ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа 274/479/14-к
провадження: 1-в/0274/8/15
м. Бердичів
05.03.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адміністрації Бердичівської виправної колонії № 70 ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикістан, росіянина, особи без громадянства, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.09.1995 року за ст.222 ч.3, 206 ч.3, 101 ч.1, 42 КК України на 5 років позбавлення волі;
2) 29.11.2002 року за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.3, 309 ч.1, 357 ч.3, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
3) 18.10.2005 року за ст.ст.391, 71 КК україни на 2 роки позбавлення волі;
4) 20.07.2006 року за ст.ст.391, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Засудженого: 25.04.2012 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4, ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,
Початок строку: 30.12.2011 року
Кінець строку: 30.10.2016 року
В с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким.
Засуджений в судовому засідання підтримав заяву. Просить замінити невідбуту частину покарання на більш мяке покарання. Вважає, що за час відбування покарання став на шлях виправлення. Відносно нього незаконно були застосовані стягнення, але їх він не оскаржував. В установі намагався працювати, але з ним адміністрація відмовилась заключати трудовий договір, а на інших умовах працювати він не бажав. Крім того, не міг працювати за станом свого здоровя, маючи хронічні захворювання. Вину у вчиненні злочинів визнає повністю.
Представник спостережної комісії Бердичівського міськвиконкому в судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви засудженого.
Суд вважає можливим розглянути заяву ОСОБА_5 у відсутності представника спостережної комісії.
Представник БВК (№70) щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Так як за період відбування покарання ОСОБА_7 неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, із письмовою заявою про працевлаштування не звертався. Вважає, що засуджений не став на шлях виправлення.
Прокурор заперечила щодо задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 . Вважає, що підстав для застосування відносно нього ст.. 82 КК України не має.
Захисник зазначив, що надані адміністрацією установ характеризуючи дані є суперечливими, ОСОБА_8 не є злісним порушником режиму тримання, а тому вбачаються всі підстави для задоволення заяви засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш мяким.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.
Згідно положень ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що заміну невідбутої частини покарання більш мяким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Відповідно до ст.. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті суд враховує те, що ОСОБА_7 засуджений та відбуває покарання за вчинення у тому числі тяжкого злочину, за місцем відбування покарання характеризується як такий, що не став на шлях виправлення, 15.01.2014 року комісією по розгляду матеріалів засуджених ОСОБА_7 було відмовлено в направленні матеріалів до суду для застосування пільги згідно ст.. 82 КК України, засуджений неодноразово ( 20 разів ) допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, заохочень не має, а тому суд приходить до висновку, що засуджений не став на шлях виправлення.
Враховуючи наведене, підстави для застосування заміни невідбутої частини більш мяким засудженому ОСОБА_7 відсутні.
Із врахуванням викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього положень ст.82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш мяким відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.