АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16грудня 2014р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:
прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000102

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Майдан, Лукавецької сільської ради, жительки АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2 185 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2014 р. ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України і їй призначено покарання за:

- ст.185 ч.2 КК України один рік позбавлення волі;

- ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України один рік один місяць позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вирішено їй обчислювати з моменту затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 442 грн. 26 коп. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

На цей вирок захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити оскаржуваний вирок та призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

провадження №11кп/794/422/14 р. головуючий у 1 інстанії ОСОБА_9

категорія ст.185 ч.3 КК України доповідач ОСОБА_10 .

При цьому апелянт вказував, що ОСОБА_7 фактично проживає у свого брата, який хворіє і не може обходитись без допомоги сестри. Також зазначав, що у ОСОБА_7 на утриманні перебуває малолітній син, якого вона змушена була влаштувати в школу-інтернат. Також захисник посилався на те, що судом описано, але фактично не враховано, що ОСОБА_7 повністю відшкодувала завдану потерпілим шкоду і останні не мають жодних претензій до неї, а також, що завдана злочином шкода є незначною.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_8 , обвинувачену ОСОБА_7 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, яка просила відмовити в задоволенні вимог апелянтів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, 02.02.2014 р. приблизно о 16 год. ОСОБА_7 , шляхом відчинення вхідних дверей ключем, проникла до приміщення кухні господарства ОСОБА_11 по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрала належні йому дві милиці вартістю 158 грн. 70 коп.

Крім того, в червні 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку ОСОБА_12 в с.Лопушна Вижницького району, повторно, таємно викрала з кишені куртки останнього мобільний телефон марки Nokia 2610 IMEI НОМЕР_1 , вартістю 200 грн., в якому знаходився стартовий пакет мобільного оператора Київстар вартістю 10 грн., власником якого є ОСОБА_13 , чим завдала останньому шкоди на 210 грн.

Винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Оскільки в апеляційній скарзі не оспорюється винність обвинуваченої, обсяг обвинувачення, кваліфікація дій винної, розмір заподіяної шкоди, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду, які ніким не оспорено.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України, колегія суддів вважає, що воно призначено обвинуваченій без достатнього врахування суспільної небезпечності вчиненого, вартості викраденого та обставин справи.

Суд першої інстанції, навівши у вироку ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчинених злочинів, прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_7 за вчинений нею злочин, передбачений ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, те, що вона раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, негативно характеризується по місцю проживання, вчинила злочин щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння і прийшов до висновку про те, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 повністю визнала свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні, щиро розкаялась у вчиненому та сприяла розкриттю злочину, крадіжку милиць вчинила не з метою особистого збагачення, а щоб допомогти брату. З урахуванням вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання та вартості викраденого майна, відсутність у потерпілих претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 є несправедливим внаслідок суворості та не відповідає тяжкості вчиненого злочину.

Згідно ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, обставини вчинення нею злочинів, поведінку обвинуваченої після вчинення правопорушень, вартість викраденого майна, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, колегія суддів вважає що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання арешту і пом`якшити їй покарання за ст.185 ч.2 КК України. Призначення обвинуваченій покарання у виді арешту за вчинені нею злочини буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляцію захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2014 р. щодо ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 за ст.185 ч.2 КК України покарання у виді три місяці арешту, за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити їй покарання у виді шість місяців арешту.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді шість місяців арешту.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_10

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя