Справа № 148/770/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду у місті Тульчині кримінальне провадження № 0000144 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчин Вінницької області, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, раніше судимого: 27.02.2008, Тульчинським районним судом за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі; 17.07.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, 25.12.2013 ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду умовно-достроково звільнено від відбуття покарання із невідбутим строком 1 рік 6 місяці 10 днів позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 19.02.2015 близько 20:00 год., керуючись корисливим мотивом з метою заволодіння майном ОСОБА_4 , а саме: зварювальним апаратом, під приводом виконання ремонтних робіт, пішов разом з ОСОБА_4 до приміщення гаражів, які знаходяться в районі ВПУ 41 м. Тульчина. Прийшовши до вказаних гаражів, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 присіли на лавочку, маючи мету на заволодіння зварювальним апаратом, який знаходився біля ОСОБА_5 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 190 від 12.03.2015 залишкова вартість зварювального апарату «Дніпро М» складає 1521,50 грн., останній шляхом зловживання довірою ОСОБА_4 взяв зварювальний апарат «Дніпро М» під приводом здійснення зварювальних робіт, поніс за гаражі, де знаходився ОСОБА_6 , якому ОСОБА_5 продав вказаний апарат за грошові кошти в сумі 250 грн., внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю і суду надав покази, що він 19.02.2015 у вечірній час прийшов до ОСОБА_4 , і повідомив, що є не великий підробіток, для чого потрібно піти в район ПТУ у м. Тульчині та підварити знайомому ворота в гаражі, зварювальним апаратом, який належав ОСОБА_4 на, що останній погодився. При цьому ніякого знайомого не було, а ОСОБА_5 вже мав на меті шляхом обману заволодіти зварювальним апаратом, який належав ОСОБА_4 . Близько двох годин вони чекали нібито знайомого, якому потрібно було підварити ворота, а о 20:00 год. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 про те, що сам занесе зварювальний апарат замовнику робіт, на що останній погодився та добровільно віддав зварювальний апарат. Біля гаражів ОСОБА_5 зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , якому запропонував купити зварювальний апарат, на що останній погодився передавши грошові кошти в сумі 250 грн., таким чином розпорядившись апаратом без відома ОСОБА_4 , а кошти використав у власних потребах. В скоєному щиро кається.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що 19.02.2015 до нього додому прийшов ОСОБА_5 і повідом, що потрібно провести зварювальні роботи його знайомому, а саме: переварити ворота для гаража, зварювальним апаратом, який належав ОСОБА_4 на що останній погодився. Він разом з ОСОБА_5 пішли в район ПТУ у м. Тульчині де розташовані гаражі, біля гуртожитків. Там була лавочка на якій вони сиділи і чекали, знайомого якому потрібно було провести зварювальні роботи. Потім ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 про те, що сам занесе зварювальний апарат, повернувшись через деякий час пояснив, що віддав апарат для проведення робіт, а знайомий поверне його після того, як виконає роботи. У подальшому ОСОБА_5 зварювального апарату не повернув чим спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки. Цивільний позов не з`являвся.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого, оголошенням висновку експертизи та характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) в судовому засіданні доведена в повному обсязі і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, вчинення злочину у період строку умовно-дострокового звільнення, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, каяття.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обтяжуючих вину обставин відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_5 в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 відповідно до ухвали Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.12.2013 звільнений умовно-достроково від відбування покарання згідно вироку Тульчинського районного суду від 17.07.2009, на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців 10 (десять) днів позбавлення волі.

Враховуючи, що інкримінуємий злочин було вчинено під час умовно-дострокового звільнення, виправлення та перевиховування обвинуваченого неможливе без його ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку, що остаточне покарання необхідно призначити відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком за правилами переведення покарань згідно ст. 72 КК України.

Вирішуючи питання запобіжного заходу, суд враховує особу обвинуваченого, який вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення та з метою належного виконання вироку, обрати міру запобіжного заходу тримання під вартою з зали суду.

Строк відбування покарання рахувати з 30.04.2015.

З обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати понесенні на проведення експертизи в сумі 306,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 65-67, 71, 72, 190 КК України, ч. 3 ст. 349, ст. 368- 371, 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 8 (вісім) місяців позбавлення волі за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.07.2009 і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

Обрати міру запобіжного заходу - тримання під вартою з залу суду.

Строк відбування покарання рахувати з 30.04.2015.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати 309 (триста дев`ять) гривень 90 копійок понесені на проведення експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя: