Справа № 11-999/11 Головуючий у 1 інстанції: Р.Б. Єзерський
Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Вовка А.С.

суддів Романюка М.Ф., Березюка О.Г.

з участю прокурора Топчій В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляції засудженого ОСОБА_1 з урахуванням доповнень до неї та його захисника адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 5 травня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією постановою 5 травня 2011 року Шевченківським районним судом м. Львова відмовлено в задоволенні подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш мяким у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_1 у звязку з його безпідставністю.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що наявність у засудженого ОСОБА_1 за весь термін відбування покарання чотирьох заохочень, які надані йому за активну участь у покращенні комунально-побутових умов та за проведення ремонтних робіт не свідчить про сумлінне ставлення засудженого до виконання своїх обовязків, оскільки брати участь у проведенні таких робіт є правом засудженого, а не його обовязком. Крім того, відомості про зразкову поведінку засудженого, його сумлінне ставлення до виконання своїх обовязків в період відбування покарання не знаходять свого підтвердження, оскільки у матеріалах подання така інформація відсутня.

В апеляції, з урахуванням доповнень до неї засуджений ОСОБА_1 просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 5 травня 2011р. скасувати. Звертає увагу суду на істотні порушення кримінально-процесуального закону, а також неправильне тлумачення кримінального та кримінально-виконавчого закону. Зокрема, як вказує апелянт, суддя не оголосив склад суду у жодному із судових засідань, а також право відводу та право на захист. Крім того, суддя одноособово розглянув питання заявленого відводу, хоча відвід був заявлений всьому складу суду.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 5 травня 2011 року. Просить постановити нову постанову, якою задоволити подання адміністрації Личаківської виправної колонії № 30 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш мяким у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_1

Обґрунтовуючи наведене зазначає, що висновки суду, викладені у постанові є необєктивними, однобічними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вказує захисник, адміністрація установи характеризує ОСОБА_1 як ввічливу та тактовну людину, яка позитивно реагує на заходи виховного характеру, робить для себе відповідні правильні висновки. Перебуваючи у місцях позбавлення волі, ОСОБА_1 був працевлаштований електрогазозварювальником виробничої майстерні Личаківського навчального центру № 30, до виконання своїх обовязків відноситься добре. Крім того, він приймає участь у покращенні комунально-побутових умов проживання засуджених, надає допомогу у проведенні ремонтних робіт.

Також, за час перебування у ЛВК-30 підвищив свій професійно-технічний рівень в 2009 р. навчався у Личаківському навчальному центрі № 30 та здобув спеціальність столяр-реставратор виробів з дерева, зараз навчається для здобуття ще однієї професії оператора котельного обладнання.

Водночас, як зауважує захисник, суд не врахував позитивних характеристик ОСОБА_1, наявність повноцінної сімї, з якою він підтримує постійний звязок, має місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 та гарантію працевлаштування на постійну оплатну роботу.

Покликання суду на наявність у засудженого дисциплінарних стягнень, на думку апелянта є безпідставними, оскільки такі застосовувались щодо нього в умовах слідчого ізолятора м. Львова під час досудового слідства та судового розгляду, до вступу обвинувального вироку в законну силу. Крім того, згідно довідки по особовій справі засудженого стягнення, що накладалися на ОСОБА_1 в період з квітня 2004 по листопад 2007 р. були з нього зняті і відповідно до вимог ст. 134 КВК України, він вважається таким, що стягнень не має.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невібутої частини покарання більш мяким, заміна невідбутої частини покарання більш мяким можлива лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів та відбував покарання в місцях позбавлення волі, при цьому до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення, в ОСОБА_1 судимість за 2002р. не погашена. Після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення він не став та вчинив новий тяжкий злочин, за який вироком Залізничного районного суду м. Львова від 1 серпня 2006 р. засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 9 (девять) років.

Наявність у засудженого ОСОБА_1 за весь термін відбування покарання чотирьох заохочень, які надані йому за активну участь у покращенні комунально-побутових умов та за проведення ремонтних робіт не свідчить про сумлінне ставлення засудженого до виконання своїх обовязків, так як брати участь у проведенні таких робіт є правом засудженого, а не його обовязком.

Водночас, будь-яка інформація про зразкову поведінку засудженого та сумлінне ставлення його до праці у матеріалах подання відсутня.

З врахуванням викладеного, висновок суду про те, що ОСОБА_1 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення є обґрунтованим.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду та задоволення поданих апеляцій.

Керуючись ст.ст. 362-366 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 5 травня 2011 року, якою відмовлено у задоволенні подання адміністрації Личаківської виправної колонії №30 управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської державної адміністрації Львівської міської ради про заміну невідбутої частини покарання більш мяким у виді виправних робіт до засудженого ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_2 без задоволення.

Головуючий:

Судді: