Справа № 739/709/15-к
Провадження № 1-кп/739/59/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" червня 2015 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000080 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слан Зейського району Амурської області РСФСР, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, на утриманні троє дітей, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:
24 лютого 2015 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля кабінету географі на другому поверсі Дігтярівського навчально-виховного комплексу, розташованого по вул. Леніна, 67 с. Дігтярівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на грунті особистих неприязних відносин, умисно, вчиняючи насильницькі дії, схопила за волосся неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та штовхнула останню, у результаті чого неповнолітня вдарилася головою об двері кабінету, продовжуючи свої злочинні дії, завдала ОСОБА_5 побоїв, нанісши долонями правої та лівої руки не менше чотирьох ударів по голові, завдавши останній фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень.

Допитана у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України визнала частково та дала показання про те, що ОСОБА_5 є її донькою. Остання під час навчання у школі вчиняла дрібні крадіжки та підбурювала до їх вчинення молодшого сина. З цього приводу вона спілкувалася з донькою і просила її не краски. У відповідь на це остання пригрозила їй помститися. У лютому 2015 року в черговий раз у школі, в які навчалася її донька ОСОБА_4 , було здійснено крадіжку у вчиненні якої остання звинуватила своїх менших брата та сестру. Наступного дня вранці вона звернулася до сільського голови з проханням вжити заходів до її доньки ОСОБА_4 . Далі вона з цього ж приводу звернулася до директора школи, в якій навчалася донька, але та ніяких заходів не вжила. Тоді вона вирішила поговорити з донькою і з цією метою попросила вчительку ОСОБА_7 покликати останню. Коли донька вийшла з навчального класу, вона запитала у неї «чи довго це буде тривати?» маючи на увазі вчинення донькою крадіжок, після чого схопила її за волосся лівою рукою, а правою рукою дала ляпаса, після чого пішла. Інших ударів руками по обличчю доньки вона не завдавала і останню не штовхала. Свідками цих дій були вчителі школи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Хоча обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала частково, її вина підтверджується показаннями потерпілої та свідків, допитаних у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що ОСОБА_4 , яка є її матір`ю, іноді била її і у зв`язку з цим 24 лютого 2015 року матір було викликано до школи. Там вчителі спілкувалися з матір`ю, після чого вона кудись пішла. Згодом матір звернулася до класного керівника ОСОБА_9 та попросила покликати доньку, тобто її. Коли вона вийшла до матері з класу в коридор, то остання схопила її рукою за волосся і двічі вдарила головою об двері кабінету. ОСОБА_10 спробувала відтягти матір, але остання продовжила свої дії та завдала їй кілька ударі долонями по обличчю, точну кількість ударів пригадати не може, але їх було не менше 2-3. Нанесення ударів також бачила вчителька ОСОБА_11 , яка теж намагалася заспокоїти матір. Після того матір більше до неї насильства не застосовувала. Раніше також були випадки насильства по відношенню до неї з боку матері. На даний час вона свою матір за вчинене вибачила.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 дала показання про те, що вона була учителькою ОСОБА_5 . В один із днів лютого 2015 року, точніше пригадати не змогла, обвинувачену було запрошено до школи для того, щоб поговорити про її доньку ОСОБА_5 , оскільки мали місце випадки вчинення останньою дрібних крадіжок. В школі відбулася педагогічна рада, на якій обговорювалося вказане питання, розмова з обвинуваченою відбувалася на підвищених тонах. Далі обвинувачена кудись пішла. Під час другого уроку, на якому була присутня ОСОБА_5 , до класу зайшла вчитель ОСОБА_7 , яка попросила ОСОБА_5 вийти, оскільки на неї чекала матір. Далі з коридору вона почула крики та удар в двері, вийшовши з класу вона побачила як обвинувачена двічі вдарила свою доньку ОСОБА_5 , яка стояла біля стіни коридору та прикривалася руками. Тоді вона стала між ними і спробувала заспокоїти обвинувачену. Далі обвинувачена пішла. Після вказаного конфлікту вона у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не бачила.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дала показання про те, що 24 лютого 2015 року вона викликала ОСОБА_4 до школи для того щоб поспілкуватися з приводу вчинених її донькою ОСОБА_12 дрібних крадіжок. Було зібрано колектив вчителів за участі яких проведено бесіду з ОСОБА_4 щодо причин, які спонукали ОСОБА_12 до вчинення крадіжок. Висловлювалися припущення, що дана дитина погано харчується. ОСОБА_4 обурилася з цього приводу і кудись пішла. Згодом вона повернулася і попросила покликати доньку для розмови. Вони разом пішли до кабінету української мови, де відбувався урок, на якому була присутня ОСОБА_13 і покликала останню до коридору. Коли ОСОБА_12 вийшла ОСОБА_4 схопила її рукою за волосся і вдарила головою об двері кабінету. Вона спробувала заспокоїти ОСОБА_4 , але та продовжила свої дії і завдала ОСОБА_12 кілька ударів долонями рук по обличчю, орієнтовно було завдано приблизно чотири удари. В цей час з кабінету вийшла ОСОБА_8 , яка стала між ОСОБА_4 та її донькою. Свої дії ОСОБА_4 супроводжувала образами. Після описаних подій лікаря ОСОБА_12 не викликали.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується також наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 25 лютого 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_5 звернулася до Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області та повідомила про те, що 24 лютого 2015 року близько 09 год. 50 хв. в приміщенні Дігтярівського НВК І-ІІІ ступенів ОСОБА_4 вдарила її головою об двері і нанесла декілька ударів по голові долонями правої і лівої рук (а.с. 16);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24 квітня 2015 року, проведеного за участю ОСОБА_5 , відповідно до якого за участю останньої було здійснено відтворення обставин події, а саме завдання їй ударів обвинуваченою. Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 розповіла та продемонструвала як її матір ОСОБА_4 , перебуваючи на другому поверсі Дігтярівського НВК біля кабінету географії, схопила її за волосся та штовхнула на двері кабінету, внаслідок чого вона вдарилася головою і відчула біль. Далі ОСОБА_4 почала завдавати їй удари долонями рук по її обличчю, завдавши не менше чотирьох ударів. Потім між ними стала вчителька української мови і удари припинилися (а.с. 19-22);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 березня 2015 року, проведеного за участю ОСОБА_8 , відповідно до якого за участю останньої було здійснено відтворення обставин події, а саме того, як потерпілій ОСОБА_5 завдавалися удари. Під час слідчого експерименту ОСОБА_8 розповіла та продемонструвала, що коли 24 лютого 2015 року вона вийшла з навчального кабінету до коридору то побачила, як ОСОБА_5 прикривала голову руками, а її матір ОСОБА_4 руками наносила удари по голові ОСОБА_5 , загалом було завдано понад чотири удари. Далі вона стала між ними і зупинила завдання ударів ОСОБА_5 (а.с. 26-28);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 березня 2015 року, проведеного за участю ОСОБА_7 , відповідно до якого за участю останньої було здійснено відтворення обставин події, яка сталася 24 лютого 2015 року. Під час слідчого експерименту ОСОБА_7 розповіла та продемонструвала, що коли 24 лютого 2015 року вона викликала ОСОБА_5 на прохання її матері ОСОБА_4 з кабінету в коридор, остання схопила ОСОБА_5 рукою за волосся, далі притисла останню до дверей кабінету і почала наносити ОСОБА_5 удари руками в область голови. Скільки саме було ударів не пригадує, але їх було понад чотири. Далі ОСОБА_8 стала між ОСОБА_4 та її донькою (а.с. 29-31);

- висновком експерта №23 від 13 березня 2015 року про результати судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , відповідно до якого у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку в наданій медичній документації не підтверджується об`єктивними судово-медичними даними, тому не приймається до уваги (а.с. 24-25);

- розкладом уроків та дзвінків Дігтярівського НВК на ІІ семестр 2014-2015 навчального року, з яких вбачається, що з 09 год. 40 хв. до 10 год. 25 хв. ОСОБА_5 перебувала на уроці (а.с.32-33);

- рішенням виконавчого комітету Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №5 від 24 лютого 2015 року, яким у обвинуваченої було відібрано її доньку ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю обставин, що підтверджують факт безпосередньої загрози для життя (здоров`я) даної дитини (а.с. 34).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними, допустимими та достовірними, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд враховує, що обвинувачена частково визнала вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, визнавши той факт, що вона дійсно за вказаних в обвинуваченні обставин схопила свою доньку за волосся після чого завдала їй один удар долонею руки по обличчю. З показань потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і протоколів проведення за їх участю слідчих експериментів вбачається, що обвинувачена після того, як схопила потерпілу за волосся, вдарила її головою об двері кабінету, що слід розцінювати як насильницькі дії, які завдали фізичного болю, після чого завдала декілька ударів долонями по обличчю потерпілої, що необхідно розцінювати як побої. Вказані показання, які були перевірені під час проведення слідчих експериментів, є послідовними, узгоджуються між собою і не містять істотних протиріч, той факт, що на момент допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 не змогла пригадати точної кількості завданих обвинуваченою ударів по обличчю потерпілої, вказавши, що їх було два, пояснюється значним проміжком часу, що минув з моменту подій, які досліджуються судом, хоча під час слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 16 березня 2015 року остання чітко вказала, що ударів було завдано понад чотири. Відповідно суд вважає показання потерпілої та вказаних свідків достовірними. Водночас до показань обвинуваченої про те, що вона не ударяла потерпілу головою об двері та не завдавала їй ударів долонями рук по обличчю суд ставить критично і відкидає їх як неправдиві, оскільки вони протирічать вказаним вище доказам, які були досліджені судом, є достовірними та узгоджуються між собою. З висновку експерта №23 від 13 березня 2015 року вбачається, що у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в ході проведення судово-медичної експертизи виявлено не було. Все викладене в сукупності підтверджує факт завдання обвинуваченою ОСОБА_4 побоїв потерпілій ОСОБА_5 та і вчинення нею насильницьких дій відносно останньої, які заподіяли фізичного болю і не заподіяли тілесних ушкоджень.

Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України доведена повністю, її дії кваліфіковані правильно, як умисне завдання побоїв і насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, раніше не судима, утримує трьох дітей, має задовільний стан здоров`я. Також суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання та відсутність передбачених статтею 67 КК України обставин, які обтяжують покарання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією частини першої статті 126 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1