Єдиний унікальний номер 1-217/10
номер провадження № без номера
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2010 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Макаренко Ю.Г.

за участю прокурора Сидоренка О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмач кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 2-й пров. Ющенка, буд. № 12, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 172 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи фізичною особою-підприємцем та використовуючи найману працю, допустив грубе порушення законодавства про працю. Так, для здійснення підприємницької діяльності він умисно, в порушення вимог пункту 6 частини 1 статті 24 Кодексу Законів про працю України, яка передбачає обовязкове додержання письмової форми під час укладення трудового договору з фізичною особою, а також вимоги статті 24-1 КзпП України, відповідно до якої у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання, використовував працю фізичної особи наступним чином: в квітні 2010 року прийняв на роботу в якості продавця ОСОБА_2, хоча письмового трудового договору з останньою не укладав та не зареєстрував його в Бахмацькому районному центрі зайнятості Чернігівської області. В подальшому ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 48 КЗпП України, відповідно до якої роботодавець заводить на всіх працюючих на підприємстві, установі організації чи у фізичної особи понад пять днів трудові книжки, а також заносить до них відомості про роботу, на працюючу ОСОБА_2 трудову книжку не завів, а також відомостей про роботу останньої до неї не вносив.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення трудового законодавства, ОСОБА_1 після початку роботи ОСОБА_2 порушив вимоги ст. 57 КЗпП України, відповідно до умов якої час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством, не встановив графіки роботи (час початку та закінчення щоденної роботи), в порушення вимог ст. 67 КЗпП України не встановив вихідні дні, а також до початку роботи не роз`яснив вищевказаній особі її права і обов`язки та не проінформував під розписку про умови праці, чим порушив вимоги ст.29 КЗпП України.

Крім того, ОСОБА_1 не вів табелю обліку робочого часу, а відповідно і не проводив достовірний розрахунок заробітної плати, чим порушив вимоги ч.2 ст.30 Закону України „Про оплату праці, відповідно до умов якої власник зобовязаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе в пред»явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 172 КК України визнав повністю і пояснив, що дійсно, він, являючись фізичною особою підприємцем, використовував працю найманого працівника ОСОБА_2, яка допомагала йому у здійсненні підприємницької діяльності, але з нею він письмового договору не укладав, не реєстрував в центрі зайнятості, трудову книжку на неї не заводив та не вносив ніяких записів в її трудову книжку, а також не проводив ніякого документального обліку. Про наслідки невиконання цих умов йому було відомо. В скоєному щиро кається та запевнив суд, що в подальшому в трудовій діяльності буде дотримуватися вимог законодавства про працю і не буде скоювати злочинів. Просив призначити якнайменшу міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що претензій до підсудного ні морального ні матеріального характеру не має.

Крім повного визнання підсудним своєї вини, його винність в інкримінованому злочині доведена в судовому засіданні матеріалами справи: актом перевірки державного інспектора з праці за № 25 -04-054/1178 від 16 вересня 2010 року, зі змісту якого вбачається, що в ході перевірки суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 були виявлені порушення законодавства про працю (а.с.8); актом перевірки торгівельного об»єкту від 15 вересня 2010 року відповідно до якого в магазині «Все для дому», який розташований в с. Обмачево по вулиці Л. Українки, 70 та належить приватному підприємцю ОСОБА_1 виявлено відсутність будь яких документів на підтвердження трудових відносин гр. ОСОБА_2 з приватним підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 16); повідомленням Бахмацького районного центру зайнятості від 15.09.2010 року, зі змісту якого вбачаться, що СПД ОСОБА_1 зареєстрованих трудових договорів найманими працівниками не має, останній трудовий договір зареєстрований 18.05.2006 року та розірваний 01.01.2007 року (а.с. 15); повідомленням управління Пенсійного Фонду у Бахмацькому районі згідно з яким за ОСОБА_2 за 2008-2010 роки жодна організація не звітувалася (а.с. 18).

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_1, його вина в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України підтверджується також протоколами допиту потерпілої ОСОБА_2 та свідків, які були оголошені в судовому засіданні.

Так із оголошеного в судовому засіданні протоколу допиту потерпілої ОСОБА_2 від 28.09.2010 року вбачається, що, починаючи з квітня 2010 року по 17.09.2010 року вона працювала продавцем у магазині промислових товарів «Все для дому», який розташований у с. Обмачево Бахмацького району по вулиці Л. Українки, 70 та належить приватному підприємцю ОСОБА_1, трудові відносини з ним не встановлювалися, про умови праці не була проінформована, працювала кожного дня з 8 до 12 години, з одним вихідним днем у неділю, заробітну плату отримувала один раз на місяць, запис до її трудової книжки не робився, письмового графіка роботи не було (а.с. 33);

Також в судовому засіданні було оголошено протокол допиту свідка ОСОБА_3 від 28.09.2010 року, в якому зафіксовані її пояснення про те, що вона працює у сільській раді с. Обмачево, на території якої здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_1. З початку року в його магазині продавцем працює ОСОБА_2 одна і даний магазин працює кожного дня до обіду (а.с 37).

Покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_4, зафіксовані в протоколі допиту свідка ОСОБА_5 від 28.09.2010 року, які також були оголошені в судовому засіданні (а.с. 38).

Зі змісту протоколу допиту свідка ОСОБА_6»єва О.Є. від 29.09.2010 року вбачається, що під час проведення перевірки дотримання законодавства про працю 16.09.2010 року у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 було виявлено ряд порушень трудового законодавства (а.с.39).

Проаналізувавши вищенаведені докази разом з матеріалами справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена вина підсудного ОСОБА_1 у грубому порушенні законодавства про працю, яке виразилося в тому, що він, будучи фізичною особою - підприємцем, використовував найману працю працівника, не оформивши її згідно вимог діючого законодавства і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч. 1 статті 172 КК України.

При виборі міри покарання підсудному, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, який відповідно до класифікації злочинів є злочином невеликої тяжкості, його характер, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, особу підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності і щиро розкаюються у скоєнні злочину.

Підсудний ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом»якшують покарання підсудного ОСОБА_1, суд відносить щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне вибрати відносно підсудного покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Цивільних позовів по справі не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 172 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 (п»ятсот десять) гривень.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд з місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя О.І.Глушко