Провадження № 1 КП-200-240-14
Справа № 200/3030/14-к
В И Р О К
іменем УКРАЇНИ

3 липня 2015 року Бабушкінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.07.86 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.81, ч.2 ст.140, ст.42, ст.46-1 КК України до 3 років позбавлення волі, з відкладанням виконання вироку на 2 роки;

- 10.06.88 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.193, ч.2 ст.140, ч.1 ст.215, ст.17, ч.2 ст.215, ст.ст.42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 28.05.90 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.140, ст.17, ч.3 ст.81, ч.2 ст.223, ч.1 ст.222, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі, 07.03.92 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 23.02.95 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.17, ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ч.3 ст.141, ст.ст.42, 44 КК України до 5 років та 6 місяців позбавлення волі, 06.01.2000 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 07.05.2002 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 22.10.2004 Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.4 ст.185, ч.5 ст.185, ст.69, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, 05.01.2008 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 27.01.2012 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,

у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000131 від 05.01.2014 та від 05.02.2014 -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, тобто в тому, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане з проникненням до житла, що завдала значної шкоди потерпілій, а також в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно за таких обставин.

01 січня 2014 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою полегшення скоєння злочину, взяв викрутку та реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку АДРЕСА_3 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніш приготовленої викрутки, шляхом відтискання стулки пластикового вікна, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , де діючи, із корисливих мотивів, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , а саме:

- парфуми „Крістіан Діор, вартістю 1 000 грн.;

- парфуми „Мон таль, вартістю 1 300 грн.;

- парфуми „Інсоленсія, вартістю 800 грн.;

- парфуми „Коко Шанель, вартістю 1 000 грн;

- ноутбук „Асус K53E, вартістю 6 000 грн.;

- шубу жіночу, з хутра норки бежевого кольору, вартістю 12 000 грн.;

- дублянку жіночу з овчини, вартістю 6 000 грн.;

- каблучку золоту з діамантом, вартістю 10 000 грн.;

- каблучку золоту з розсипом діамантів, вартістю 5 000 грн.;

- каблучку з білого золота з камінням „Аметист, вартістю 1 600 грн.;

- комплект золотий, який складається з каблучки та двох сережок, з камінням „Топаз, вартістю 7 000 грн.;

- сережки срібні з камінням „Аметист, вартістю 600 грн.;

- комплект золотий, ланцюжок, браслет, вартістю 6 000 грн.;

- браслет срібний з камінням „Топаз, вартістю 4 000 грн.;

- кулон з білого золота з камінням „Топаз, 36 кар., вартістю 8 000 грн.;

- золотий комплект, сережки, каблучка, вартістю 4 500 грн.;

- два годинника „Шопард, вартістю по 2 000 грн. кожен, на суму 4 000 грн.;

- сережки срібні з камінням „Топаз, вартістю 600 грн.;

- кулон срібний, з камінням, вартістю 2 000 грн.;

- комплект з перлів білого кольору, який складається з намиста, сережок, каблучки, вартістю 1 000 грн;

- комплект з перлів чорного кольору, який складається з намиста, сережок, вартістю 1 000 грн;

- біжутерія, у кількості 10 різних комплектів, загальною вартістю 8 000 грн.,

- пальто жіноче, вартістю 500 грн.;

- гроші у сумі 1 500 грн.;

- мобільний телефон „Самсунг SJh-L 770, вартістю 300 грн.;

- портсигар, вартістю 500 грн.;

- ключі від автомобілю „Опель-корас, д.н. НОМЕР_1 , які матеріальної цінності не представляють, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 94 200 грн.

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

01 січня 2014 року, приблизно о 02.00 год., ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , реалізовуючи раптово виниклий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, підійшов до автомобіля „Опель корса д.н НОМЕР_1 , який знаходився у дворі, де за допомогою раніш викрадених з квартири АДРЕСА_4 , ключів від даного автомобілю, які він мав при собі, відкрив автомобіль, завів двигун і зник на вказаному автомобілі з місця скоєння злочину, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 9 372 грн. 40 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно заволодів транспортним засобом, який належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: автомобілем «Опель - корса» державний знак НОМЕР_1 .

01 січня 2014 року, приблизно о 02 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись в автомобілі „Опель корса д.н. НОМЕР_1 , реалізуючи раптово виниклий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, скоюючи злочин повторно, діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом демонтажу викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_6 , а саме: магнітолу „Панасонік CQ-RХ 102 W, вартістю 2 500 грн., чим спричинив матеріальну шкоду.

З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав та пояснив, що 31.12.2013, приблизно о 22 годині 30 хвилин 23 годині, він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 та донькою приїхав зустрічати Новий рік до ОСОБА_9 , який мешкає в м.Дніпропетровську вул.Балашовський спуск. ОСОБА_9 та його співмешканка ОСОБА_11 планували зустрічати Новий рік у сусіда. Приблизно о 23 годині 50 хвилин, він пішов від ОСОБА_9 , так як посварився з ОСОБА_10 , до сусіда, де знаходився ОСОБА_9 і знаходився там приблизно 30 хвилин. Від сусіда він пішов до свого знайомого ОСОБА_12 , який також мешкає на вул.Балашовський спуск. ОСОБА_12 знаходився у будинку батька, ОСОБА_13 , там же знаходилась і дружина товариша, ОСОБА_14 з донькою. Він був з ними приблизно 40 хвилин. Коли ОСОБА_14 з донькою пішли від ОСОБА_13 до себе в будинок, який розташований на одному подвір`ї з будинком ОСОБА_13 , він пішов до будинку ОСОБА_9 , де знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та діти. Так як він не примирився з ОСОБА_10 , через декілька хвилин він знову пішов від ОСОБА_9 до будинку ОСОБА_12 . У ОСОБА_12 він знаходився приблизно до 2 годин 30 хвилин 3 годин. Коли дружина ОСОБА_12 лягла спати, він повернувся до ОСОБА_9 , де жінки та діти вже спали. Так як не було місця де переночувати, він одягнувся, взяв ключі від квартири та пішов пішки на вул.Артема, де він разом з ОСОБА_10 орендували квартиру. Приблизно о 3 годині 30 хвилин 4 годині, він прийшов до дому. Через деякий час йому на мобільний телефон зателефонував товариш на ім`я ОСОБА_15 , який знав, що він проживає на вул.Артема. З ОСОБА_15 він познайомився 21.12.2013, коли їздив разом з ним в м.Київ на «Майдан» на акції протесту і між ними склалися товариські стосунки, бо ОСОБА_15 так як і він раніше притягувався до кримінальної відповідальності і відбував покарання в місцях позбавлення волі. ОСОБА_15 попросив зустрітись з ним на розі вул.Артема та вул.Бородинівська. Він вийшов на вулицю і прочекав ОСОБА_15 приблизно 20 хвилин, але останній не підійшов. Після цього він передзвонив ОСОБА_15 , але його мобільний телефон був відключений. Коли він вирішив вже йти до дому, він побачив, що по вул.Бородинівська, з боку вул.Карла Лібкнехта, їхав автомобіль «Опель-корса», за кермом якого був ОСОБА_15 . Коли він сів в автомобіль, в автомобілі задимілась автомагнітола і ОСОБА_15 в розмові попросив її полагодити. Він погодився взяти автомагнітолу і віддати в ремонт знайомому. З цією метою він взяв автомагнітолу і потім заніс до себе в квартиру на вул.Артема. При зустрічі ОСОБА_15 попросив його знайти гараж, щоб поставити автомобіль, пояснивши, що автомобіль без номерів так як на нього не готові документи. Він вирішив допомогти товаришу і з цією метою звернутися до ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , так як знав, що у них є пусті гаражі. Спочатку вони поїхали до ОСОБА_16 , який відмовив їм залишити автомобіль в своєму гаражі. Потім вони поїхали до ОСОБА_9 , вже почало світати. Він відрекомендував ОСОБА_17 і залишив їх вирішувати це питання, а сам пішов пішки в напрямку Нагорного ринку, де затримався у своїх справах. До дому на вул. ОСОБА_18 він повернувся приблизно о 8 годині 30 хвилин 9 годині. ОСОБА_10 вже була вдома. Він переодягнувся, поїхав на власному автомобілі по справам, а потім подзвонив ОСОБА_15 , щоб вияснити у нього чи поставив він автомобіль. ОСОБА_15 сказав, що все нормально і попросив відвезти його на ж/м Червоний камінь. Він погодився. ОСОБА_15 заправив його автомобіль бензином і він відвіз його на ж/м Червоний камінь, де залишив біля якогось будинку. Після цього він повернувся на вул. ОСОБА_18 , де знаходився приблизно до 18 години. Потім йому знову зателефонував ОСОБА_15 та попросив забрати його з ж/м Червоний камінь. Він приїхав і ОСОБА_15 запропонував йому купити жіночі дублянку і шубу. Він сказав, що на речі необхідно подивитись. Вони проїхали в приватний сектор на вул.Комунарівська, де ОСОБА_15 йому повідомив, що він тут проживає. ОСОБА_15 виніс в пакеті чорну дублянку та шубу світлого кольору з натурального хутра. Він просив за речі 3 000 грн. Його ціна влаштувала але він сказав, що речі необхідно показати співмешканці і що він готовий сплатити кошти після 03.01.2014, коли отримає зарплатню. При ньому ОСОБА_15 кому-то зателефонував і після розмови сказав, що може дати тільки дублянку, бо шубу хтось вже бажає купити. Він привіз дублянку до дому, де ОСОБА_10 її примірила. але вона їй була завеликою. ОСОБА_10 сказала, що дублянку покаже подружці. Наступного дня, 02.01.2014, він разом з ОСОБА_10 та донькою на автомобілі поїхали на ж/м Перемога-4 в гості до товариша. По дорозі йому подзвонив ОСОБА_15 і сказав, що шубу не купили і що його влаштує оплата за речі після 03.01.2014. Він йому сказав, що він з сім`єю знаходиться на ж/м Перемога і там може з ним зустрітися. Коли він знаходився у товариша, йому зателефонував ОСОБА_15 і запропонував зустрітися в районі ресторану «Макдональс» на ж/м Перемога. Він з ОСОБА_10 під`їхав до ресторану, куди на автомобілі «Шевролє» під`їхав ОСОБА_15 , разом з ним в автомобілі був ще якийсь чоловік, якого він не знає. ОСОБА_15 сів в його автомобіль, де передав шубу. ОСОБА_10 примірила шубу, але вона була на неї також великою. Але він та ОСОБА_10 вирішили придбати шубу та дублянку за 3 000 грн., а потім продати їх за більшу суму. ОСОБА_15 спитав, де на ж/м Перемога є ломбард. Він розказав де і з розмови зрозумів, що ОСОБА_15 необхідно було здати в ломбард золоті прикраси без викупу. Він запропонував ОСОБА_10 , яка раніше так робила, здати прикраси на своє ім`я, а потім їх викупити та залишити собі. В цей день ОСОБА_10 здала дві якісь прикраси в ломбард, а гроші передала ОСОБА_15 . Наступного дня, 03.01.2014, він та ОСОБА_10 з донькою знаходились в гостях на ж/м Перемога у подружки ОСОБА_10 , коли йому знову зателефонував ОСОБА_15 та попросив знову здати золото в ломбард. ОСОБА_10 сама зустрічалась з ОСОБА_15 і здала одну прикрасу. Потім він поїхав до ОСОБА_12 та взяв у нього в борг до 06.01.2014 приблизно 1200 грн. Після цього він подзвонив ОСОБА_15 і повідомив, що у нього не має 3000 грн., щоб заплатити за дублянку та шубу, і що він може зараз віддати тільки 1200 грн., а іншу частину суми він зможе віддати після 06.01.2014. ОСОБА_15 погодився, і 03.01.2014, приблизно о 18 годині, він зустрівся з ним внизу пр-ту Кірова і передав кошти. Про походження речей, які ОСОБА_15 йому передав, він не знав і не питав у нього. Коли його затримали, він зателефонував ОСОБА_10 і попросив її викупити золото з ломбарду і привезти разом з речами в міліцію. Вину не визнає бо злочинів, в яких його звинувачують він не вчиняв, в час, який йому інкримінує слідство, він знаходився в гостях на вул.Балашовський спуск в м.Дніпропетровську, на значній відстані від місця крадіжки і угону автомобіля.

Висновок про винуватість ОСОБА_7 сторона обвинувачення обґрунтувала наступними доказами:

письмовими доказами протоколом огляду місця події від 05.01.2014, відповідно якого була оглянута квартири АДРЕСА_4 ;

протоколом огляду місця події від 07.01.2014, відповідно якого було оглянуто автомобіль «Опель - корса» державний знак НОМЕР_1 ;

протоколом огляду від 10.01.2014, відповідно якого були оглянуті жіноча шуба з хутра світло бежевого кольору та дублянка, які були добровільно видані ОСОБА_10 ;

висновком автотоварознавчої експертизи № 205-14, відповідно якого ринкова вартість автомобіля «Опель-корса» д/з НОМЕР_1 станом на 01.01.2014 складала 98 226 грн. 98 коп.;

висновком експерта № 62/02-51 від 22.01.2014, відповідно якого слід рукавички, відкопійований і вилучений при огляді автомобіля «Опель-корса» д/з НОМЕР_1 визнано придатним для встановлення групової належності;

протоколом огляду від 11.01.2014, відповідно якого були оглянуті дві золотих каблучки, одна золота сережка, які добровільно видала ОСОБА_10 ;

копією договору фінансового кредиту під залог № 68627 від 02.01.2014, відповідно якого ОСОБА_10 здала в ПО Ломбард «Онікс» виріб з золота, каблучку 585 пр.;

копією договору фінансового кредиту під залог № 68628 від 02.01.2014, відповідно якого ОСОБА_10 здала в ПО Ломбард «Онікс» виріб з золота, каблучку 585 пр. з 10 прозорими камінцями та одним голубим камінцем;

копією договору фінансового кредиту під залог № 68677 від 03.01.2014, відповідно якого ОСОБА_10 здала в ПО Ломбард «Онікс» виріб з золота, сережку 585 пр. з 10 прозорими камінцями та одним голубим камінцем;

протоколом огляду від 11.01.2014, відповідно якого було оглянуто магнітолу „Панасонік CQ-RХ 102 W, яку добровільно видала ОСОБА_10 ;

виявленим під час огляду місця події слідом рукавички;

поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка в суді пояснила, що коли вона 05.01.2014 повернулась з відпочинку до дому, вона виявила, що до її квартири АДРЕСА_4 хтось проник і викрав прикраси, дублянку і шубу, а також угнав автомобіль «Опель-корса» д/н НОМЕР_1 , який стояв на дворі будинку, та викрав з нього авто магнітолу, що їй стало відомо після повернення автомобіля;

поясненнями свідка ОСОБА_19 , яка в суді пояснила, що останній раз автомобіль потерпілої вона бачила 31.12.2013 об 14 годині, а вже вранці 01.01.2014 автомобіль вона не бачила;

поясненнями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які в суді підтвердили, що вони неодноразово бачили у потерпілої ОСОБА_6 золоті вироби, біжутерію, парфуми, годинники, шубу, дублянку та інші речі, які були в неї викрадені;

поясненнями свідка ОСОБА_23 , яка в суді пояснила, що вона працює касиром-приймачем в ломбарді ПТ «Онікс», який розташовано в м.Дніпропетровську на пр-ті Героїв, 12. 02.01.2014, приблизно о 23 годині, в ломбард зайшла жінка, яка здала в ломбард три каблучки з золота, дві з яких були з камінням, а одна без каміння. Для оформлення договору жінка надала паспорт на ім`я ОСОБА_10 . Також 03.01.2014 ОСОБА_10 знову прийшла до ломбарду та здала одну золоту сережку з камінням.

Відповідно ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Відповідно ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Відповідно ч.5 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Відповідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 01.01.2014 в період часу з 01 години 00 хвилин до 02 години 10 хвилин, знаходячись на вул.Карла Лібкнехта в м.Дніпропетровську, вчинив крадіжку чужого майна та угон автомобіля.

Однак, під час судового розгляду кримінального провадження не знайшло підтвердження пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 та ч.3 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України виходячи з наступного.

Будучи допитаною у суді свідок ОСОБА_10 пояснила, що з ОСОБА_7 вона проживає в цивільному шлюбі. 31.12.2013 вона і ОСОБА_7 , приблизно о 22 годині, приїхали на вул.Балашовський спуск в м.Дніпропетровську до ОСОБА_9 зустрічати Новий Рік. Вони посварились і обвинувачений, пішов зустрічати Новий рік до сусідів ОСОБА_9 ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . ОСОБА_7 вона побачила 01.01.2014, вранці, коли він повернувся до дому на вул.Артема, де вони орендували квартиру. Він переодягнувся і поїхав по своїм справам. Дійсно ОСОБА_7 передав їй шубу і дублянку, які вона залишила. 02.01.2014, вона разом з ОСОБА_7 , на їх автомобілі, приїхали на ж/м Перемога, де зустрілись з чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , якого вона в цей день побачила вперше. ОСОБА_15 попросив ОСОБА_7 , а останній її, здати в ломбард золоті прикраси. Вона спитала ОСОБА_15 , чи буде він викупати прикраси, той відповів, що ні. Тоді вона на свій паспорт здала прикраси в ломбард на ж/м Перемога, а отримані гроші передала ОСОБА_15 . Наступного дня, вона знову на ж/м Перемога зустрілась з ОСОБА_15 і за його проханням здала в ломбард: одну сережку і дві каблучки. В який день, яку прикрасу вона здавала, вона не пам`ятає. Про те, що шуба, дублянка та золоті прикраси були викраденні, їй нічого не відомо і про причетність ОСОБА_7 до цього їй також не відомо.

Будучи допитаним у суді свідок ОСОБА_9 пояснив, що 31.12.2013 до нього до дому приїхав ОСОБА_7 з донькою та співмешканкою ОСОБА_10 зустрічати Новий рік. Він та його подружка ОСОБА_11 зустрічали Новий рік у сусіда, куди без верхнього одягу, близько о 24 годині, прийшов і ОСОБА_7 , пояснивши, що він посварився з ОСОБА_10 . Потім через деякий час ОСОБА_7 пішов до сусідів. Приблизно о 3 годині ночі, ОСОБА_7 повернувся, одягнувся і пішов додому. 01.01.2014, вранці, ОСОБА_7 приїхав на автомобілі „Опель. За кермом автомобіля сидів раніше незнайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_15 , ОСОБА_7 сидів на пасажирському сидінні. ОСОБА_7 попросив його поставити автомобіль в гараж. Він погодився, ОСОБА_15 передав йому 200 грн. і загнав автомобіль в гараж, який розташований у нього на подвір`ї. ОСОБА_7 не чекаючи ОСОБА_15 пішов. Він подумав, що власником автомобіля є ОСОБА_15 , бо останній сидів за кермом машини і розплатився з ним за стоянку автомобіля в гаражі. Автомобіль простояв в гаражі 3-5 дні, а потім за ним прийшов ОСОБА_15 і забрав його.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною у суді пояснила, що 31.12.2013, приблизно об 23 годині, до ОСОБА_9 приїхав ОСОБА_7 з донькою та співмешканкою ОСОБА_10 . Вона і ОСОБА_9 планували зустрічати Новий рік у сусіда, куди приблизно о 24 годині 00 хвилин 1 годині 00 хвилин, точно час вона не пам`ятає, без верхнього одягу, зайшов ОСОБА_7 і сказав, що він посварився з ОСОБА_10 і пішов до сусідів. Приблизно о 2 годині 30 хвилин ОСОБА_7 без верхнього одягу повернувся і вони пішли в будинок ОСОБА_9 , де вона бачила дублянку обвинуваченого. Вона лягла спати і ОСОБА_7 більше не бачила. Потім зі слів ОСОБА_9 їй стало відомо, що ОСОБА_7 вранці приїжджав з якимось незнайомим чоловіком на автомобілі, який він поставив в гараж, а потім той же незнайомий чоловік автомобіль забрав.

Свідок ОСОБА_16 , будучи допитаним в суді пояснив, що ОСОБА_7 працює у нього в ПП «Мигплюс». 01.01.2014, приблизно о 6 годині ранку, до нього до дому приїхав ОСОБА_7 на автомобілі, за кермом якого був незнайомий йому чоловік. ОСОБА_7 попросив його поставити автомобіль товариша в гараж, але він йому відмовив, бо автомобіль був без номерів і товариш ОСОБА_7 йому був незнайомий.

Також свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в суді пояснили, що вони 31.12.2013 зустрічали Новий рік за адресою АДРЕСА_5 . Перед 00 годин, до них без верхнього одягу зайшов ОСОБА_7 і пробув з ними приблизно годину, а потім пішов до ОСОБА_24 , де у нього була співмешканка з його донькою. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся, без верхнього одягу, і пробув у них приблизно до 3 години ночі, а потім пішов від них і вони його більше не бачили.

Пояснення вищезазначених свідків не суперечать поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 і підтверджують факт перебування обвинуваченого ОСОБА_7 01.01.2014 в період часу з 1 години 00 хвилин до 2 години 10 хвилин разом з ними на вул.Балашовський спуск в м.Дніпропетровську, а пояснення свідка ОСОБА_10 підтверджують джерело походження речей потерпілої ОСОБА_6 у обвинуваченого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст.96 КПК України, не довела недостовірність показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 та не спростувала їх. Крім цього, свідок ОСОБА_10 , будучи за клопотанням сторони обвинувачення додатково викликаною до суду, наполягала на своїх показах даних в суді і вказала на те, що на неї та інших свідків здійснюється тиск з боку оперативних співробітників міліції з метою примусити їх змінити свої покази на користь сторони обвинувачення. Враховуючи вищевикладене у суду не має підстав вважати їх недостовірними.

Ствердження сторони обвинувачення, що збоку обвинуваченого ОСОБА_7 і його близьких родичів мав місце тиск на свідків з метою примусити їх змінити свої покази дані під час досудового слідства, суд не приймає до уваги, так як про дані факти в суді свідки не заявляли, навпаки вказуючи, що тиск на них був з боку оперативних співробітників міліції після надання ними показів в суді і будь-яких об`єктивних, достовірних даних про тиск на свідків стороною обвинувачення суду не надано.

Не є доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, письмові докази: протокол огляду місця події від 05.01.2014, відповідно якого була оглянута квартира АДРЕСА_4 та протокол огляду місця події від 07.01.2014, відповідно якого було оглянуто автомобіль «Опель - корса» державний знак НОМЕР_1 , так як зазначеними процесуальними документами лише зафіксовано факт проникнення до житла потерпілої та викрадення її майна, та факт угону транспортного засобу, що належить потерпілій. Відповідно зазначених протоколів, під час огляду місця події органами досудового слідства не були виявлені будь-які слідові відбитки, які б з достовірністю підтверджували перебування ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_4 .

Ствердження сторони обвинувачення, що виявлений під час огляду автомобіля слід рукавички, який долучений до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, вказує на обвинуваченого як на особу яка вчинила інкриміновані йому кримінальні правопорушення, є припущеннями, та не підтверджує вину обвинуваченого, оскільки ні за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 , ні під час його затримання яких-небудь знарядь вчинення злочину, у тому числі рукавичок органами досудового слідства виявлено не було.

Також не є підтвердженням вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень протокол огляду від 10.01.2014, відповідно якого були оглянуті жіноча шуба з хутра світло бежевого кольору та дублянки, які були добровільно видані ОСОБА_10 ; протокол огляду від 11.01.2014, відповідно якого було оглянуто магнітолу „Панасонік CQ-RХ 102 W, яку добровільно видала ОСОБА_10 ; протокол огляду від 11.01.2014, відповідно якого були оглянуті дві золотих каблучки, одна золота сережка, які добровільно видала ОСОБА_10 ; копія договору фінансового кредиту під залог № 68627 від 02.01.2014; копія договору фінансового кредиту під залог № 68628 від 02.01.2014; копія договору фінансового кредиту під залог № 68677 від 03.01.2014, так як факт виявлення у співмешканки обвинуваченого ОСОБА_10 викрадених речей та подальші її дії з ними, не є достовірним доказом участі обвинуваченого ОСОБА_7 в крадіжці цих речей та визнання його винним у вчиненні крадіжки та угону автомобіля, так як ОСОБА_10 та ОСОБА_7 під час судового слідства пояснили джерело походження виявлених речей.

Інші викрадені у потерпілої ОСОБА_6 речі у обвинуваченого виявлені не були і місце знаходження їх під час судового слідства не встановлено.

Оглянуті в суді речові докази: дублянка, шуба, прикраси та недопалок цигарки, не містять на собі будь-які сліди або інші відомості які доказують факт вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Висновок автотоварознавчої експертизи № 205-14, якою встановлена вартість автомобіля «Опель-корса» д/з НОМЕР_1 , також не є доказом причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення крадіжки речей та заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_6 .

Суд не може вважати доказом вини обвинуваченого ОСОБА_7 покази свідка ОСОБА_23 , яка в суді пояснила, що в ломбард ПТ «Онікс», де вона працює касиром-приймачем, 02.01.2014 та 03.01.2014 жінкою, яка надала паспорт на ім`я ОСОБА_10 були здані золоті прикраси, так як ці пояснення не підтверджують факт скоєння крадіжки речей потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_7 .

Суд також не може покласти в обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_7 пояснення свідка ОСОБА_25 , яка в суді пояснила, що останній раз автомобіль потерпілої вона бачила 31.12.2013 об 14 годині, а вже вранці 01.01.2014 автомобіль вона не бачила, бо вони підтверджують факт угону автомобіля і не є прямим доказом причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до угону автомобіля потерпілої. Свідок ОСОБА_26 взагалі не зміг в суді достеменно вказати, коли він помітив зникнення автомобіля потерпілої з стоянки чи 01.01.2014 вранці, чи 05.01.2014, за день перед тим, як його опитували співробітники міліції.

Також не є доказом вини обвинуваченого ОСОБА_7 і пояснення данні в суді потерпілою ОСОБА_6 про факт крадіжки її речей з квартири та угону її автомобіля, та пояснення свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підтвердили наявність у потерпілої ОСОБА_6 золотих виробів, біжутерії, парфумів, годинників, шуби, дублянки та інших речей, які були в неї викрадені, бо дані пояснення не вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому злочинів, а лише підтверджують факт наявності у потерпілої зазначених речей та факт їх викрадання.

Посилання сторони обвинувачення на показання свідка ОСОБА_16 , як на доказ причетності ОСОБА_7 до угону автомобіля потерпілої ОСОБА_6 , суд не вважає доказом вини обвинуваченого, так як свідок засвідчив в суді лише те, що обвинуваченого він бачив 01.01.2014, приблизно о 6 годині ранку. Останній приїхав на автомобілі, за кермом якого сидів інший чоловік. Про вчинення злочину йому нічого відомо не було.

Показання свідка ОСОБА_16 не суперечать показам обвинуваченого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_9 , що за кермом автомобіля був інший чоловік і не підтверджують факт вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .

Вище зазначені докази, зібранні стороною обвинувачення, достовірно і у повному обсязі не підтверджують обвинувачення і участь обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.284, п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

Стороною обвинувачення клопотань щодо отримання додаткових доказів, в тому числі і в порядку ст.333 КПК України, суду заявлено не було.

Дослідивши надані суду докази по справі та заслухавши пояснення свідків, які підтвердили алібі обвинуваченого ОСОБА_7 , засвідчивши що з 23 години 31.12.2013 по 3 годину ночі 01.01.2014 обвинувачений ОСОБА_7 знаходився на вул.Балашовський спуск в м.Дніпропетровську, суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні яких він обвинувачується, та не спростовано достовірними та належними доказами версію обвинуваченого стосовно не вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_7 повинен бути виправданий, у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України у Дніпропетровській області при проведені трасологічної експертизи по кримінальній справі, суд вважає необхідним здійснити їх за рахунок Державного бюджету України.

Вирішуючи питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_7 76 720 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, суд, відповідно ч.3 ст.129 КПК України, вважає необхідним залишити цивільний позов потерпілої без розгляду, у зв`язку з недоведеністю причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень.
Керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, та виправдати його з підстав не доведеності вчинення ним кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, скасувати, звільнивши ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Речові докази: жіночу шубу, дублянку, золоту каблучку з камінням «топаз», золоту сережку з камінням «топаз», золоту каблучку з розсипом діамантів, авто магнітолу «Панасонік», автомобіль «Опель-корса» д/з НОМЕР_1 , які зберігаються у потерпілої ОСОБА_6 , - залишити на зберіганні у потерпілої.

Процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи в розмірі 195 грн. 60 коп. віднести за рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення 76 720 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

На вирок суду з підстав, передбачених ст.394 КПК України, може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська

Згідно з оригіналом

Суддя

Бабушкінського районного суду ОСОБА_1

м.Дніпропетровська