Справа №1-48/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2007 року Придніпровський районний
суд м. Черкаси в складі:

Головуючого-судді : Смоляра
А.О.

при секретарі : Мандрик A.M.

з участю
прокурорів : Либань
І.М.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси
кримінальну справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, не одруженого, що має
середню освіту, не працюючого, студент ІНФОРМАЦІЯ_2, проп., АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2,
раніше притягувався до кримінальної відповідальності - Придніпровським
РВВС м. Черкаси за ст..
185 ч.І КК України та за постановою -
Придніпровського р/с
м. Черкаси від 16.12.
2005р.кримінальна справа закрита на підставі ст.6 п.4 КПК України та за ст.. 1 п. «А» ЗУ «Про
амністію» від 31.05.2005р.,в силу ст. 89
КК України несудимий .

в скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст. 186
КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.12.2006 року близько 15 год.45хв.5
перебуваючи біля будівлі «Черкасиоблавтодор», розташованого по АДРЕСА_1, з метою
заволодіння чужим майном, із застосуванням фізичного насильства, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілої гр.. ОСОБА_3, і яке виразилось у
поштовху по затилку потерпілої , чим спричинив останній фізичний біль, після
чого відкрито, умисно з корисливих мотивів, ривком вихопив з руки потерпілої
мобільний телефон «Самсунг Х640», вартістю 890 грн. з двома стартовими пакетами «Київстар», вартістю 5 грн. та 15 грн., а всього
викрав чужого майна на загальну суму 910
гривень, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму. Після
чого з викраденим з місця скоєння злочину зник.

Допитаний в
якості підсудного ОСОБА_1
свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст..186 ч.2 КК України визнав повністю, і пояснив, що 12.12.2006 року близько 16 год., він разом
із своїм приятелем ОСОБА_4 йшли в ЧДТУ до його брата у якого в той час були
пари. Проходячи біля зупинки громадського транспорту біля ЧДТУ, вони побачили
незнайому їм дівчину, яка в цей час збиралась переходити проїжджу частину по бул. Шевченка,
неподалік від зупинки. В руках вона тримала мобільний телефон по якому в той
час розмовляла., тоді ОСОБА_1 вирішив викрасти у цієї дівчини її мобільний
телефон. Перейшовши дорогу, він пішов слідом за дівчиною, та наздогнавши її на
перехресті бул. Шевченка
- Чехова вихопив
у неї з рук мобільний телефон при цьому випадково ударив її рукою по голові та
кинувся втікати. Дівчина в цей час схопила його за курточку і почала кричати , до них підбіг
якийсь незнайомий перехожий чоловік ,
який також намагався затримати ОСОБА_1, однак він все ж таки вирвався і
втік. Телефон продав в той же вечір наглядно знайомому хлопцеві. Просить строго
не наказувати. Винність підсудного ОСОБА_1. підтверджується:

- показами
потерпілої ОСОБА_3, яка пояснила, що 12.12.2006
року коли вона вийшла з тролейбуса по бул.
Шевченка та розмовляла по телефону ,
побачила що навпроти

2

йдуть два хлопці
невдовзі відчула удар ззаду, потім помітила високого хлопця який вирвав в неї
телефон. ОСОБА_3 намагалася його зупинити ,
але той втік. Претензій до нього не має та просить строго не карати;

показами свідка
ОСОБА_4, який пояснив, що коли із ОСОБА_1 переходили вул. Шевченка, то побачили
дівчину, яка розмовляла по мобільному телефону, потім ОСОБА_1 побіг вперед, а
він залишився позаду, а коли перейшов дорогу то помітив як ОСОБА_1 виривався
від якогось чоловіка і дівчини, а чому він не зрозумів. Як потім стало відомо
він викрав у неї мобільний телефон.

Крім того
винність підсудного ОСОБА_1. підтверджується і доказами стосовно фактичних
обставин справи які були зібрані органами досудового слідства і проти яких не
заперечували учасники судового розгляду відповідно до ч. З ст. 299 КПК України

Оцінюючи докази
в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1. доведена повністю і
кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186
КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

В якості
пом'якшуючих вину обставин підсудного суд вважає щире каяття в скоєному
злочині, визнання своєї вини, добровільне відшкодування матеріальної та моральної
шкоди завданої потерпілій.

Обтяжуючих
відповідальність підсудного ОСОБА_1. обставин суд не вбачає.

Визначаючи міру
покарання, суд враховує особистість підсудного, який за місцем проживання та за
місцем навчання характеризується позитивно, суспільну небезпечність злочину
вчиненого підсудним, вважає, що виправлення та перевиховання його можливе при
призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, не призначаючи інші
більш м'які покарання які передбачені санкцією статті по якій він притягується
до кримінальної відповідальності.

Враховуючи
тяжкість злочину та обставини при яких він був скоєний, особу винного та щире
каяття в скоєному злочині, добровільне відшкодування матеріальної та моральної
шкоди завданої потерпілій, суд вважає, за можливе виправлення засудженого без
відбування покарання, з призначенням йому випробувального терміну на підставі
ст. 75 КК
України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1
винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому міру покарання - 4 роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з іспитовим терміном на три роки.

Зобов'язати
ОСОБА_1 у
відповідності до ст. 76 КК
України не виїжджати за межі України на постійне проживання без органу
кримінально-виконавчої служби, повідомляти його про зміну місця свого
проживання та роботи, періодично з'являтися в такі органи для реєстрації.

Грошові кошти у
сумі 87(вісімдесят сім) гривень, які знаходяться на депозитному рахунку
Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області повернути ОСОБА_1

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_1 до
вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

На вирок може
бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду на протязі 15 діб.