У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів

Кривенди О.В., Мороза М.А.,

за участю
прокурора

Сорокіної О.А.,

особи,
інтересів якої стосується дана справа

ОСОБА_1

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 9 жовтня 2008 року матеріали
справи за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції на постанову Генічеського районного суду
Херсонської області від 5 вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Херсонської області від 3 жовтня 2007 року,

у с т а н о в и л а:

постановою слідчого СВ ПМ ДПІ
у м. Новій Каховці від 24 травня 2007
року порушено кримінальну справу за фактом фіктивного банкрутства ТОВ “Україна”
за ознаками злочину, передбаченого ст.
218 КК України.

Відповідно до постанови
слідчого, 1 лютого 2007 року, службові особи ТОВ “Україна”, що розташоване у селі Щорсівка Генічеського району Херсонської області, з
метою ухилення від виконання вимог кредиторів на суму 235 096 грн. 05 коп.,
подали до Господарського суду Херсонської області завідомо неправдиву офіційну
заяву про фінансову неспроможність виконання вимог перед кредиторами і
зобов`язань перед бюджетом, що спричинило велику матеріальну шкоду кредиторам.

Не погодившись із вказаною постановою,
директор ТОВ “Україна” ОСОБА_1 оскаржив її до
Генічеського районного суду. Постановою цього суду від 5 вересня 2007 року
скаргу ОСОБА_1. задоволено. Постанову слідчого СВ ПМ
ДПІ у м. Нова Каховка від 24 травня 2007 року скасовано, у
порушенні кримінальної справи за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 218
КК України, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Херсонської області від 3 жовтня
2007 року апеляція прокурора залишена без задоволення, а постанова
Генічеського районного суду Херсонської області від 5 вересня 2007 року - без
зміни.

У касаційному поданні прокурор просить судові рішення скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Прокурор вважає, що суд безпідставно
визнав, що слідчим не були додержані вимоги ст. ст. 94, 97, 98 КПК України. На
порушення ст. 2368 КПК України та рішення Конституційного Суду
України № 3-рп/2003 від 30 січня 2003 року, суд проаналізував висновок
завідувача Херсонського обласного центру з питань банкрутства і вказав, що кримінальну справу слід
було порушити щодо конкретної відомої особи - директора ТОВ “Україна” ОСОБА_1. Інші зібрані матеріали, на підставі
яких було порушено кримінальну справу за фактом фіктивного банкрутства, залишилися поза увагою суду.

Крім того, як вважає прокурор, місцевий
суд безпідставно послався на дані, що містяться в ухвалі Господарського суду
Херсонської області від 5
лютого 2007 року, де вказано про те, що є достатньо матеріалів для порушення
справи про банкрутство.

Прокурор вказує, що суд, замість перевірки достатності підстав
і приводів для порушення кримінальної справи, вдався до оцінки зібраних матеріалів,
чого не мав права робити, оскільки ці дії мають бути зроблені при розгляді справи
по суті.

Прокурор також вважає, що при перевірці
скарги ОСОБА_1. було порушено правило підсудності
розгляду справи. У постанові суду не наведено жодної підстави для прийняття
рішення про відмову у порушенні кримінальної справи (ст.6 КПК України).

У запереченні на касаційне подання,
ОСОБА_1 просить
подання прокурора залишити без задоволення. Вважає, що доводи, наведені
прокурором не відповідають фактичним обставинам справи і є безпідставними,
оскільки відповідно до рішення Господарського суду Херсонської області від 31
березня 2008 року ТОВ “України” ліквідовано та виключеного з Єдиного реєстру
підприємств і організацій, що свідчить про відсутність самого факту вчинення
злочину.

Заслухавши доповідача,
заперечення ОСОБА_1. - особи, інтересів якої стосується дана справа, прокурора,
яка підтримала подання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи
прокурора та заперечення ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що подання підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 2368
КПК України, суд, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної
справи по факту чи щодо конкретної особи, повинен перевірити наявність приводів
і підстав для винесення зазначеної постанови, а також перевірити законність
джерел отриманих даних, що послугували підставою для порушення кримінальної
справи.

При цьому суд не має права
заздалегідь розглядати і вирішувати ті питання, що віднесені до компетенції
суду, який розглядає справу по суті.

Проте, як убачається із
матеріалів справи, ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Так, постановою судді
Генічеського районного суду від 9 серпня 2007 року відкрито провадження за
скаргою заінтересованої особи і на 20 серпня 2007 року
було призначено слухання справи та надіслано повідомлення всім заінтересованим
учасникам процесу, у тому числі й прокурору, але не міста Нова Каховка, а
Генічеського району.

20 серпня 2007 року, як це
убачається із протоколу судового засідання, слухання справи було відкладено у
зв'язку із неповідомленням прокурора про час і місце слухання справи.

4 вересня 2007 року, суд,
заслухавши пояснення захисника,
ОСОБА_1 та слідчого, і не досліджуючи матеріали, на підставі яких було
порушено кримінальну справу, прийняв рішення про скасування постанови про
порушення кримінальної справи і одночасно відмовив у порушенні кримінальної
справи за фактом фіктивного банкрутства ТОВ “України”, за ознаками злочину,
передбаченого ст. 218 КК України (а. с. 48).

При цьому суд проаналізував і
дав оцінку матеріалам, що не були предметом дослідження у судовому засіданні.

Так, суд визнав, що висновок
завідувача Херсонського обласного сектору з питань банкрутства не може бути
безумовним і підставою для порушення кримінальної справи.

Суд також визнав за необхідне
долучити до матеріалів перевірки документи про розмір шкоди та висновок
експертизи державного органу.

Суд зазначив, що для того,
щоб визнати, що склад злочину, передбачений ст. 218 КК України, є закінченим,
треба встановити розмір заподіяної шкоди (наслідки).

Суд вказав, що суб'єктом
даного злочину є службова особа суб'єкта господарської діяльності і вона була
відома. Проте, справу порушено не щодо відомої конкретної особи, а за фактом
вчинення злочину. При цьому суд визнав, що слідчий незаконно порушив
кримінальну справу за фактом.

Суд також визнав, що справу
розглянуто із дотриманням закону про підсудність.

Наведені доводи суду першої
інстанції свідчать про те, що наявність приводів і підстав для винесення
постанови про порушення кримінальної справи та законність джерел отримання
даних, що стали підставою для винесення цієї постанови, при розгляді скарги
ОСОБА_1. не перевірялися, а натомість була дана оцінка зібраним матеріалам на
предмет їх доказовості.

Колегія суддів вважає, що при
судовому розгляді скарги
ОСОБА_1., фактично залишилися без належної перевірки питання чи
достатньо матеріалів, котрі обґрунтовують чи підтверджують наведені у постанові
висновки про наявність ознак злочину у діях службових осіб ТОВ “Україна”.

Апеляційний суд, розглядаючи
апеляцію прокурора на постанову судді, залишив ці порушення поза увагою.

За таких обставин, у зв'язку
із істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що істотно
вплинуло на правильність судових рішень, постанова судді Генічеського районного
суду Херсонської області від 5 вересня 2007 року та ухвала судової колегії у
кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 3 жовтня 2007
року, підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 395, 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора
задовольнити.

Постанову Генічеського
районного суду Херсонської області від 5 вересня 2007 року
та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 3 жовтня 2007 року на
постанову слідчого СВ ПМ ДПІ у м. Нова Каховка від 24 травня 2007 року скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

К.Т. Кравченко О.В. Кривенда М.А. Мороз