Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9.,
суддів ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 2 березня 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року за кримінальним провадженням № 0000031,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2013 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Лубенського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23 лютого 2012 року призначене вироком покарання пом'якшено, застосовано ст. 69 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією Ѕ частини всього належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією 1/3 частини всього належного їй майна та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією 1/3 частини всього належного їй майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнані винуватими та засуджені за те, що за обставин, викладених у вироку, 28 листопада 2012 року, знаходячись в АДРЕСА_1 та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою групою осіб вчинили напад на ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 поєднаний з насильством, небезпечним для його життя та здоров'я, з метою заволодіння його майном.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року вказаний вирок місцевого суду змінено. Дії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 1 ст. 187 КК України та за цим законом призначено покарання:

- ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного їм покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на оскаржувані судові рішення щодо нього з клопотанням про поновлення строку на їх касаційне оскарження.

Колегія суддів, оцінивши доводи ОСОБА_4, вважає, що є підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 187 КК України та пом'якшення призначеного йому покарання, посилаючись на відсутність в його діях корисного мотиву оскільки вважає, що потерпілого він побив із хуліганських мотивів.

Крім того, засуджений вважає, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки взято до уваги покази потерпілого ОСОБА_7, який відповідно до висновків експертизи не міг розуміти характер і значення вчинених відносно нього дій, а засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали завідомо неправдиві показання щодо нього.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень та інші документи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, судами першої та апеляційної інстанцій зроблений правильний висновок щодо вчинення ОСОБА_4 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7, оскільки сам засуджений не заперечував проти побиття потерпілого та заволодіння майном останнього, а засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що саме після побиття потерпілого вони разом з засудженим заволоділи майном потерпілого.

Зазначені обставини розбійного нападу та заволодіння майном підтверджені показаннями самого потерпілого.

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи та показань експерта ОСОБА_8 потерпілий мав тілесні ушкодження у виді синців та саден на голові та обличчі, перелом ребра, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Оцінивши зазначені та інші, наведені у вироку докази у їх сукупності, суд правильно визнав ОСОБА_4 винуватим у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7

Суд апеляційної інстанції при перегляді вищезазначеного вироку, погодившись з доведеністю вини ОСОБА_4 та інших засуджених у вчиненні розбійного нападу на потерпілого, вірно перекваліфікував дії засуджених з ч. 2 на ч. 1 ст. 187 КК України, оскільки доказів вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб добуто не було.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи засудженого ОСОБА_4 та його захисника щодо відсутності в діях ОСОБА_4 корисливого мотиву, а також щодо недопустимості свідчень потерпілого ОСОБА_7 Свої висновки апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі, і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку свідчення засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки їх показання підтверджені показаннями потерпілого, висновками судово-медичної експертизи, показаннями експерта та засудженого ОСОБА_4 З обґрунтуванням зазначеними доказами обвинувачення ОСОБА_4 погодився апеляційний суд, з ним погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції, оскільки показання зазначених свідків не спростовані матеріалами провадження, а також не спростовані доводами касаційної скарги.

Доводи ОСОБА_4 про необґрунтованість кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 187 КК України є безпідставними, оскільки засуджені хоча й не домовлялися на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_7, але саме завдяки нападу та застосування насильства, небезпечного для життя і здоров'я, зі сторони ОСОБА_4 до потерпілого, відбулося сумісне заволодіння майном останнього, а тому підстав вважати ОСОБА_4 необґрунтовано засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України, як про це зазначено у його касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_4 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

Враховуючи, що наведені у касаційній скарзі ОСОБА_4 доводи є безпідставними, а інших порушень кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були безумовною підставою для скасування чи зміни судових рішень засудженим не наведено, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення його касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2013 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 листопада 2013 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _________________ ___________

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11