Провадження № 1-кп/756/125/15
У Х В А Л А
25 лютого 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно обвинуваченої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта середня, офіційно не працючої, одруженої, такої, що має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

що обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України -
в с т а н о в и в:
До Оболонського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт стосовно обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 185 КК України.

Прокурор, захисник та обвинувачена просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п. 5 та 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі Абрамян проти Росії від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі Камасінскі проти Австрії, № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня (2000) р. у справі Матточіа проти Італії, № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі Даллос проти Угорщини, 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права - обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллас проти Угорщини і п. 47).

Проте, указаним вимогам процесуального закону обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не відповідає, оскільки викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними, не відповідають формулюванню обвинуваченню, пред`явленого ОСОБА_5 .

Так, викладаючи фактичні обставини прокурор зазначає про вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень 14.04.2014 року, 17.11.2014 року та 04.12.2014 року, однак формулюючи обвинувачення інкримінує ОСОБА_5 діяння вчиненні 14.04.2014 року та двічі одне й те саме діяння, вчинене 17.11.2014 року. Зазначене серед обставин, які прокурор вважає доведеними діяння, вчинене ОСОБА_5 14.04.2014 року пред`явленим обвинуваченням не охоплюється.

Крім того, указуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, вчинених ОСОБА_5 прокурор не указує, які саме з дії обвинуваченої кваліфікуються ним за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, а які за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідають вимогам цього Кодексу.

За таких обставин обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 537 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Обвинувальний акт щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України повернути прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя