УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/6597/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
06 липня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мазурово, Кривоозерського району, Миколаївської області, до засудження проживаючого в АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_8 за час відбуття покарання хоча і став на шлях виправлення, однак не довів своєю поведінкою і ставленням до праці свого виправлення.
Суд вважав, що ставлення засудженого до вчиненого злочину, тяжкість цього злочину, незначний період часу, який ОСОБА_8 відбуває покарання у РВК №73, байдуже ставлення до участі у суспільно-корисних відносинах свідчать про передчасність висновку про доведення виправлення засудженого.
В апеляційній скарзі з доповненням засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
На думку апелянта, суд не врахував те, що він має 7 заохочень в Бердичівській ВК №70, з яких 2 заохочення отримано в Райківській ВК №73 від начальника установи, працевлаштований, сумлінно ставиться до праці, претензій до нього не має, а усі застосовані до нього стягнення є погашеними, він отримав 2 професії, а тому висновки суду про його посередню характеристику вважає безпідставними.
Зазначає, що суд дійшов неправильного висновку про невизнання ним своєї вини, оскільки в суді він заявив, що вину у вчиненні злочину за який його засуджено він визнає повністю та щиро розкаюється.
Вказує на порушення судом його права на захист, а зокрема не забезпечення захисником, участь якого згідно до ст. 52 КК України він вважає обов`язковою.
Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненням, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, з достатньою повнотою з`ясувавши, чи став засуджений на шлях виправлення та чи відбув він у встановленому законом порядку необхідний строк покарання.
Так, ОСОБА_8 засуджений 18 травня 2007 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115 КК України на 8 років позбавлення волі.
15 вересня 2009 року Саранським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 29.01.07року; кінець строку відбування покарання: 26.07.15 року. Відбув 3/4 строку призначеного покарання 13.06.14 року.
Засуджений ОСОБА_8 згідно з матеріалами справи раніше судимий до позбавлення волі, але після звільнення знову вчинив злочин, в тому числі особливо тяжкий злочин, не визнає вину у вчиненні злочину відповідно з його поясненнями у суді при розгляді клопотання.
В місцях позбавлення волі він знаходиться з 08.02.2007 року. За період відбуття покарання зарекомендував себе з посередньої сторони, допустив 12 порушень вимог режиму тримання, за що сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі за зберігання заборонених предметів, стягнення погашені у встановленому законом порядку.
Має 9 заохочень, на виробництві колонії працевлаштований в майстерні різноробочим.
Згідно характеристики, виданої РВК №73, ОСОБА_8 у відношенні до представників адміністрації не завжди тактовний, до виконання передбачених законом вимог ставиться не зажди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, соціально-корисної активності не проявляє.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність, в матеріалах особової справи переконливих даних про його виправлення та його повсякденну сумлінну поведінку, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 .
Колегія суддів, вважає безпідставними доводи ОСОБА_8 про порушення судом першої інстанції його права на захист, оскільки з матеріалів провадження та його пояснень у суді апеляційної інстанції вбачається, що йому було роз`яснено його право на захист та він клопотань про залучення захисника не заявляв.
В суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_8 йому було призначено та забезпечено участь захисника.
Згідно до вимог ст. 52 КК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжких злочинів.
Відповідно п.10, п. 24 ч.1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження включає в себе досудове розслідування, підготовче судове провадження, судовий розгляд, ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним судом України, а також за нововиявленими обставинами, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Вирішення питань, в порядку виконання вироку, в тому числі при розгляді судом клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення, згідно вимог Закону не передбачає обов`язкової участі захисника та забезпечується судом лише за клопотанням засудженого, яке ОСОБА_8 , в суді першої інстанції не заявляв.
За таких обставин колегія суддів істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції не знаходить.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 квітня 2015 року щодо нього - без змін.
Судді: