Справа № 216/8655/14-к
провадження № 1-кп/216/95/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.02.2015 року Центрально-Міський районний суд м.Кривого Рогу Днепропетровскої області в складі:

головуючого судді : ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

підсудних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003494 від 23 жовтня 2014 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в місті Кривому Розі, українця, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, що проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився в с. Онуфрієвка Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, що проживає та зареєстрований по АДРЕСА_2 ,

в скоєні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 працювали вантажниками в ПрАТ «Криворізький міськмолокозавод № 1». 18 жовтня 2014 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 домовилися між собою вкрасти продукцію заводу. В цей день майстер цеху готової продукції ОСОБА_8 для доставки продукції зі складу до цеху видала ОСОБА_6 ключі від морозильної камери № 4, яка знаходилася в сирному цеху молокозаводу. В цей же день 18 жовтня 2014 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , скориставшись ключами, у відсутності очевидців відчинили навісний замок морозильної камери, звідкіль забрали 4 ящика з маслом селянським загальною масою 80 кг. загальною вартістю 4630 гривень 67 копійок, що знаходилися в чотирьох мішках, завантажили масло у візок, підвезли до паркану заводу, та перекинули через паркан для подальшого вивозу та використання його на свою користь. Але по незалежним від них причинам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 свій злочинний намір довести до кінця не змогли, так як в момент перекидання масла через паркан були помічені охоронцями підприємства, які повернули масло підприємству.

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 свою вину визнали повністю та кожен окремо суду пояснили, що працювали на молокозаводі вантажниками. 18 жовтня 2014 року майстер цеху готової продукції для доставки продукції зі складу до цеху видала ОСОБА_6 ключі від морозильної камери № 4, яка знаходилася в сирному цеху молокозаводу. ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 вкрасти з цієї камери масло, на що ОСОБА_5 погодився. Вони завантажили 80 кг. масла, яке знаходилося у мішках у візок, зверху присипали сміттям та повезли до паркану, щоб перекинути за територію заводу, а після забрати. Вони перекинули масло через паркан. ОСОБА_5 заліз на паркан, і на паркані його побачили охоронці заводу, які вже були біля перекинутого ними масла. Каються в скоєному.

Крім повного визнання своєї вини підсудними, їхня вина підтверджується показаннями представника молокозаводу ОСОБА_4 , яка пояснила, що підсудні працювали на заводі вантажниками. 18 жовтня 2014 року охоронці звернули увагу на те, що підсудні удвох вивозять сміття і що візок, в якому вони його вивозять, важкий. Сміття на підприємстві це в основному папір, важким сміття бути не може. Охоронці пішли к місцю, куди підсудні везли візок із зовнішнього боку паркану та бачили, як через паркан були перекинуті 4 мішки з маслом, а потім на паркан виліз ОСОБА_5 . Все, що підсудні бажали вкрасти відразу ж було повернуто, і матеріальної шкоди не настало.

Виходячи із оцінки показань підсудних та представника заводу, суд вважає, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 скоїли злочин, передбачений ст.15 ч. 3, ст.185 ч. 2 КК України за ознаками замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, не закінченого з причин, що не залежали від їхньої волі.

Обмірковуючи питання про призначення покарання підсудним, суд враховує суспільну небезпечність скоєного злочину, ступінь та тяжкість скоєного, характеристику особистості підсудних, які раніше не судимі, вину визнали, каються в скоєному, задовільно характеризуються за місцем проживання, шкоди від злочину не настало, оскільки підсудні по незалежних від них причинах не довели до кінця свій умисел. Струтинський крім того має на утриманні малолітню дитину.

З урахуванням вказаного суд вважає, що покарання підсудним слід визначити з застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним та призначити йому покарання за ст.15 ч. 3, ст.185 ч.2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_6 визнати винним та призначити йому покарання за ст.15 ч. 3, ст.185 ч.2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 і ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо вони не скоять нового злочину та виконують покладені на них судом обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком чинності обом засудженим залишити у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної чинності скасувати.

На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1