Справа № Провадження №362/6051/14-к 11-кп/780/558/15 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія20Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
Іменем України

06 липня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора, який брав участь у розгляді в суді першої інстанції та заступника прокурора Київської області на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пшеничне Васильківського району Київської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, працюючого на випадкових роботах, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 16 жовтня 2008 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 510 грн. штрафу; 22 грудня 2009 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 , ч.2 ст. 190 ,ст. 70 КК України - 3 роки позбавлення волі, звільненого 30 травня 2011 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 22 дні -

- засудженого за ч. 3 ст. 187 КК України - 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишено без розгляду.
За вироком суду, 03 листопада 2014 року близько 11.00год. ОСОБА_8 , маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, перебував поблизу домоволодіння , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . З метою реалізації свого злочинного наміру, а саме: збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 підійшов до будинку за вищевказаною адресою, одягнувши на голову жіночу панчоху , відчинив вхідні двері будинку, які були не замкнуті та проник всередину. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_8 , тримаючи в руці дезодорант, який приніс з собою, бризнув з нього в очі потерпілої ОСОБА_9 , 1931 року народження, після чого, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, та погрожуючи фізичним насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої , що виразилося у погрозі фізичним знищенням, став руками здавлювати шию ОСОБА_9 вимагати у неї гроші та золоті прикраси. ОСОБА_9 , сприйнявши погрози, як реальні, повідомила ОСОБА_8 , де знаходиться її гаманець з грошима. В подальшому ОСОБА_8 зняв з вух потерпілої сережки з жовтого металу вартістю 696 грн. 20 коп. , забрав грошові кошти з гаманця в сумі 1060 грн. , мобільний телефон марки «Техет» ТМ В 112 вартістю 488 грн. 95 коп., який знаходився на столі в одній з кімнат будинку та з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 2245,15 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Київської області просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України - 7 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією всього майна, що є його власністю, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна. Ним була завдана матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_9 , викраденим він розпорядився на власний розсуд. Разом з тим, ст. 187 КК України передбачено відповідальність за розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, санкцією якої визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. В порушення вказаних вимог, суд у вироку не призначив ОСОБА_8 обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання - 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, оскільки судом не було встановлено жодної обставини, яка пом`якшує покарання, проте не посилаючись на ст. 69 КК України, суд не призначив обвинуваченому покарання у виді конфіскації майна, що є обов`язковим додатковим покаранням відповідно до санкції ч.3 ст. 187 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Окрім того, в діях ОСОБА_8 наявний рецидив злочину, що є підставою для призначення передбаченого законом більш суворого покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить переглянути вирок суду, оскільки він свою вину не визнає і вважає, що в ході судового розслідування вона не встановлена. Так, одяг з дому обвинуваченого був вилучений без його дозволу та на ньому не було знайдено ніяких слідів, які б свідчили про те, що він перебував в будинку потерпілої. Окрім того, вилучені в нього речі він купив у невідомих йому людей, та в матеріалах справи наявні невідповідності зокрема, вказаний потерпілою зріст особи, яка вчинила злочин, не відповідає його зросту та в нього були відсутні тілесні ушкодження, які за версією потерпілої, вона заподіла нападнику.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційних скарг прокурорів заперечував; захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, проти задоволення апеляційних скарг прокурорів заперечував; прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, апеляційні скарги прокурорів підтримав, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй діяння, підтверджується наведеними у вироку та дослідженими доказами, зокрема:

- показами свідка ОСОБА_10 , про те, що потерпіла ОСОБА_9 жила навпроти нього, десь на початку листопада 2014 року вдень вона прийшла до нього з підпухлою верхньою губою, і розповіла , що десь в 11 год. до неї зайшов якийсь чоловік , лице було в нього закрите панчохою, чимось бризнув в лице, вимагав в неї гроші, бо вб`є, затягнув у хату, штовхав, кинув на підлогу, душив, вона злякалася, гроші віддала. Крім того, він забрав мобільний телефон, зняв сережки з вух, вирвав провід від стаціонарного телефону, вона вдарила його скляною вазою по голові, казала, що голос чоловіка був їй знайомий, вона десь його чула;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка в суді показала, що вона восени 2014 року , в понеділок, приблизно в 12-00 годин , йшла на вул. Чапаєва з базару, попереду неї йшов хлопчина в чорній курточці, зі сторони вул. Комсомольської, вона його впізнала, це був Ваня, він до неї привітався, пізніше в селі стали говорити, що бабусю ОСОБА_12 обікрали, це було якраз в той день, коли вона зустріла Ваню. Коли приїхав слідчий, то розповіла, все що бачила в той день;

- показами свідка ОСОБА_13 , вітчима ОСОБА_8 , з яких вбачається, що в листопаді місяці, в п`ятницю вранці вони із ОСОБА_8 пішли на роботу, у вихідні дні він його не бачив, він з`явився у матері у вівторок, а в понеділок дізнався від дільничного інспектора про грабіж.

- показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_9 його мати, вона жила в будинку АДРЕСА_3 одна, в субботу вони провідали її, а в неділю 02.11.2014 року поїхали на відпочинок, вранці 03.11.2014 року говорили з нею по мобільному телефону, а десь в 11 год. телефон матері не відповідав, стаціонарний теж. Біля 14 год. зателефонувала їх дочка і повідомила, що матір обікрали, потім йому мати розповіла, що почула гавкання собак, вийшла у веранду, де побачила якогось чужого чоловіка з панчохою на голові, він чимось бризнув їй в обличчя, вона злякалася і впала, він затягнув її у кімнату, питав, де гроші, сам їх шукав, викидав речі. Вона схватила скляну попільничку, вдарила його по голові, він став душити її, накинув на неї ковдру, вона злякалася, сказала, де лежить гаманець, він зняв сережки, взяв мобільний телефон, вирвав дріт із стаціонарного телефону і пішов, а вона пішла до сусіда , голос їй був знайомий. До матері приходила мати обвинуваченого і обіцяла вернути гроші, працівники міліції вернули мобільний телефон, побої в матері не знімали, була розбита нижня губа, синці на ногах;

- даними копій свідоцтва про смерть потерпілої ОСОБА_9 від 03 лютого 2015 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання з яких вбачається, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 106, а.с. 107/;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 листопада 2014 року (а.с.50/6), відповідно до якого слідчий прийняв усну заяву від ОСОБА_9 про те, що 03 листопада 2014 року близько 11 години 30 хвилин невідома особа невисокого зросту, одягнена в шкіряну куртку, рукавиці проникла всередину її будинку АДРЕСА_3 , де відкрито заволоділа мобільним телефоном, грошима в сумі 1060 грн.;

- витягом із кримінального провадження №0001500, відповідно до якого 04 листопада 2014 року до ЄРДР, на підставі заяви потерпілої ОСОБА_9 , внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, згідно яких 03 листопада 2014 року в 11години 30 хвилин невідома особа, одягнена в чорну маску, чорну шкіряну куртку та рукавички шляхом вільного доступу через відчинені двері проникла до будинку ОСОБА_9 АДРЕСА_3 , де застосувала до потерпілої газовий балончик, штовхнула на підлогу, накрила матрацом, заволоділа грошима в сумі 1060 грн., сережками із жовтого металу та мобільним телефоном, особа, якій повідомлено про підозру - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколом огляду місця події від 03 листопада 2014 року (а.п. 51/8- 63 /28) із фото- таблицями, відповідно до якого, на столі в кімнаті №3 знаходиться стаціонарний телефон з вирваними дротами, зарядний пристрій до мобільного телефону, шкіряний гаманець; в кімнаті №4 в комоді витягнута шухляда, розкидані одяг, документи, уламки від розбитої вази, в кімнаті №5 дверцята шафи відкриті, на підлозі лежить постіль, полотенця;

- товарним чеком від 24жовтня 2014 року, який свідчить про доставку в Київську область мобільного телефону Texet ТМ В112 Black ціною 488,95 грн.(а.п.63/28);

- інформацією заставного товариства «Скарбниця»(а.п.65/70), згідно з якою ОСОБА_8 , здав 03 листопада 2014 року о 14:06:22 до ломбардного відділення по просп. 40-річчя Жовтня , 102/1а в м.Київ, пару сережок, золото 585, чистою вагою 1,18, звернено стягнення 16 листопада 2014 року та реалізовано;

- вартість золота у виробі станом на 03 листопада 2014 року становила 590 грн. за один грам ( а.п.66/71);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2014 року з фототаблицями (а.п.77/91- 81/95), який свідчить про те, що ОСОБА_8 в присутності захисника ОСОБА_7 , понятих повідомив, що він дійсно 03.11.2014 року надів на голову жіночу панчоху, зайшов через відчинені двері всередину будинку АДРЕСА_3 , де жила баба Тося, бабуся його помітила, тому він бризнув їй в обличчя дезодорантом, який дістав із кишені, схопив її за руки, поклав на підлогу в кімнаті, накинув на неї ковдру та запитав, де гроші. Бабуся сказала, що гроші на припічку, він пішов до печі, із гаманця дістав близько 1050 грн., потім зняв із неї золоті сережки, взяв на столі мобільний телефон, вернувся в кімнату, де остання вдарила його скляною вазою по голові, після чого він пішов із будинку, поїхав в м.Київ, здав в ломбард «Скарбниця» золоті сережки, гроші відправив дружині з поштового відділення, а телефон залишив собі, викинувши сім карту, купив іншу і телефонував з телефону. Ввечері повернувся в с.Мар`янівку, заховав мобільний телефон в кущах недалеко від будинку своєї баби. Далі всі разом із ОСОБА_8 , поїхали в с. Мар`янівку, де останній показав місце схованки телефону, який був виявлений неподалік будинку АДРЕСА_4 , поміщений в паперовий конверт, опечатаний та вилучений.

Судом першої інстанції була надана вірна та належна оцінка вищенаведеним доказам. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникнення у житло.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо непричетності його до вчиненого злочину суд вірно визнав як намагання уникнути відповідальності за скоєне, оскільки його вина обґрунтовано підтверджується показами вищезазначених свідків, зібраними матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, суд першої інстанції належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, має неповнолітню дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, судом вірно враховано наявність обтяжуючих відповідальність обставин: рецидив злочинів, оскільки він вчинив новий умисний злочин, маючи судимості за умисні злочини, та вчинення злочину щодо особи похилого віку. Пом`якшуючих відповідальність обставин судом не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі засудженого, є домірним скоєному та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав для призначення більш тяжкого покарання, про що просить прокурор, що приймав участь у розгляді провадження, з врахуванням його доводів, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 187 КК України, за розбій, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище та визначено санкцію у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна. Таким чином, не призначення судом обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення м`якого покарання, у зв`язку з чим, вирок підлягає скасуванню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія приходить до висновку, що вирок Васильківського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, ОСОБА_8 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України у виді 7 років 6 місяців із конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Строк відбування покарання рахувати з 04 листопада 2015 року.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою в Київському СІЗО №13 Державного департаменту з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинувачений у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:

Судді: