У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Школярова В.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 лютого 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою і доповненнями до неї засудженого ОСОБА_1. та за касаційним
поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної
інстанції, на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від
18 травня 2005 року, на ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 16 серпня 2005 року та на окрему
ухвалу цього ж апеляційного суду від 16 серпня 2005 року,

встановила:

зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше судимого: 22.08.2001 року за ч.2 ст.140, ч.2
ст.141, ч.2 ст.206, 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого
26.12.2003 року умовно-достроково на 3 місяці 9 днів,

- за ч.1 ст.121 КК України на 6 років позбавлення волі.

- за ч.3 ст.135 КК України ОСОБА_1. виправдано.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 06.02.2005 року близько
17 год., після спільного вживання
спиртного з ОСОБА_2. і його товаришем ОСОБА_3, будучи в стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись удома по АДРЕСА_1 Маловисківського району, побив
ОСОБА_2. руками й ногами в різні частини тіла, заподіявши тяжкі тілесні
ушкодження, після чого витягнув його без верхнього одягу на подвір'я свого
будинку, де наніс йому ще кілька ударів ногами, а потім витягнув і на вулицю.
Коли до них вийшов ОСОБА_3, ОСОБА_1. пішов з місця злочину.

ОСОБА_1. досудовим
слідством обвинувачувався також у тому, що, витягнувши ОСОБА_2. після побиття
на вулицю без взуття і верхнього одягу, він залишив його у небезпеці, внаслідок
чого ІНФОРМАЦІЯ_2 настала смерть
ОСОБА_2. від переохолодження.

За вироком суду визнано недоведеною винуватість ОСОБА_1.
у залишенні ОСОБА_2. у небезпечному для життя стані, що потягло смерть
останнього.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16
серпня 2005 року вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської
області від 18 травня
2005 року щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

Окремою ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 серпня
2005 року доведено до відома прокурора Кіровоградської області про недоліки,
допущені органами досудового слідства під час розслідування кримінальної справи
за фактом ненадання допомоги ОСОБА_2, що спричинило смерть останнього, для
вжиття заходів до встановлення особи, винної у вчиненні цього злочину, і
притягнення її до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1. стверджує про порушення
його права на захист, на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи та з
протоколом судового засідання. Зазначає, що він
численних тілесних ушкоджень ОСОБА_2 не спричиняв. Просить пом'якшити
призначене покарання.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції, посилається на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, внаслідок чого ОСОБА_1. було необґрунтовано
виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України. Доводить
про безпідставність постановлення апеляційним судом окремої ухвали. Просить
судові рішення щодо ОСОБА_1. в частині його виправдання за ч.3 ст.135 КК
України скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд.
Також просить скасувати і окрему ухвалу
апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційного подання та
касаційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що вони
задоволенню не підлягають із наступних підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. не заперечує того, що він
06.02.2005 року в себе вдома після спільного з ОСОБА_3 і ОСОБА_2. розпивання
спиртного умисно побив ОСОБА_2., нанісши удари руками й ногами в різні частини
тіла потерпілого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесні
ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_2., утворилися внаслідок дії тупих
предметів і могли бути спричинені 06.02.2005 року та відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_2. настала від загальної дії низької
температури та не перебуває в прямому причинному зв'язку із виявленими на трупі
тілесними ушкодженнями.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії
ОСОБА_1. за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковано правильно.

Судом також прийнято правильне і обґрунтоване рішення про
виправдання ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України,
оскільки доказами, наявними в матеріалах справи, не доведено винуватості
ОСОБА_1. в учиненні цього злочину.

Відповідно до ч.3 ст.135 КК України кримінальна
відповідальність за цим злочином настає за завідоме
залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і
позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного
стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов'язаний був піклуватися про цю
особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив
потерпілого в небезпечний для життя стан, якщо ці дії спричинили смерть особи.

Судом установлено, що побивши ОСОБА_2.,
ОСОБА_1. витягнув його з хати, де вони разом протягом дня розпивали
спиртне, до паркану свого домоволодіння
і залишив на снігу. Коли до них з будинку вийшов ОСОБА_3, ОСОБА_1. повернувся в
будинок, виніс звідти одяг, в якому до нього прийшов ОСОБА_2, і кинув його на потерпілого, після
чого, залишивши ОСОБА_2. разом із ОСОБА_3, пішов до свого сусіда ОСОБА_4.
Більше цього дня ОСОБА_1. ОСОБА_2. не бачив.

На досудовому та судовому слідстві свідок
ОСОБА_3 стверджував, що, коли ОСОБА_1. пішов до сусіда, він намагався одягти
ОСОБА_2., але, оскільки останній перебував у стані сильного алкогольного
сп'яніння, не зміг цього зробити, а тому він забрав з ОСОБА_2. свої куртку та
валянки (ці речі він дав вдягти ОСОБА_2 перед тим, як йти до ОСОБА_1.) і, залишивши потерпілого на вулиці, пішов додому.

Оцінивши наведені докази у сукупності, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність
достатніх доказів того, що ОСОБА_1. завідомо усвідомлював небезпеку життю
ОСОБА_2. внаслідок залишення його на вулиці села, і обґрунтовано визнав недоведеним обвинувачення ОСОБА_1. у вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування судових
рішень по справі, в тому числі й тих, на які посилається засуджений ОСОБА_1. у
касаційній скарзі, не встановлено.

На досудовому слідстві ОСОБА_1. неодноразово
роз'яснювались його права, включаючи й право на захист, проте він добровільно
відмовився від захисника.

Відповідно до протоколу оголошення
обвинуваченому про закінчення слідства та пред'явлення йому матеріалів
кримінальної справи, ОСОБА_1. ознайомився з матеріалами справи, проте від
підпису протоколу відмовився (а.с.69). При розгляді справи в суді ОСОБА_1. не
заявляв клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, а після
розгляду справи судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_1. його було
ознайомлено з матеріалами кримінальної справи, включаючи і протокол судового
засідання (а.с.139).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що
право ОСОБА_1. на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи і протоколом
судового засідання порушено не було.

Покарання ОСОБА_1. призначено відповідно до
вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про
особу засудженого, який раніше судимий, негативно характеризується; обтяжуючої
покарання обставини - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Призначене йому покарання є необхідним та
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обставин, які б давали підстави для
пом'якшення призначеного ОСОБА_1. покарання, перевіркою матеріалів справи не
встановлено. Не наведені такі обставини і в
касаційній скарзі засудженого.

Окрема ухвала апеляційного суду є законною і обґрунтованою. Підстав для її
скасування не встановлено.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для
призначення справи до розгляду з повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК
України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1
та касаційного подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської
області від 18 травня 2005 року, ухвалу апеляційного суду Кіровоградської
області від 16 серпня 2005 року та окрему ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від
16 серпня 2005 року щодо ОСОБА_1.

Судді:

Паневін В.О. Кліменко М.Р. Школяров В.Ф.