Справа №
ПОСТАНОВА

31 жовтня 2007
року Придніпровський районний суд м.
Черкаси в складі;

Головуючого -
судді: Казидуб О.Г.

При
секретарі: Кравченко Г.В.

За участю
прокурора: Демиденко П.В. розглянувши
матеріали скарги ОСОБА_1на постанову старшого прокурора відділу прокуратури
Черкаської області Демиденко П.В. про порушення кримінальної справи від
22.08.2007 року,-

ВСТАНОВИВ:

15.10.2007 року
ОСОБА_1. звернувся
до суду зі скаргою на постанову старшого прокурора відділу прокуратури
Черкаської області Демиденко П.В. про порушення кримінальної справи від
22.08.2007 року, вказуючи, що 22 серпня 2007 року старшим прокурором відділу
прокуратури Черкаської області Демиденко П.В. порушена кримінальна справа по
факту перевищення службових повноважень та службового підроблення службовими
особами Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області
за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК України.

На даний час
вказана кримінальна справа знаходиться в провадженні прокуратури
Монастирищенського району Черкаської області.

Постанову про
порушення зазначеної кримінальної справи вважає незаконною з таких підстав.

Відповідно до ч.
2 ст. 94 КПК України кримінальна справа може бути порушена тільки в тих
випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Порушуючи
кримінальну справу, старший прокурор відділу прокуратури Черкаської області
Демиденко П.В. вважав, що він, перебуваючи на посаді голови Цибулівської
селищної ради, перевищуючи свої службові обов'язки, 20 січня 2006 року виніс на
розгляд виконкому вказаної ради питання про надання сільськогосподарському
виробничому кооперативу „Цибулівський" (далі СГВК „Цибулівський")
дозволу на оформлення права власності на приміщення лазні, достовірно знаючи,
що згідно ст. 30 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні"
виконком не має права виносити рішення по даному питанню. Після того, як
виконкомом було винесено рішення про відмову у видачі СГВК „Цибулівський"
дозволу на оформлення права власності на приміщення лазні, він, начебто, дав
вказівку секретарю Цибулівської селищної ради Кобзар Л.І. передрукувати
протокол засідання виконкому від 20 січня 2006 року та рішення № 06 від 20
січня 2006 року, а також внести до даного рішення відомості про те, що виконком
надав СГВК „Цибулівський" дозвіл на оформлення права власності на
приміщення лазні.

В результаті
таких дій керівником СГВК „Цибулівський" було реалізоване приміщення
лазні, яке відносилось до майна соціальної сфери, за 24800 грн., чим було
завдано збитків інтересам держави.

Однак, такі
висновки особи, яка порушила кримінальну справу, не ґрунтуються на законні та
матеріалах дослідчої перевірки, оскільки:

1) Відповідно до
ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" (далі - закон) органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також
керуватися у своїй діяльності, зокрема, актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч.1
ст.11 та ч.1 ст.51 Закону виконавчими органами селищних рад є їх виконавчі
комітети.

2

Частиною 1 ст. 52 Закону
встановлено, що виконавчий комітет селищної ради може розглядати і вирішувати
питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно до
пунктів 9 та 10 п. „б" ст 30 Закону до відома виконавчих органів селищних
рад належать делеговані повноваження, зокрема, облік нежилих приміщень на
відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх
власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб
територіальної громади, а також облік та реєстрація відповідно до закону
об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Керуючись саме
цими нормами закону, він, як селищний голова, 8 жовтня 2003 року, 5 квітня 2004
року та 15 листопада 2004 року письмово звертався до керівництва СГВК
„Цибулівський" з пропозиціями передати у комунальну власність Цибулівської
селищної ради приміщення лазні, яке знаходилось на балансі СГВК і підлягало
обов'язковій безоплатній передачі до комунальної власності згідно з вимогами ч.
8 ст. 31 Закону України "Пpo
колективне сільськогосподарське підприємство" та відповідно до Порядку
безоплатної передачі у комунальну власність об'єктів соціальної сфери,
житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництво, а також
внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських
підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізацій цих підприємств
та передачі на баланс підприємств-правонаступників (далі - Порядок),
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2003 року №
1253.

Абзацом 6
підпункту „а" пункту 2 вказаного Порядку встановлено, що об'єктами
передачі згідно з цим Порядком є, зокрема, заклади побутового обслуговування
(перукарні, лазні тощо), а пунктом 4 Порядку передбачено, що ініціаторами
передачі об'єктів у комунальну власність можуть бути органи місцевого
самоврядування.

Отже, всі його
дії відповідали чинним на той час законодавчим актам України.

Тривалий час
приміщення лазні до комунальної власності не передавалось, оскільки, як йому
було відомо від керівництва СГВК, воно , як і інше майно, перебувало у
податковій заставі і, крім того, у СГВК було відсутнє свідоцтво про право
власності на це приміщення.

Пізніше, у 2005
році йому стало відомо від керівництва СГВК, що приміщення лазні вилучене з
податкової застави. Голова СГВК „Цибулівський" звернувся до Цибулівської
ради з письмовою заявою про видачу СГВК свідоцтва про право власності на
приміщення лазні.

Пунктом 1.5.
Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства юстиції
України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції
України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 передбачено, що право власності на
нерухоме майно фізичних та юридичних осіб підлягає обов'язковій реєстрації.

Згідно з п. 6
Додатку 1 до п. 2.1. Положення - Переліку правовстановлювальних документів, на
підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого
майна, одним з таких документів є свідоцтво про право власності на об'єкти
нерухомого майна, видане органами місцевого самоврядування.

Відповідно до
підпункту „а" п. 6.1. Положення, оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами
місцевого самоврядування.

Як зазначено в п. 1.2. Положення, воно
діє на всій території України і є обов'язковим для виконання громадянами,
міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями
незалежно від форм власності.

Отже, виходячи з
названих нормативних актів, Цибулівська селищна рада не могла відмовити СГВК
„Цибулівський" у видачі свідоцтва про право власності на належне йому
приміщення лазні. Більше того, лише при наявності у СГВК „Цибулівський"
свідоцтва про право власності на приміщення лазні це право власності можна було
зареєструвати у встановленому законом порядку за СГВК і лише після цього
вказане приміщення можна було відчужити, тобто передати до комунальної
власності та перереєструвати право власності.

3

Саме тому 20
січня 2006 року виконавчий комітет Цибулівської селищної ради прийняв рішення №
06 про видачу СГВК „Цибулівський" свідоцтва про право власності на
приміщення лазні, які він підписав відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 42 та ч. 6
ст. 59 Закону.

Таким чином, він
діяв виключно в межах закону і не перевищував свої службові повноваження.

2) 20 січня 2006 року виконавчий комітет
Цибулівської селищної ради не приймав рішення про відмову СГВК
„Цибулівський" у оформленні права власності на приміщення лазні, оскільки
це було б незаконно, а вказівка на це у постанові про порушення кримінальної
справи є безпідставним припущенням.

3) Він не давав секретарю Цибулівської селищної
ради Кобзар Л.І. вказівку змінювати зміст протоколу засідання виконавчого
комітету від 20 січня 2006 року та рішення № Обвід цього ж числа, оскільки в
цьому не було жодної необхідності, а посилання на це у постанові про порушення
кримінальної справи є безпідставним припущенням.

4) Він не має
жодного відношення до факту реалізації приміщення лазні керівником СГВК
„Цибулівський", оскільки відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України лише
власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм
майном.

5) Реалізацію
приміщення лазні, яка належала СГВК „Цибулівський", державі не нанесено
жодних збитків, так як йому відомо, що згідно з Довідкою № 6 Монастирищенського
відділення Христинівської МДПІ Черкаської області „Про розподіл коштів, які
надійшли на рахунок Держаного казначейства за 13 червня 2005 року", всі
виручені від продажу лазні кошти - 24800 грн. надійшли від СГВК
„Цибулівський" до Державного казначейства як сплата встановлених законом
податків і зборів, а договір купівлі-продажу був оформлений пізніше - в лютому
2006 року.

Отже, його дії
на посаді селищного голови не заподіяли державі жодних збитків і не спричинили
тяжкі наслідки.

Таким чином,
старший прокурор відділу прокуратури Черкаської області Демиденко П.В. порушив
кримінальну справу незаконно, без належного аналізу нормативних актів України,
що регулюють питання оформлення права власності на нерухоме майно, яке належить
юридичним особам, тобто, без наявності приводів і підстав, зазначених у ст. 94
КПК України, не переконавшись в наявності ознак злочинів, що суперечить вимогам
ч. 1 ст. 98 КПК України щодо порядку порушення кримінальної справи.

Крім того,
відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, якщо на момент порушення кримінальної
справи встановлено особу, яка вчинила злочин, кримінальну справу повинно бути
порушено щодо цієї особи.

В оскаржуваній
постанові про порушення кримінальної справи зазначено, що саме він перевищив
свої службові обов'язки та дав вказівку секретарю селищної ради вчинити
службове підроблення, однак кримінальна справа порушена не щодо його, а по
факту перевищення службових повноважень та службового підроблення службовими особами
Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, що є
порушенням вимог ч. 2 ст. 98 КПК України.

Постанова про
порушення справи безпосередньо стосується його інтересів та порушує його права,
як особи, яку безпідставно підозрюють у вчиненні злочинів, а тому вважає, що
має право на оскарження цієї постанови до суду.

Всі документи,
на які він посилається, повинні бути в матеріалах кримінальної справи, оскільки
про них згадували працівники органу дізнання, які відбирали у його пояснення.
Відповідно, з цими документами повинна бути ознайомлена і особа, яка приймала
рішення про порушення кримінальної справи.

Копія постанови
про порушення кримінальної справи вручена йому органом досудового слідства 11
жовтня.

Просить визнати
незаконною та скасувати постанову старшого прокурора відділу прокуратури
Черкаської області Демиденка П.В. від 22 серпня 2007 року про порушення
кримінальної справи по факту перевищення службових повноважень та службового
підроблення службовими особами Цибулівської селищної ради Монастирищенського
району Черкаської

4

області за ознаками злочинів ,передбачених ч.1 ст.365 та
ч.2ст.366 КК України ,і винести постанову про відмову в порушенні кримінальної
справи.

В судовому
засіданні скаржник свого скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному
обсязі та суду пояснив що підпис наче в свідоцтві про право власності на
нерухоме майно на нежиле приміщення, лазню його, але свідоцтва він не видавав.

Старший прокурор
відділу прокуратури Черкаської області Демиденко П.В. проти зазначеної скарги
заперечував та пояснив, що кримінальна справа була порушена відповідно до вимог
ст.ст.94,98 КПК України і будь які підстави для її скасування відсутні.

Заслухавши
скаржника ОСОБА_1., старшого
прокурора Демиденко П.В., дослідивши матеріали на підставі яких була порушена
кримінальна справа, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не
підлягає.

Відповідно до
вимог СТ.94 КПК України справа може бути порушена тільки з тих випадках, коли €
достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Відповідно до
вимог ст.98 КПК України при наявності приводів і підстав прокурор, слідчий,
орган дізнання або суддя зобов"язані винести постанову про порушення
справи, статтю кримінального закону, за ознаками якої порушується справа, а
також дальше її спрямування.

Як встановлено,
дослідженням матеріалів на підставі яких була порушена кримінальна справа,
приводом та підставою для порушення кримінальної справи стала заява жителя м.
Монастирище, заступника голови земельних та майнових паїв колишнього колгоспу
„Пам'ять Леніна", смт. Цибулів ОСОБА_2. прокурору Монастирищенського
району від 13.06.2007 року в якій вказує, що в 2005 році керівництвом
кооперативу було продано селищну баню, яка належить кооперативу і підлягає в
селищну раду. Виконком Цибулівської селищної ради незаконно визнав право
власності на баню за СГВК „Цибулівський".

Заяву ОСОБА_2.
була перевірена оперативними працівниками прокуратури Монастирищенського р-ну
Черкаської області та ВДСБЕЗ при УМВС України в Черкаській області та дослідженням
необхідних документів.

А тому, суд
вважає, що дана скарга не підлягає до задоволення.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 236-7, 236-8 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
скарги ОСОБА_1про визнання незаконною та скасувати постанову старшого прокурора
відділу прокуратури Черкаської області Демиденка П.В. від 22 серпня 2007 року
про порушення кримінальної справи по факту перевищення службових повноважень та
службового підроблення службовими особами Цибулівської селищної ради Монастирищенського
району Черкаської області за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч.
2 ст. 366 КК України з винесенням постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи - відмовити.

Копію даної
постанови надіслати прокурору Черкаської області та слідчому прокуратури
Монастирищенського району Костюк О.С.

Матеріали
кримінальної справи № по факту перевищення службових повноважень та
службового підроблення службовими особами Цибулівської селищної ради
Монастирищенського району Черкаської області за ч. 1 ст. 365 та ч. 2 ст. 366 КК
України повернути прокуратурі Черкаської області.

Постанова може
бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 7 діб з дня її
винесення.