Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
05 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді клопотання слідчим суддею, та захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 26.05.2015 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 28, ч.2 ст.377, ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст. 28, ч.2 ст.345 КК України у кримінальному провадженні №0000035, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 26.05.2015 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ УМВС України в Рівненській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 та обрано останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказана ухвала слідчого судді мотивована тим, що погоджуючись з обґрунтованістю підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованих останньому кримінальних правопорушень та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, на думку слідчого судді, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 16 січня 2015 року близько 15 години, перебуваючи по вул. Чорновола, 7 в м. Кременець Тернопільської області біля вхідних центральних дверей приміщення Кременецького районного суду Тернопільської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами, застосувавши джерело запалювання підпалили чотири автомобільних шини та вигукували образливі вислови на адресу судді Кременецького районного суду ОСОБА_9 , після чого зайшли до приміщення Кременецького районного суду, де прийшли в кабінет судді ОСОБА_9 , перервавши таким чином роботу суду та, погрожуючи останній фізичною розправою, під психологічним примусом зобов`язували написати заяву про звільнення, мотивуючи свої дії тим, що вона як суддя винесла незаконне, на їхню думку, судове рішення щодо колишнього Почаївського міського голови ОСОБА_10 .

Так як суддя ОСОБА_9 відмовилась написати заяву на звільнення, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи, перебуваючи у службовому кабінеті судді, продовжуючи свої хуліганські дії, проявили зневагу до суду та встановлених у суді правил поведінки, порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, перекидаючи стільці та робочий стіл разом із документами, підійшли до судді ОСОБА_9 та, застосувавши фізичну силу, взяли її під руки і примусово вивели на подвір`я Кременецького районного суду, завдаючи їй при цьому фізичного болю.

У подальшому, не бажаючи припиняти свої хуліганські дії ОСОБА_5 , діючи спільно із ОСОБА_8 та невстановленими слідством особами, перебуваючи на території подвір`я Кременецького районного суду, застосовуючи фізичну силу, взяли за руки та ноги суддю ОСОБА_9 та кинули в контейнер для збирання сміттєвих відходів, а в подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, застосовуючи фізичну силу, взяли за руки та ноги голову Кременецького суду ОСОБА_11 і також кинули в контейнер для збирання сміттєвих відходів.

В той же день близько 16 години ОСОБА_8 спільно з невстановленими слідством особами під час перебування у службовому кабінеті судді ОСОБА_9 по вул. Чорновола, 7 в м.Кременець вчинили опір працівникам правоохоронних органів, а саме міліціонерам взводу №2 спеціальної роти судової міліції «Грифон», під час виконання ними покладених обов`язків.

ОСОБА_8 спільно з невстановленими слідством особами у службовому кабінеті судді ОСОБА_9 по вул. Чорновола, 7 в м.Кременець з метою здійснення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними покладених на них службових обов`язків, а саме заступникові командира взводу №2 спеціальної роти судової міліції «Грифон» ОСОБА_12 , відмовились виконувати його законну вимогу щодо припинення незаконних хуліганських дій та залишення приміщення службового кабінету і застосували стосовно нього фізичне насильство. Зокрема, ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи підійшли до ОСОБА_12 , який представлявся працівником правоохоронного органу, закрутили йому руки за спину, таким чином унеможливили виконання ним своїх службових обов`язків. Окрім цього, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_12 та усвідомлюючи, що останній є працівником правоохоронного органу, наніс йому удар головою в область перенісся та вкусив за праве вухо, в результаті чого спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Також ОСОБА_8 спільно з невстановленими слідством особами у службовому кабінеті судді ОСОБА_9 з метою здійснення опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними покладених на них службових обов`язків, підійшли до міліціонера відділення №1 взводу №2 спеціальної роти судової міліції «Грифон» ОСОБА_13 , який перебував у форменому одязі, взявши його за руки притиснули до стіни, чим спричинили йому фізичну біль та перешкодили у виконанні своїх службових обов`язків.

В поданих на ухвалу слідчого судді апеляційних скаргах:

- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, задовольнити клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ УМВС України в Рівненській області та постановити нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Вказує, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме наявності умисних та злісних порушень ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст. 42 КПК України щодо прибуття за викликом до слідчого, слідчого судді. Крім того, доказом умисного ухилення ОСОБА_5 від явки до слідчого для проведення слідчої дії вважає відмову підозрюваного від одержання повістки про виклик поштою, яка відправлена слідчим ОСОБА_14

- захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати. В обгрунтування своїх вимог вказує, що при прийнятті судового рішення допущено неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Доводить, що слідчим суддею порушено ч.1 ст.20, п.п.1,3 ч.3 ст. 184, ч.2 ст. 184, ч.1 ст. 178, ч.2, 6 ст. 206, ст.ст.357, 358 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просять ухвалу слідчого судді скасувати, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, слідчим управлінням УМВС України в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000035 від 16.01.2015 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 28, ч.2 ст.377, ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст. 28, ч.2 ст.345 КК України.

17.01.2015 року ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд правильно виходив з того, що досудовим слідством встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п.1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню.

Із клопотання та долучених до нього додатків матеріалів справи вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Разом з тим, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді або суду, слідчий суддя правильно застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло цілодобово.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно відмови ОСОБА_5 від одержання повістки про виклик поштою як на підставу для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заслуговують на увагу, оскільки вказана обставина не є суттєвою, яка тягне скасування ухвали та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 184, 186, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , даних про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, майновий стан, наявність постійного місця проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та дружини- інваліда ІІІ групи обрав підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків згідно ч.5 ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, правильно дійшов висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тому доводи апеляційної скарги захисника- адвоката ОСОБА_6 про порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства не заслуговують на увагу, оскільки не є суттєвими для скасування ухвали.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування постанови слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відносно ОСОБА_5 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Керуючись ст. ст. 309, 310, 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 26.05.2015 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями СУ УМВС України в Рівненській області про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без зміни, а апеляційні скарги прокурора та захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3