Справа № 11 а-435 Головуючий
у 1 інстанції: Гуцал І.П.
Категорія: 15-152 ч.1,
186 Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року травня
04 дня Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Перетятька В.П. Суддів:
Танечника 1.1., Зазулі І.Є. З участю: прокурора Гнатіва Я.І. та адвоката
ОСОБА_1

розглянули у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за
апеляціями потерпілої ОСОБА_2
та Державного обвинувача
- помічника прокурора
Яворівського району Горин 1.1, на вирок Яворівського районного суду Львівської
області від 12 січня 2007 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с.
Воля Старицькі Яворівського району Львівської області, українець, громадянин
України, з неповною середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше не
суджений, проживаючий в АДРЕСА_1, засуджений за ст.ст. 15 ч.2 - 152 ч.1 КК
України на 3 роки позбавлення волі; за
ст.185 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю скоєних злочинів ОСОБА_3
остаточно визначено 3 (три) роки позбавлення волі, з звільненням від відбування
покарання згідно ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_3 покладено
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;
періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за те, що він в ніч на 12
червня 2006 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в лісопосадці

поблизу санаторію
„Шкло" в смт. Шкло Яворівського району Львівської області, з застосуванням
фізичного насильства та погроз шляхом нанесення множинних тілесних ушкоджень та
погроз наявним у нього кухонним ножем, намагався зґвалтувати ОСОБА_2, однак не
довів до кінця свого злочинного наміру з незалежних від нього причин в наслідок
активного опору з боку потерпілої.

Крім того, після замаху на зґвалтування ОСОБА_2 в ніч на 12 червня 2006
року ОСОБА_3, з корисливих мотивів, з наміром відкритого викрадення чужого
майна, з застосуванням фізичного насильства, яке виразилось в нанесенні ударів
кулаками по різних частинах тіла, що не було небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілої, відкрито викрав у ОСОБА_2 гроші в сумі 50 грн., мобільний телефон
марки „Сіменс" вартістю 300 грн., та дерматиновий плащ вартістю 100 грн.,
в всього викрав майна загальною вартістю 450 грн., після чого з місця події
втік.

В апеляції потерпіла ОСОБА_2 просить вирок відносно ОСОБА_3 скасувати за
м'ягкістю призначеного судом покарання, а справу скерувати в цей же суд на
новий судовий розгляд.

Державний обвинувач в апеляції та доповненнях до неї просить вирок
скасувати: в частині засудження ОСОБА_3 за ст.15 ч.2 і ст.152 ч.1 за м'ягкістю
призначеного судом покарання і необґрунтованістю застосування ст.75 КК України;
в частині засудження за ч.1 ст.185 КК України вирок скасувати на підставі ст.6
п.2 КПК України і провадження в цій частині закрити. Просить постановити по
справі новий вирок, яким ОСОБА_3 засудити за ст.ст.15 ч.2 і 152 ч.1 КК України
на 3 роки позбавлення волі.

Заслухавши доповідача по справі, виступи потерпілої ОСОБА_2 та прокурора в
підтримання внесених апеляцій засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_1 про
залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи та розглянувши наведені
доводи, колегія суддів вважає, що апеляція потерпілої до задоволення не
підлягає, а апеляція державного обвинувача підлягає до задоволення частково.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_3 в інкримінованому злочині за
ст.ст.15 ч.2 і 152 ч.1 КК України відповідають фактичним обставинам справи та
дослідженим в судовому засіданні доказам:

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3, винність в
пред'явленому обвинуваченні за ст.ст.15 ч.2 і 152 ч.1, 186 ч.2 КК України
визнав частково і пояснив, що ввечері 11 червня 2006 року в кафе-барі санаторію
„Шкло" познайомився з офіціанткою даного бару - ОСОБА_2, з якою близько 22
год. пішли в
село на масові гуляння і в одному з пивних барів пили пиво, а близько 24-00 год. ОСОБА_2попросила
провести її додому в с Новий Яр
Яворівського району. Вони йшли по дорозі цілуючись, а потім ОСОБА_2 сама повела
його в лісопосадку, розташовану недалеко дороги поруч з огорожею санаторію
„Шкло", де сама зняла з нього штани та труси і стала ласкати, а коли він
ліг біля неї то ОСОБА_2 стала кричати і обзивати його різними принизливими
словами. Тому він один раз вдарив ОСОБА_2 кулаком в обличчя, після чого та
втекла, залишивши на місці події свою сумку та дерматиновий плащ. Після цього
він став одягати свою одежу, однак не знайшов трусів та одного туфля і пішов до
свого знайомого ОСОБА_4 в с.
Воля Старицькі Яворівського району, в якого попросив взуття і пішов додому, де
ліг спати.

Сумки та плаща потерпілої з місця події не викрадав і не забирав з них
ніяких речей.

В своїх діях
розкаюється і просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що ввечері 11 червня 2006 року під час
роботи в барі санаторію „Шкло", де вона працює офіціанткою, познайомилась
з

ОСОБА_3,
з яким близько 22 год. пішли
відпочивати в нічний бар селища Шкло, де засуджений пив пиво, замовляв для неї
пісню. Близько 24-00 год.
вона вирішила іти додому в с
Новий Яр Яворівського району, а ОСОБА_3 став її проводжати.

По дорозі вони розмовляли на різні теми і ОСОБА_3 запропонував вступити в
статеві стосунки, але вона відмовилась. Пізніше в розмові ОСОБА_3 декілька
разів пропонував вступити в статеві стосунки, а вона в цьому відмовляла і
ОСОБА_3 на це реагував спокійно.

Коли вони проходили мимо території санаторію „Шкло" ОСОБА_3
несподівано схопив її за волосся і потягнув в лісопосадку поруч з огорожею
санаторію. Там ОСОБА_3 взяв в неї сумочку, кинув її в бік і намагався скинути з
неї плащ, говорив щоб вона скидала спідницю. Вона чинила опір і ОСОБА_3 наносив
їй удари кулаками в різні частини тіла. ОСОБА_3 став знімати з себе штани та
труси і під погрозою кухонного ножа, який він мав з собою, заставив її зняти з
себе плащ і колготи.

Вона всіляко чинила опір і коли ОСОБА_3 піднявся з землі щоб знайти
кухонного ножа, якого перед тим викинув - втекла від нього.

Все це тривало
до години часу.

Коли вона
втікала, то не бачила щоб ОСОБА_3 біг за нею.

Додому прийшла
близько 3-ої год. і про
все розповіла батькам.

Коли працівники міліції оглядали місце події, вони не виявили її речей
-дерматинового плаща вартістю 100 грн., мобільного телефона вартістю 300
грн., тому думає, що ці речі забрав ОСОБА_3

Також в процесі спонукання її до вступу в статевий зв'язок, вона сама
передала Біцю гроші в сумі 50 грн. з тим, щоб він від неї відчепився.

Таким чином їй
спричинено шкоду в сумі 450 грн.

В процесі апеляційного розгляду ОСОБА_2 ствердила, що належний їй телефон
„Сіменс" знаходився в кишені плаща, якого вона зняла з себе на місці події
під час домагань ОСОБА_3 на вступ у статеві стосунки.

З показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, вбачається, що дочка ОСОБА_2 прийшла додому з роботи близько 4-00 год. 12.06.2006 року,
була побита та заплакана і пояснила, що її побив біля території санаторію
„Шкло" хлопець по імені ОСОБА_3, з яким вона познайомилась в барі під час
роботи і ходила з ним на масові гуляння після закриття бару.

При цьому у
дочки не було її плаща та мобільного телефона.

Так як ОСОБА_2 була побита, то ОСОБА_7 викликав „швидку
допомогу" і потерпілу відправили в лікарню.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що вони разом ходили на вказане
ОСОБА_2 місце біля санаторію „Шкло", де її побив ОСОБА_3 і там бачили
колготки потерпілої, її сумку, хустинку, кусочок торта, а також чоловічий мешт,
чоловічі труси, кухонний ножик з білою ручкою.

ОСОБА_5 також пояснила, що в лікарні донька ОСОБА_2 повідомила їй, що той
ОСОБА_3 не тільки забрав у неї мобільний телефон, 50 гривень, але ще і
намагався її зґвалтувати.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що близько 3-ої год. 12.06.2006 p. його розбудив знайомий ОСОБА_3, який був взутий в один
мешт і попросив якесь взуття. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що йде з дискотеки і загубив мешт в болоті.

Він дав ОСОБА_3
свої тапочки і той пішов додому.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що працює барменом в кафе-барі „Нафтуся"
на території санаторію „Шкло", в якому ОСОБА_2 працює кухарем. Близько
20-00 год. 11.06.2006
року в кафе-бар зайшов незнайомий мужчина віком близько 25 років, який
розмовляв з ОСОБА_2, назвався по імені ОСОБА_3 і вів себе ввічливо.

Близько 22-00 год. кафе
було закрито і ОСОБА_2 кудись пішла з тим ОСОБА_3ем, який чекав її на вулиці.

На другий день від матері ОСОБА_2 довідалась, що ОСОБА_3
побив ОСОБА_2 і намагався її зґвалтувати, а також забрав її дерматиновий плащ,
мобільний телефон і 50 грн.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що 11 червня 2006 року чоловік ОСОБА_3 пішов
з дому близько 19-00 год.,
при цьому пояснив, що йде „на пиво" і скоро повернеться. Так як чоловіка
довго не було, то вона з малолітньою донькою лягла спати.

Додому ОСОБА_3 повернувся близько 4-00 год. 12 червня 2006 року, був у забрудненому одязі і трохи
змучений. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що був з товаришами на рибалці і загубив
туфлі. Коли чоловік ліг спати, вона провірила кишені його одежі, але ніяких
чужих речей там не було.

Потім від свекрухи довідалась, що ОСОБА_3 побив якусь дівчину. Вона
приходила до потерпілої в лікарню, розпитувала про цю пригоду і пропонувала їй
гроші на лікування, але вона відмовилась.

З даних протоколу огляду від 12.06.2006 року, вбачається, що на місці
події, яким являється лісосмуга, розташована з західної сторони огорожі
санаторію „Шкло" Яворівського району, виявлено належні ОСОБА_2 капронові
колготи, жіночу сумку коричневого кольору з зошитами та ручкою, три заколки,
чорна жіноча туфля, носова хусточка, залишки торту, а також чоловічі труси, чоловіча
чорна туфля, кухонний ніж з білою ручкою, пачка сигарет „Честерфілд".
(а.с.15-19).

Висновком судово-медичної експертизи № 392/2006 р. від 8.09.2006 р.
встановлено, що у потерпілої ОСОБА_2 виявлено легкі тілесні ушкодження з
короткочасним розладом здоров"я, які могли утворитись вночі з 11 на 12
червня 2006 року від ударів кулаками, ногами, палкою, пальців рук людини, (а.с.
168-169).

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в
сукупності, суд підставно не надав віри показам ОСОБА_3 в частині, що потерпіла
сама дала повід для вступу в статеві стосунки, відвела його в лісопосадку, де
розділа і стала ласкати, а потім стала обзивати принизливими словами і за це
він вдарив її кулаком в обличчя, оскільки вони є необ'єктивні та надумані, дані
засудженим з метою при*##АйШ^відповідальності за скоєне і спростовуються в цій
частині вищенаведеними в ухвалі показаннями потерпілої ОСОБА_2 свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, даними протоколу огляду місця події та висновком
судово-медичної експертизи № 392/2006, яким суд надає віри.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.ст. 15 ч.2 і 152 ч.1 КК України вірна,
оскільки він з застосуванням фізичного насильства та погроз намагався вступити
в статеві зносини з потерпілою, однак злочинний намір не довів до кінця по незалежних
від нього причинах внаслідок опору потерпілої та її втечі.

Суд також підставно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3
злочину за ч.2 ст.186 КК України, оскільки як в процесі досудового слідства,
так і судового розгляду не встановлено даних про те, що засуджений застосував
насильство до потерпілої з метою заволодіння її майном і відкрито заволодів цим
майном.

Не встановлено також таких даних і в процесві апеляційного розгляду справи.

Однак кваліфікація місцевим судом дій ОСОБА_3 по таємному заволодінню
майном потерпілої загальною вартістю 450 грн. за ч.1 ст.185 КК України є
безпідставною, оскільки вартість викраденого майна станом на 12 червня 2006 р.
з врахуванням податкової пільги не перевищує трьох неоподаткованих мінімумів
доходів громадян (525 грн.), а тому є незначною і дані дії засудженого не
становлять складу злочину.

Тому вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_3 за
ч.1 ст.185 КК України слід скасувати, а справу проти нього в цій частині
закрити за відсутністю в діях складу злочину у відповідності до ч.1 п.2 ст.6
КПК України.

Крім того, колегія суддів відмічає, що при проведенні досудового слідства
проти ОСОБА_3 не порушувалась кримінальна справа за ч.2 ст.186 КК України, а
тому пред'явлення йому обвинувачення у скоєні зазначеного злочину, а також
послідуюче засудження за ч.1 ст.185 КК України здійснено з порушенням вимог
кримінально-процесуального законодавства і є незаконним.

Обираючи покарання ОСОБА_3, суд врахував характер та ступінь тяжкості
скоєного злочину, особу засудженого та обставини справи і вірно прийшов до
висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від
суспільства, засудивши до позбавлення волі в межах санкції статті за скоєний
злочин та звільнивши від відбування призначеного покарання у відповідності до
ст.75 КК України з випробуванням з встановленням визначеного іспитового строку
і обмежень, передбачених ст.76 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 раніше не суджений
характеризується позитивно , за вказаною адресою проживає разом з дружиною
ОСОБА_5, малітньою дочкою ОСОБА_9 2005 р. народження та матір'ю дружини
ОСОБА_10і являється єдиним годувальником в сім'ї, оскільки ОСОБА_3 не працює у
зв'язку з доглядом малолітньої дитини, а її мати є похилого віку і являється інвалідом
II групи по причині загального захворювання - що стверджує
підставність звільнення засудженого від відбування призначеного судом покарання
на підставі ст.75 КК України.

Призначене судом покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для
його зміни і скасування вироку в процесі апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 356, 362, 377 КПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення, а апеляцію Державного
обвинувача - помічника прокурора Яворівського району Львівської області
задовольнити частково.

Вирок Яворівського районного суду Львівської області від
12 січня 2007 року відносно ОСОБА_3 ОСОБА_3 змінити, скасувати цей вирок в
частині засудження ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України, а справу в цій частині
провадженням закрити за відсутністю в діях складу злочину на підставі ч.1 п.2
ст.6 КПК України, та вважати ОСОБА_3 засудженим за даним вироком за ст.ст.15
ч.2 і 152 ч.1 КК України до визначеного судом покарання.

В решті частини даний вирок залишити без змін.