Справа № 524/5007/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2015 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 , слідчого СВ Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Киргистана, Іссик-Атинського району, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
18.03.2010 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 357 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
2) 06.09.2010 Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
3) 17.10.2014 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
4) 20.10.2014 Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 190 КК України, ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
Клопотання обґрунтоване тим, що 29.11.2014 близько 18.00 години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, шляхом проникнення у житло, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, умисно, відкрито, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання вчинили напад набудинок АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий ОСОБА_9 , 1940 року народження, з метою заволодіти його грошима, де із застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, поєднаного із проникненням у житло, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 , а саме: грошовими коштами у сумі 3870 гривень, рушницею ІЖ 58 м., 12 калібру, ВО 4207, паспортом на ім`я ОСОБА_9 , пляшкою горілки «Неміров» об`ємом 0,5 л., пляшкою коньяку «Шустов» об`ємом 0,33 л., пачкою цигарок прима «Оптима» червона, пачкою цигарок «LM» червона, чим спричинили потерпілому матеріальні збитки.
Слідчим відділенням Кременчуцького РВ УМВС в Полтавській області цього ж дня розпочато досудове розслідування.
10.06.2015 о 18 год. 20 хв. слідчим СВ Кременчуцького РВ УМВС в Полтавській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами потерпілого ОСОБА_9 ,, протоколом огляду місця події від 29.11.2014, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , поясненнями ОСОБА_7 .
У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 187 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років.
В судовому засіданні прокурор прокуратури Кременчуцького району ОСОБА_3 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
В судовому засіданні слідчий СВ Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 з клопотанням прокурора не погодилась, вважала, що в зв`язку з тим, що підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, співпрацює зі слідством, не доведено ризики його ухилення від слідства та можливість вчинення нових кримінальних правопорушень, можливо застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що він визнає свою причетність до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Мамедова проти Росії», вказано, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.
Із матеріалів клопотання вбачається, що на даний час досудове розслідування триває, в повному обсязі не зібрані докази у кримінальному провадженні.
Тому, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_6 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі обрання інших запобіжних заходів, які не забезпечать належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, судового розгляду.
Суд, вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше неодноразово був судимий за злочини проти власності, життя та здоров`я особи, авторитету органів державної влади вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років, з місця скоєння злочину зник, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, хоча підозрюваний має місце реєстрації та постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 п. 1 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання.
Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 193-197, 205, 369-372, 392-393, 395 КПК України, слідчий суддя,
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Киргистана, Іссик-Атинського району, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України - 60 діб, який обчислювати з 22 години 00 хвилин 10 червня 2015 року до 22 годин 00 хвилин 09 серпня 2015 року.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора прокуратури Кременчуцького району, а також на начальника Кременчуцького РВ УМВС України в Полтавській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1