Справа № 362/894/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/674/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 01.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
01 липня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого: 12.01.2006 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням та іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 29.01.2008 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, постановою гусятиського районного суду Тернопільської області від 28.12.2009 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 11 місяців 10 днів; 18.05.2012 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням та іспитовим строком 2 роки 6 місяців, 17.02.2014 року Монастирським районним судом Тернопільської області за ст. 395 КК України до 1700 грн. штрафу, -

засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років.

У відповідності до ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань призначеного даним вироком та вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.05.2012 року, остаточну міру покарання ОСОБА_7 обрано у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Згідно ч.3 ст. 72 КК України допущено самостійне виконання вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 17.02.2014 року щодо ОСОБА_7 у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується із 11.11.2014 року.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинено за наступних обставин.

09.11.2014 року, близько 20 год. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , з метою вживання спиртних напоїв прибули до місця проживання їх знайомої ОСОБА_9 в квартиру АДРЕСА_2 , де на той час перебували ОСОБА_9 , цивільний чоловік останньої ОСОБА_10 , та сестра ОСОБА_9 ОСОБА_11 . Цього ж дня, близько 21 год. ОСОБА_7 знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , під час сумісного вживання спиртного, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_12 , який на той час сидів на дивані, та умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень наніс останньому удар кулаком по обличчю та не менше трьох ударів кулаками в область грудної клітини та в область живота останнього, в результаті чого ОСОБА_12 впав на підлогу. Після цього, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_12 та наніс йому не менше двох ударів ногами по тулубу, а саме в область грудної клітини та в область живота потерпілого.

Своїми протиправними насильницькими діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, рани в ділянці правої брови, рани в потиличній ділянці голови, розриву слизової оболонки та крововиливів під слизову оболонку верхньої та нижньої губи, перелому 5-го ребра зліва, переломів 6, 7, 8, 9, 10 ребер справа, розриву тканини верхньої долі правої легені, крововиливів у праву плевральну порожнину 500 мл., розриву заднього краю правої долі печінки, крововиливу у черевну порожнину біля 200 мл. В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 10.11.2014 року № 319 смерть ОСОБА_12 настала від закритої тупої травми грудей та живота у вигляді переломів ребер, розриву правої легені, крововиливу у праву плевральну порожнину, розриву печінки, крововиливу у черевну порожнину. Між даною травмою та смертю існує прямий причинний зв`язок. Дана травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Після отримання всіх тілесних ушкоджень смерть ОСОБА_12 настала через досить тривалий період часу (5-8 годин), на протязі якого покійний був здатний до самостійних дій.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що на законність та обґрунтованість вироку вплинули допущена однобічність і неповнота досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим просить вирок суду першої інстанції скасувати та пом`якшити йому призначене покарання.

В апеляційній скарзі захисник не заперечуючи проти доведеності вини свого підзахисного в скоєнні злочину та кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України, зазначає, що призначене обвинуваченому судом покарання за своїм видом та розміром є несправедливим, невиправданим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного та особі засудженого внаслідок його суворості.

Так призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд неповною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно; свою вину визнав повністю, щиросердечно розкаявся, критично оцінив свої дії та зробив для себе певні висновки, в результаті чого активно допомагав слідчим органам встановити істину по справі, даючи правдиві послідовні покази протягом всього досудового та судового слідства; попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_9 , остання до нього претензій не має, просила суд суворо його не карати.

Також на думку захисника, судом не врахована особа потерпілого та обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_12 був конфліктною людиною, неодноразово бив свою співмешканку ОСОБА_9 .

В зв`язку з цим апелянт просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст. 71 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_7 обрати у вигляді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого, який свою апеляційну скаргу та свого захисника підтримав і просили їх задовольнити;

прокурора, який проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника заперечував та просив відмовити в їх задоволенні, а вирок суду залишити без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України учасниками процесу не оскаржуються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною.

Дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, врахувавши особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність претензій у потерпілої до обвинуваченого, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, обтяжуючі покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції від суспільства і правомірно призначив йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Врахувавши, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, визначеного вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.05.2012 року, суд правильно призначив остаточне покарання ОСОБА_7 у відповідності до вимог ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків - у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого злочину та особі обвинуваченого із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Посилання апелянтів, як на підставу для зменшення строку відбування покарання на те, що при призначенні обвинуваченому остаточного покарання у вигляді 10 років позбавлення волі судом не враховано те, що він має постійне місце проживання, свою вину в скоєному злочині визнав, щиро розкаявся, шкодує про скоєне, активно допомагав слідчим органам встановити істину по справі, надавав правдиві і послідовні покази протягом досудового і судового слідства, попросив вибачення у потерпілої не може бути підставою для зменшення строку відбування покарання, оскільки ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив новий тяжкий злочин, який потягнув за собою смерть потерпілого.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4