Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,

суддів ОСОБА_9., ОСОБА_10.,

прокурора ОСОБА_11.,

заявника ОСОБА_1,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 28 травня 2015 року справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року про скасування постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року; на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову начальника слідчого відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_2 від 21 жовтня 2010 року про закриття кримінальної справи № 49-2877 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 27 і ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 4 ст. 27 і ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 27 і ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 27 і ч. 2 ст. 364; ч. 4 ст. 27 і ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України; ОСОБА_4, за ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 і ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України; ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 358 КК України; ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366,ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 358 КК України. Справу направлено прокурору для відновлення слідства.

Вказана постанова місцевого суду була оскаржена прокурором та ОСОБА_1 у апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року у задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, апеляцію ОСОБА_1 визнано такою, що не підлягає розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року частково задоволено апеляцію прокурора, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року скасовано, винесено нову постанову якою ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті скарги на постанову слідчого про закриття кримінальної справи та повернуто її скаржнику.

У касаційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1 просить скасувати зазначені вище ухвали суду апеляційної інстанції від 4 вересня 2014 року у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Скаргу мотивує тим, що апеляційний суд прийшов до безпідставного висновку про відсутність у нього права на оскарження постанови про закриття кримінальної справи, оскільки він неодноразово допитувався по даній справі; апеляційний суд в порушення вимог кримінально-процесуального закону поза межами своїх повноважень, відмовив у його клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки вирішення цього питання, відповідно до ст. 353 КПК України (в ред. 1960 р.) належить до компетенції місцевого суду. Крім того, посилається на ту обставину, що розгляд справи у апеляційному суді відбувався за участі судді, яка вже приймала участь у розгляді даної справи. Просить скасувати ухвали суду апеляційної інстанції та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, який касаційну скаргу з доповненнями підтримав у повному обсязі, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу ОСОБА_1 та не заперечував проти скасування ухвал апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд, перевіривши матеріали судової справи, матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи касаційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 236-6 КПК України (в ред. 1960 р.) при розгляді скарги на постанову про закриття справи суддя перевіряє, чи були виконані органом дізнання, слідчим, прокурором вимоги ст.ст. 213, 214 КПК України (в ред. 1960 р.) та приймає одне з таких рішень:

1) залишає скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову про закриття справи і направляє справу

прокурору для відновлення слідства або дізнання.

Вимог ст. 366 КПК України (в ред. 1960 року) відмова у прийнятті скарги на постанову слідчого про закриття кримінальної справи та повернення її скаржнику законом не передбачена.

Як убачається із змісту ухвали суду за апеляцією прокурора, судом апеляційної інстанції вказані вимоги виконані не були.

Так, за результатами розгляду апеляції прокурора, суд скасував постанову суду першої інстанції, виніс нову постанову, якою відмовив ОСОБА_1 у прийнятті скарги на постанову слідчого про закриття кримінальної справи та повернув її скаржнику, що суперечить вимогам ст.ст. 236-6, 366 КПК України (в ред. 1960 р.), є істотним порушенням кримінально-процесуального закону і підставою для скасування процесуального рішення.

Слушними є доводи ОСОБА_1 про незаконність відмови у задоволенні його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки, у відповідності до положень ст. 353 КПК України (в ред. 1960 р.), питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду. Постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 КПК України (в ред. 1960 р.).

Суд апеляційної інстанції вийшов за межі наданих йому повноважень та визнав апеляцію ОСОБА_1 такою, що не підлягає розгляду, що також є істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

Доводи ОСОБА_1 про винесення ухвал 4 вересня 2014 року незаконним складом суду є безпідставними, оскільки повторна участь судді суду апеляційної інстанції після скасування судового рішення та направлення справи на новий апеляційний розгляд не суперечить вимогам ст. 55 КПК України (в ред. 1960 р.).

Питання про належність ОСОБА_1 до осіб, якими може бути оскаржена постанова про закриття кримінальної справи, у відповідності до вимог ст. 236-5 КПК України (в ред. 1960 р.), підлягає перевірці при новому апеляційному розгляді справи.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції було істотно порушено вимоги ст.ст. 236-6, 353, 366 КПК України (в ред. 1960 р.), що є істотним порушенням вимог кримінально - процесуального закону та підставою для скасування оскаржуваних ухвал з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. 394-396 КПК України (в ред. 1960 р.), пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року про скасування постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року, та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 4 вересня 2014 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2014 року - скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10