемберянського району, Вірменія, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було задоволено клопотання слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України. Строк дії вказаної ухвали визначений до 30 жовтня 2014 року, мотивована наявністю ризиків визначених в клопотанні слідчого, взято до уваги зухвалий характер вчиненого злочину, будь-який інший запобіжний захід не може запобігти визначеним ризикам.

Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволення клопотання слідчого.

В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначила, що ухвала слідчого судді постановлена лише на припущеннях, зазначені в ухвалі ризики не підтверджені належними доказами, в недостатній мірі було враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, а саме, що він має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, за місцем мешкання позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь судді, захисника, яка підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, підозрюваного, який підтримав апеляцію свого захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні слідчого з СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) ГУ МУВС України в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003361 від 01.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

Згідно протоколу від 02 вересня 2014 року за підозрою у вчиненні вказаного злочину був затриманий у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03 вересня 2014 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

04 вересня 2014 року слідчий СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 жовтня 2014 року.

Апеляційним переглядом встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження. Об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_8 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення. Також слідчим суддею перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого, враховано суспільний інтерес, спосіб, характер і зухвалість вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, про те, що на момент вирішення питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтованість підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення слідчим належним чином не доведена.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не досліджувались дані про особу ОСОБА_8 надумані, доводи захисника про наявність міцних соціальних зв`язків, наявність у нього на утриманні дитині, наявність постійного місця проживання, позитивних характеристик, хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Також не знайшли свого підтвердження доводи підозрюваного у судовому засіданні щодо необхідності залучення до участі у кримінальному провадженні перекладача, оскільки відповідно до ст. 6 § 3 (е) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини право на перекладача застосовується тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови судочинства і не розмовляє на ній, тоді як підозрюваний тривалий час проживав на території України, є громадянином України та як він сам заявив, що українську мову розуміє, але не знає її досконало, тому колегія суддів вважає що для ОСОБА_8 не виникає проблем розуміти мову на якій здійснюється кримінальне провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Згідно частини другої цієї статті, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого з моменту затримання.

У відповідності до ч. 5 ст. 115 цього ж Кодексу, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Таким чином, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, скасувавши ухвалу слідчого судді районного суду, приходить до висновку про необхідність постановлення нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки для застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу наявні всі підстави, визначені ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_8 під вартою строком до 25 жовтня 2014 року в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбаченій вказаною нормою закону, а також не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2014 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Новомосковського МВ (з обслуговування м. Новомосковськ та Новомосковського району) ГУ МУВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 жовтня 2014 року.

Судді: