АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/26/2012
Головуючий по 1-й інстанції Тимчук Р.І.
Суддя-доповідач: Гавриш В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
у складі:

Головуючого
Гавриша В.М.

суддів
Давиденка Е.В. Мілаша С.П.

за участю прокурора
Герасименка Д.О.

скаржника ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляцію ОСОБА_2
на постанову Ленінського районного
суду м. Полтави від 10 січня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

9 грудня 2011 року громадянин ОСОБА_2
звернувся до Ленінського районного
суду м. Полтави з скаргою в якій просив
відкрити провадження за його скаргою
та скасувати постанову старшого
слідчого прокуратури Ленінського
району м. Полтави від 25 листопада 2011
року про порушення відносно нього
кримінальної справи за ч. 1 ст. 384 КК
України, посилаючись на те, що до цього
у слідчого були відсутні достатні
приводи та підстави, передбачені
чинним законодавством.

Постановою Ленінського районного суду
м. Полтави відмовлено в задоволенні
скарги ОСОБА_2 на постанову про
порушення кримінальної справи від
25.11.2011 року за ознаками злочину
передбаченого ст.384 ч.1 КК України,
винесеної старшим слідчим прокуратури
Ленінського району м. Полтави Пухою І.Ю.

Відмовляючи в задоволення скарги,
суддя послався на наявність у слідчого
прокуратури Ленінського району м.
Полтави достатніх підстав та приводів
для порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_2, зокрема: рапорту
старшого слідчого прокуратури
Ленінського району м. Полтави про
виділення ним 29.09.2011 року з
кримінальної справи № 1
матеріалів відносно громадянина
ОСОБА_2 по якому необхідно прийняти
процесуальне рішення, в порядку ст. 97
КПК України, який 4.10.2011 року за № 58 пр-11
зареєстрований у книзі обліку заяв і
повідомлень про злочини, а також
виділеним матеріалом, який містить
протокол про адміністративне
правопорушення № 187430 від 15.04.2011 року,
протоколи допиту ОСОБА_2 як свідка від
09.08 2011 року та від 11.08.2011 року, протокол
допиту свідка ОСОБА_5 від 19.09.2011 року,
протокол допиту потерпілого ОСОБА_6
від 22.08.2011 р., а також висновок
судово-почеркознавчої експертизи № 578
від 26.09.2011 року.

В поданій апеляції ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Ленінського
районного суду м. Полтави від 10.01.2012
року та направити матеріали справи на
новий судовий розгляд.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим,
що судом першої інстанції поверхнево
та однобічно досліджені матеріали, на
підставі яких було порушено
кримінальну справу та не прийняті до
уваги викладені ним пояснення. В
постанові суду не вказано, чому суд
прийняв до уваги лише показання
свідків та критично поставився до
пояснень ОСОБА_2 Крім того, скаржник
категорично заперечує та не
погоджується з висновками проведеної
почеркознавчої експертизи запису «з
моїх слів написано вірно і мною
прочитано» та вказує, що цей запис
зроблений ним власноручно.

На думку апелянта, судом не враховано,
що до порушення кримінальної справи
відносно нього, слідча прокуратури
повинна була усунути протиріччя в
показання свідків та провести очні
ставки.

Заслухавши доповідь судді, виступ
ОСОБА_2 та в його інтересах захисника
ОСОБА_3, які підтримали апеляцію,
вислухавши заперечення прокурора
Герасименка Д.О. та пояснення слідчої
Пуха І.Ю., дослідивши наявні матеріали
та обговоривши мотиви апеляції,
колегія суддів не знаходить підстав до
задоволення апеляції, виходячи з
насупного.

Відповідно до положень ст. 236-8 КПК
України, розглядаючи скаргу на
постанову про порушення кримінальної
справи, суд повинен перевіряти
наявність приводів і підстав для
винесення оскаржуваної постанови,
законність джерел отримання даних, які
стали підставою для винесення
постанови про порушення справи, і не
вправі розглядати й заздалегідь
вирішувати ті питання, які вирішуються
судом при розгляді справи по суті.

Зі змісту поданої громадянином ОСОБА_2
скарги вбачається, що заперечуючи
проти порушення кримінальної справи,
він фактично ставить питання про
недоведеність його вини у вчиненні
злочину, передбаченому ст. 384 ч. 1 КК
України, вказує які, на його думку,
необхідно провести слідчі дії.

Зокрема скаржник не погоджується з
показаннями, які, в рамках попередньої
кримінальної справи, давали свідки
ОСОБА_7, ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6, а
також не погоджується з висновками
судово-почеркознавчої експертизи.

Аналогічні доводи ОСОБА_2 містяться і в
його апеляції.

Таким чином, ОСОБА_2 фактично ставить
питання про оцінку доказів по справі та
відсутність в його діях складу злочину,
передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України, а
тому судом першої інстанції
обгрунтовано, у відповідності до
положень ст. 236-8 КПК України, відмовлено
в задоволенні його скарги.

Вважаючи скаргу ОСОБА_2 безпідставною,
суд вірно зазначив, що він не вправі
вирішувати доводи, на які посилається
скаржник, оскільки такі питання
вирішуються при розгляді кримінальної
справи по суті та не стосуються
приводів і підстав до її порушення.

Більше того, постановою по порушення
кримінальної справи, згідно чинного
кримінально-процесуального
законодавства, не встановлюється
винуватість чи невинуватість особи, а
за наявності приводів та підстав до
порушення справи, вказуються статті
кримінального закону, за ознаками яких
порушується справа та визначається її
дальше спрямування.

Виходячи з наведеного, колегія судді не
знаходить підстав до задоволення
апеляції громадянина ОСОБА_2 та
скасування законної і обґрунтованої
постанови суду.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 382 КПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Полтави від 10 січня 2012
року за його скаргою на постанову про
порушення кримінальної справи - без
змін.

Головуючий: В. М. Гавриш

Судді: