Справа № 159/1144/15-к
Провадження № 1-кп/159/88/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 09 квітня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,.

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 150 301 100 001 14 про обвинувачення

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ковелі Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 2 осіб, не працюючого, з освітою середньою, раніше притягався до кримінальної відповідальності 11.03.14 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі з двохрічним іспитовим строком, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 11.03.14 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р позбавлення волі з двохрічним іспитовим строком, маючи не знята та не погашену у встановленому законом порядку судимість, 28.01.15 р. о 20 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, знаходячись у будинку по місцю проживання своєї дружини за адресою: АДРЕСА_2 , побачивши на підлозі у вітальні, де грались малолітні діти, золотого натільного хрестика 500 проби вагою 1, 64 гр. варістю 1 500 грн., достовірно знаючи, що вказаний виріб належить одному з інших осіб, присутніх у кімнаті, таємно з корисливих спонукань повторно викрав його, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матері малолітньої дитини - ОСОБА_7 , 13 р. н., майнової шкоди на вказану вище суму.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого як до, так і після зміни обвинувачення прокурором, обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, суду показав, що, дійсно, він 11.03.14 р. був засуджений Ковельським міськрайсудом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі з двохрічним іспитовим строком, на даний час перебуває на обліку у КВІ. Маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, він 28.01.15 р. о 20 год., знаходячись у будинку по місцю проживання своєї дружини свідка ОСОБА_8 - за адресою: АДРЕСА_2 , святкував день народження їх спільної дитини. Під час святкування він виходив до кімнати, де грались діти, у т. ч., син потерпілої малолітній ОСОБА_7 .. Він неодноразово приходив у цю кімнату та грався з дітьми. Викидаючи іграшки з мішка, він побачив на підлозі хрестика. Вважав, що вказаний виріб міг бути загубленим понад рік тому іншою дитиною цієї ж потерпілої, так як памятав, що шукали загубленого хрестика. Однак, нікому про знахідку не повідомив та хрестика забрав. Згодом хрестика передав своїй матері ОСОБА_9 , яка 30.01.15 р. заклала його у ломбард. Пояснити, чому не признався, що знайшов хрестика, ні своїй дружині свідкові ОСОБА_8 , ні потерпілій, які розпитували про хрестика, ні іншим особам, пояснити не може. Зазначає що у скоєному щиро розкаюється.

Однак, хоча обвинувачений не визнає своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість повністю доводиться як його показаннями, даними в судовому засіданні, так і показаннями потерпілої, свідків, письмовими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування.

Так, потерпіла в судовому засіданні показала, що, дійсно, 28.01.15 р. о 20 год., вона зі свою дитиною малолітнім сином ОСОБА_7 , 13 р. н., знаходиась у будинку свідка ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де святкували день народження спільної дитини свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого. Діти, у т.ч. і її син грались у іншій кімнаті - вітальні, де з ними грався і обвинувачений. Її син мав на тілі золотого натільного хрестика на шиї на шнурівці, розвязати яку було досить складно. Коли вона із сином повернулась додому, то через деякий час зясувалось, що на тілі сина хрестика немає. Вона телефонувала до свідка ОСОБА_8 з приводу того, чи не знаходився у будинку останньої такий хрестик, розшукувала виріб разом з чоловіком і іншими спообами. Ії чоловік дізнався від свідка ОСОБА_10 , що обвинувачений приносив останньому золотого хрестика для реалізації. В даний час хрестик повернуто їй. Обвинуваченого вона прощає, але, висловлюючи свою думку стосовно можливого покарання, просить справу вирішити відповідно до вимог чинного законодаства.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що два роки тому вона як хрещена матір подарувала синові потерпілої золотого натільного хретика. У подальшому потерпіла повідомила їй, що хрестик пропав і їй його було повернуто.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що обвинувачений є її чоловіком. 28.01.15 р. вона запросила обвинуваченого як батька їх спільної дитини, на святкування дня народження дитини в себе вдома, де раніше проживала разом з обвинуваченим та де останній не проживав вже біля 1 міс. через непорозуміння у сімї - за адресою: АДРЕСА_2 . Була присутня і потерпіла із дітьми, у т. ч. - сином малолітнім ОСОБА_7 , інші особи. Святкували з 16 до 21 год. 30 хв.. Обвинувачений також вживав спитне. Він о 22 год. також пішов додому. Діти, у т. ч. і син потерпілої - грались у іншій кімнаті - вітальні, де з ними грався і обвинувачений. Син потерпілої мав на тілі золотого натільного хрестика на шиї на шнурівці і дитина руками, граючись, торкала хрестка постійно. 30.01.15 р. до неї зателефонувала потерпіла з приводу того, що вона виявила, у дитини немає хрестика; запитала, чи не загубив її син хрестика у її будинку. Вона з цього приводу телефонувала і до обвинуваченого, однак, звязку не було. Вона також розшукувала виріб і запитувала про нього у обвинуваченого у присутності його матері. Останній заперечував, що знаходив хрестика. Мати обвинуваченого повідомила їй, що вона здала хрестика, переданого їй обвинуваченим, у ломбард. Потім потерпіла повідомила, що її чоловік спілкувався із свідком ОСОБА_10 і останній повідомив, що обвинувачений приносив свідкові хрестика для реалізації.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що знайомий з обвинуваченим та чоловіком потерпілої. На початку лютого 2015 р. останній запитував, чи не приносив йому обвинувачений золотого хрестика для реалізації так як він на ринку торгує нумізматними речами. Він повідомив, що такий факт мав місце на початку 2015 р., запитував, куди можна продати хрестика, і що він відмовився від пропозиції обвинуваченого.

Крім цього, винуватість обвинуваченого доводиться:

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.02.15 р., відповідно до

якого у приміщенні ПТ Ломбард Європейський Данильчук В.М. і компанія було виявлено та вилучено натільний хрестик із золота 500 проби вагою 1, 64 гр, що зданий у заклад 30.01.15 р. за договором № КН 000 0000 87 3 та вищезазначений договір і договір про надання ломбардом фінансового кредиту, іншою стороною яких є матір обвинуваченого - ОСОБА_9 ;

- копіями договорів про надання ломбардом фінансового кредиту та закладу майна до

ломбардної установи від 30.01.15 р.;

- протоколами огляду речей від 06.02.15 р., 11.02.15 р. з фототаблицями.

Суд, повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного у їх сукупності. Так, суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості.

Суд вважає, що показання обвинуваченого у тій їх частині, що він не викрадав хрестика, а, знайшовши його, лише неправомірно не запитав, кому він належить; не віддав його та не признався нікому у тому, що хрестик перебуває у нього, а згодом зданий у ломбард, дані з метою уникнути відповідальності за вчинене та свідчать про відсутність щирого каяття.

Так, обвинувачений незадовго до дня святкування дня народження своєї дитини, перестав проживати у будинку своєї дружини - свідка ОСОБА_8 , про що остання ствердила в суді. Відповідно, обвинуваченому було достеменно відомо, що хрестик не належить йому, не є річчю, яку він вправі використовувати на власний розсуд як його майно. А виявлений у будинку свідка ОСОБА_8 хрестик обвинувачений таємно викрав і у подальшому реалізував, що свідчить про корисливість спонукань до вчинення таких протиправних дій. Такі його показання повністю спростовуються показаннями потерпілої, свідка ОСОБА_8 , які ствердили, що на їх неодноразові спроби зясувати, чи не знаходив обвинувачений хрестика малолітнього ОСОБА_7 , обвинувачений категорично заперечував, що хрестика знаходив. Крім того, показання свідка ОСОБА_10 стверджують, що обвинувачений мав стійкий намір реалізувати хрестика, для чого вживав заходів _ звертався до вказаного свідка з пропозицією продати хрестика.

До обставин, що помякшують покарання обвинуваченого, суд відносить активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у тому, що він під час досудового розслідування послідовно та повно розповів про всі обставини вчинення злочину, місцеперебування викраденої речі, а також і в суді послідовно та повно розповів про всі обставини вчинення злочину.

До обставин, що обтяжують покарання підсудного, суд відносив вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

Інших обставин, що помякшують покарання підсудного, суд не вбачає.

Судом також враховується те, що обвинувачений позитивно характеризується по місцю проживання, має двох утриманців, раніше притягався до кримінальної відповідальності саме за вчинення корисливого злочину та вчинив знову злочин під час іспитового строку, не зробивши належних висновків, через досить незначний проміжок часу; до цього він також неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема, у 1994, 2001, 2002 роках за вчинення корисливих злочинів; стан його здоровя, те, що своїми показами під час досудового розслідування він сприяв поверненню потерпілій натільного хрестика її дитини, що, крім матеріального значення подарунка - має ще і значення духовного оберегу малолітньої дитини; думку потерпілої, яка хоча будь - яких претензій до обвинуваченого не має, прощає його, однак, не клопоче перед судом про обрання обвинуваченому несуворого карати.

За вироком Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 11.03.14 р. обвинувачений засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р.. На час вчинення інкримінованих йому дій іспитовий строк не закінчився.

Тому, з врахуванням санкції ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді позбавлення волі і приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком частково.

Міру запобіжного заходу до вступ вироку в законну силу слід залишити попередню, так як обвинувачений з часу вчинення інкримінованих йому дій не змінював ні місця проживання, ні місця фактичного помешкання, має утриманців та сімю, до складу якої входить мати, 1954 р. н., тобто, міцні соціальні звязки, не працює, хоча є працездатним, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Цивільного позову у справі не зявлено.

Процесуальних витрат у справі немає.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати покарання, призначене за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 11.03.14 р. та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу залишити попередню домашній арешт.

Речові докази у справі оригінал договору про надання ломбардом фінансового кредиту та оригінал договору закладу майна до ломбардної установи від 30.01.15 р. залишити при матеріалах кримнального провадження; натільний хрестик з металу жовтого кольору, що переданий на зберігання потерпілій залишити у розпорядженні потерпілої.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1