.
Справа № 303/3497/14-к
1-кп/303/186/15
Номер рядка стат. звіту - 22

ВИРОК
Іменем України
03 червня 2015 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при : секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого,
у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , 19 березня 2014 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на території Поліклінічного відділення Мукачівської ЦРЛ, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_5 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив надати йому у тимчасове користування мобільний телефон марки LENOVO А-820, на що ОСОБА_7 погодився і передав ОСОБА_8 вищевказаний телефон, вартість якого становить 1360 грн., всередині якого знаходилася сім-картка мобільного оператора зв`язку МТС, вартість якої становить 10 грн. Після чого цього ж дня через свого знайомого ОСОБА_9 здав мобільний телефон в ломбард Сакура в м.Мукачево, за який отримав грошові кошти в розмірі 590 грн. та витратив їх на власні потреби.
В судовому засіданні обвинувачений - ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, та показав суду, що 19 березня 2014 року біля 17 години зловживаючи довірою ОСОБА_5 , який доводиться йому троюрідним братом, під приводом подзвонити, попросив у нього телефон марки LENOVO A-820, який мав повернути йому упродовж дня. Однак телефон ОСОБА_10 він не повернув, а цього ж дня здав його у ломбард Сакура, за який отримав грошові кошти в розмірі 590 грн., які в подальшому витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
Потерпілий - ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що у березні 2014 року знаходячись у м.Мукачево по вул.Духновича, добровільно віддав свій телефон марки LENOVO A-820 обвинуваченому ОСОБА_3 , для здійснення телефонного дзвінка, та який повинен був того ж дня телефон повернути. Однак того ж дня ОСОБА_8 телефон йому не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав, і тому він ( ОСОБА_7 ) звернувся з заявою у відділок міліції, де йому стало відомо, що обвинувачений здав телефон у ломбард. Після цього на протязі 7 (семи) діб мама обвинуваченого купила йому ( ОСОБА_10 ) новий телефон. Від заявленого ним цивільного позову до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок злочину відмовився.
-2-
За згодою учасників судового процесу та на підставі статті 349 Кримінально - процесуального кодексу України, суд, враховуючи повне визнання обвинуваченого своєї вини у вчиненні інкримінованого його злочину, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З врахування наведеного, суд ухвалив допитати обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , дослідити вироки Мукачівського міськрайонного суду та Свалявського районного суду, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду, та характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_3 ..
Таким чином суд вважає, винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального злочину передбаченого частиною 2 статті 190 Кримінального кодексу України- шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинено повторно - доведена повністю.
Відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 - відсутні.
При визначенні міри покарання також суд звертає увагу на Постанову Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покарання за № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами), де в пункті 1 зазначено, що в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас необхідно враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Згідно пункту 4 даної Постанови для встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та у лікаря - фтизіатра не перебуває вчинив злочин середньої тяжкості, важко хворіє з діагнозом : Цироз печінки, активна фаза, стадія декомпенсації. ГЦН ІІ. Портальна гіпертензія. Гепатолієнальний синдром, рецидивуючі кровотечі з ВРВС ІІІ ст. Анемія, а також те, що потерпілий ОСОБА_5 матеріальних та моральних претензій до нього не має, просить застосувати відносно нього міру покарання без позбавлення волі, суд приходить до висновку, що необхідним покаранням для виправлення ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді штрафу.
Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим злочинам, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частин 2 статті 190 Кримінально кодексу України.
Також в судовому засіданні встановлено, що 21 жовтня 2013 року вироком Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 засуджено за частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України до 05 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Даний вирок набув законної сили 24 грудня 2014 року.
15 травня 2014 року вироком Мукачівського міськрайонного суду затверджено угоду про примирення, укладену 14 травня 2014 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_11 , законним представником потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , та засуджено ОСОБА_3 за ч.1 ст. 190 КК України - до 01 року обмеження волі, за ч.1 ст. 122 КК України - до 02 років обмеження волі. Відповідно до ст.70 КК України за
-3-
сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_3 покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 02 років обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного вироком покарання, якщо він протягом 02 років іспитового строку не вчинить новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки.
В подальшому ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07 квітня 2015 року за сукупністю вищевказаних вироків шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді 05 (п`ять) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 03 (три) роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію. Дана ухвала набула законної сили 14 квітня 2015 року.
В даному випадку суд звертає увагу на частину 4 статті 70 КК України якою встановлено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Зокрема в частині 3 статті 72 Кримінального Кодексу України встановлено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Тобто, не підлягають складанню покарання передбачені статтями 53 і 55 КК України, які за характером вміщених у них правообмежень, перерахуванню і складанню між собою та з іншими видами покарань не підлягають. Тому в усіх випадках штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а також різновидні додаткові покарання, призначені за окремі злочини чи за окремим вироками, тобто за сукупністю як злочинів, так і вироків, застосовуються одночасно без складання і виконуються самостійно (Судова практика ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема ухвала колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного суду України від 14 травня 2002 року).
Даний висновок викладено також у Постанові Пленуму Верховного суду України Про практику призначення судами кримінального покараннявід 24 жовтня 2003 р. №7, де в пункті 22 зазначено, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.
Таким чином, оскільки суд знаходить за можливим призначити ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України у вигляді штрафу, який відповідно до статті 53 цього Кодексу є одним із основних видів покарання, то ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 07 квітня 2015 року необхідно виконувати окремо, так як відповідно до частини 3 статті 72 КК України дані покарання не підлягають складанню, і є особливим порядком призначення за сукупністю злочинів та вироків, тому що за сукупністю вищевказаних вироків, їх не можна буде перевести в більш суворий вид з передбаченого законодавством співвідношення.
Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з наступного.
Нормами частини 1 та частини 2 статті 127 Кримінально - процесуального кодексу України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Так, від потерпілого ОСОБА_5 надійшла заява, в якій просить цивільний позов заявлений ним до ОСОБА_3 залишити без розгляду, оскільки останній завдану шкоду відшкодував і матеріальних, моральних претензій до нього не має.
На підставі вищенаведеного, суд знаходить за можливим цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати по справі покласти на ОСОБА_3
-4-
Керуючись ст.ст. 53, 94, 370, 371, 373, 376 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят)неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 07 квітня 2015 року виконувати самостійно.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.
Процесуальні витрати в розмірі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 копійок покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1