Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В А

05.02.2010 р. Ужгородський міськрайонний суд в особі:

судді Малюк В.М.

при секретарі - Гуга Т.П.

з участю прокурора Клименка С.Г.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши подання старшого слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу УБОЗ ГУМВС України в Закарпатській області майор міліції ОСОБА_2. відносно :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого, обвинуваченого в скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України

про продовження строку тримання під вартою до 4-х місяців ,-

В С Т А Н О В И В:

З подання слідчого, погодженого з прокурором та матеріалів кримінальної справи вбачається, що в період з 28 листопада 2009 року по 9 грудня 2009 року, на території Воловецького району, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, умисно, маючи на меті вимагання чужого майна, діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, погрожуючи застосуванням фізичного насильства над потерпілими, під видом відшкодування шкоди від нібито вчиненої ними крадіжки деревини, вимагав від ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, грошові кошти в сумі 4000 гривень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 28.11.2009 року приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_3 діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, призначив зустріч гр. ОСОБА_4 в центрі с. Гукливе Воловецького району, де під погрозою застосування фізичного насильства та незаконним заволодінням належного йому автомобіля марки „MAZDA 323F, реєстраційний номер НОМЕР_1, почав вимагати від ОСОБА_4 гроші в сумі 3000 гривень, за нібито викрадену ним деревину. Після заперечення ОСОБА_4 факту викрадення деревини, ОСОБА_3 погрожуючи ОСОБА_4 фізичною розправою зобовязав ОСОБА_4 виплатити їм відразу гроші в сумі 1000 гривень, а решту в сумі 2000 гривень до 06.12.2009 року. В результаті чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи дійсність і реальність погроз ОСОБА_5, побоюючись за своє життя та здоровя, а також фізичної розправи з боку вимагачів, того ж дня передав ОСОБА_3 гроші в сумі 1000 гривень. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 разом з невстановленими слідством особами, призначив зустріч ОСОБА_4 в с. Гукливе Воловецького району, для отримання решти грошей в сумі 2000 гривень. Однак дізнавшись від ОСОБА_4, про те що останній не має грошей, ОСОБА_3 разом з невстановленими особами, погрожуючи фізичним насильством та незаконним заволодінням належним ОСОБА_4 автомобілем марки „MAZDA 323F, реєстраційний номер НОМЕР_1, почали вимагати від ОСОБА_4 гроші в сумі 3000 гривень, які останній мав передати їм 9.12.2009 року, а саме 2000 гривень за нібито викрадену ним деревину та 1000 гривень як проценти за невчасну виплату їм грошей та компенсацію витраченого ними пального під час поїздок на зустрічі з ОСОБА_4 В результаті чого, діючи під впливом погроз та усвідомлюючи реальність і дійсність погрози щодо застосування фізичного насильства, у випадку невиконання вимоги про передачу грошей, о 18 год. 09.12.2009 року, біля буд. № 172, що розташований по вул. Карпатська в смт. Воловець, на вимогу ОСОБА_3, ОСОБА_4 побоюючись за своє життя та здоровя, а також погроз фізичної розправи, передав ОСОБА_3 гроші в сумі 2000 гривень. В свою чергу ОСОБА_3, застосувавши фізичну силу відносно ОСОБА_4, що виразилось в нанесенні удару ногою в ногу ОСОБА_4 продовжив незаконно вимагати від останнього передати йому на протязі години решту грошей в сумі 1000 гривень, як проценти за невчасну сплату, після чого ОСОБА_3 був затриманий на місці скоєння злочину і в нього було вилучено гроші в сумі 2000 гривень, які він отримав від ОСОБА_4

10 грудня 2009 року слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями, СУ ГУМВС України в Закарпатській області майором міліції ОСОБА_2, за вищевказаним фактом порушено кримінальну справу № 2406609 стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України.

10 грудня 2009 року ОСОБА_3 затриманий в порядку ст. 115 КПК України.

11 грудня 2009 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області стосовно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

17 грудня 2009 року ОСОБА_3 предявлено обвинувачення по кримінальній справі № 2406609 у скоєнні ним злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України.

Подання слідчого мотивоване тим, що 2-х місячний строк тримання під вартою обраний відносно ОСОБА_3 закінчується 10 лютого 2010 року, а по справі необхідно виконати великий обєм роботи, а також тим, що скоєний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, ОСОБА_3 не має постійного місця проживання на території Закарпатської області, а тому перебуваючи на волі може ухилитися від суду та слідства, чим перешкоджатиме встановленню істини по справі.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та його адвокати, які просили суд відмовити у задоволенні подання, пояснення слідчого про обставини справи, думку прокурора, який підтримав подання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадії дізнання і досудового слідства» №4 від 25 квітня 2003 року, із змінами від 24 жовтня 2008 року при вирішенні питань, пов'язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (ст. 155 КПК України) і продовженням строків тримання під вартою (ст. 156 КПК України ), суди мають додержувати вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст. 14 КПК України, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Згідно п.20 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи подання про продовження строків тримання під вартою, суддя з'ясовує обставини, з якими закон пов'язує можливість обрання цього запобіжного заходу (статті 148, 150, 155, 1652 КПК), а також умови, за яких продовження строку є можливим (ст. 156 КПК). Постанова судді про продовження строку тримання під вартою чи відмову в цьому повинна бути мотивованою. При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 148, 150 КПК, статей 5, 6 Конвенції та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ст. 148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що він буде намагатися ухилятися від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини по справі та виконанню процесуальних рішень з метою запобігти спробам вчинити такі дії.

Крім того, згідно ст. 150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Викладені в поданні слідчого твердження про те, що обвинувачуваний ОСОБА_3 може перешкоджати встановленню істини по справі, ухилятися від слідства та суду нічим необґрунтовані.

Відомостей про те, що ОСОБА_3 може чи робить спроби перешкоджати встановити істину по справі та робить спробу ухилитися від слідства та суду в справі не має, а такі є лише припущеннями і не переконливими.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнає та дає покази органу досудового слідства, тим самим сприяючи слідству.

Згідно довідки №02-11/1215 від 11.12.2009 року, виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради, Міжгірського району, ОСОБА_3 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно довідки №638 від 03.02.2010 року виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради, Міжгірського району, ОСОБА_3 також має місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, де постійно проживає його батько ОСОБА_6

Відповідно до характеристики №02-11/87 від 02.02.2010 року, виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради, Міжгірського району, ОСОБА_3 проживає разом з його батьком за адресою смт. Міжгір»я, вул. Прохідна,134 і за місцем свого проживання характеризується позитивно.

Зазначеними довідками спростовуються посилання слідчого про те, що ОСОБА_3 не має місця проживання на території Закарпатської області.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачення ОСОБА_3 у скоєнні ним злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України було предявлено 17 грудня 2009 року, а тому на думку суду у слідства було достатньо часу для виконання зазначених в поданні слідчих дій.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що крім тяжкості злочину в якому обвинувачується ОСОБА_3 інших підстав для застосування відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту не має, а тому вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 148, 150,156,165-2 165-3 КПК України -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання слідчого про продовження строку тримання під вартою до 4-х місяців відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, не одруженого, раніше судимого, обвинуваченого в скоєнні злочину передбаченого ст. 189 ч. 2 КК України - відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом 3-х діб з моменту її винесення.

Суддя Малюк В.М.