Справа
№1-141/08
В И Р О К

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 серпня 2008
року Миколаївський районний суд
Львівської області в складі :

головуючого судді
Запотічного І.І..

при секретарі Волчанській М.В.

з участю прокурора Пристаюка В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальну справу
про обвинувачення

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженки с. Гірське Миколаївського району

Львівської області, українки, громадянки України,

освіта
середньо-спеціальна, безпартійної,

одруженої, не військовозобов'язаної,

працюючої приватним підприємцем,

жительки АДРЕСА_1

Миколаївського району Львівської області,

раніше не судимої,-

за ч.1
ст.172 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою, що використовує найману працю, грубо порушила законодавство
України про працю при наступних обставинах:

Підсудна ОСОБА_1, здійснюючи господарську діяльність по
пошиттю трикотажного одягу, орендувала кімнату в приміщенні «старої школи» по
АДРЕСА_1 з 29 квітня 2008 року в порушення вимог ст. ст. 24, 24-1 КЗпП
України прийняла на роботу контролером по якості пошиття швейних виробів
ОСОБА_2, а з 25 травня 2008 року швеєю ОСОБА_3, у відповідності до вимог яких
вона зобов'язана була укласти з ними трудові договори, зареєструвати їх в
тижневий строк в державній службі зайнятості за місцем свого проживання в
порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Крім того, ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 48 КЗпП України
на ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які працювали в
неї понад п'ять днів, не завела трудових книжок, в порушення ч. 2 ст. 30 ЗУ
«Про оплату праці» не забезпечила достовірний облік виконуваної ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 роботи (робочого часу) і бухгалтерський облік витрат на оплату праці, в
порушення ст. ст. 94, 95 КЗпП України не забезпечувала витрату ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 заробітної плати, що повинна становити розмір, не нижче законодавчо
встановленого мінімуму.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в
пред”явленому їй обвинуваченні визнала повністю і ствердила, що з 26.04.2006
року вона в Миколаївській ДПІ зареєстрована як фізична особа-підприємець. Для
здійснення своєї підприємницької діяльності орендує приміщення (одну кімнату) в
«старій школі» с. Гірське Миколаївського району Львівської області. Її
підприємницька діяльність заключається в пошитті швейних виробів. З цією метою
ОСОБА_1 приймає на роботу жінок, переважно із с. Гірське Миколаївського району.
Офіційно заключила трудові угоди із п'ятьма жінками, які в неї працюють швеями.
Крім цього, приблизно з 25 травня 2008 року прийняла на роботу контролером
ОСОБА_2, а в перших числах червня 2008 року прийняла на роботу швеєю ОСОБА_4,
однак не уклала з ними трудових договорів, не зареєструвала їх в державній
службі зайнятості, не завела на них трудових книжок та не забезпечила
достовірний облік виконуваної ними роботи і бухгалтерський облік витрат на
оплату праці. Розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати. Зазначила,
що зібрані слідством матеріали справи відповідають дійсності і вона немає
заперечень щодо повноти пред'явленого їй обвинувачення та кваліфікації її дій,
а тому вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин
справи, які вона не оспорює.

Оцінюючи покази підсудної та зібрані слідством докази по
справі, суд вважає, що дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 172 КК України, оскільки вона, будучи суб'єктом
підприємницької діяльності, фізичною особою - підприємцем, що використовує
найману працю, грубо порушила законодавство України про працю.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудній, суд визнає
її щире каяття у скоєному злочині.

Обставин, що обтяжують покарання підсудній, судом не
встановлено.

Обираючи міру покарання ОСОБА_1 суд
враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудної, що вперше
притягається до кримінальної відповідальності, обставину, що пом'якшує
покарання, а тому приходить до переконання, що підсудній слід обрати мінімальне
покарання в межах санкції статті, за якою вона притягається до кримінальної
відповідальності у виді штрафу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК
України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України та обрати їй покарання у виді 510 ( п'ятьсот
десять) грн. штрафу.

Запобіжний захід до вступу
вироку в законну силу ОСОБА_1 залишити без змін - підписку про невиїзд.

Вирок може
бути оскаржений протягом 15-ти діб усіма учасниками процесу до апеляційного
суду Львівської області через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя:

Оригінал вироку.