Провадження № 11-кп/792/358/15
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.05.2015 колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року,-

В с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року засудженому ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання внаслідок акту амністії.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2014 році», позаяк згідно постанови Путильського районного суду Чернівецької області від 25 вересня 2007 року щодо нього вже було застосовано амністію, а п. «е» ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» заборонено застосування амністії щодо осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили новий умисний злочин.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2014 році». В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що не погоджується з постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 25 вересня 2007 року, яка ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, вважає, що суд першої інстанції не повинен був приймати її до уваги, апеляційний суд Хмельницької області повинен провести перевірку законності цієї постанови. Вважає, що суд не перевірив належним чином його тверджень щодо наявності підстав для відводу прокурора, та тверджень засудженого про те, що він має право на застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію в 2014році».

Захисник засудженого ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати щодо ОСОБА_8 амністію. Вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі перевірено доводи засудженого щодо безпідставного застосування Путильським районним судом Чернівецької області від 25 вересня 2007 року до засудженого амністії без його згоди та судом не перевірені належним чином відомості щодо джерела походження медичної картки засудженого, внаслідок чого судом зроблено невірну оцінку доказів, а суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування амністії щодо ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до п. „е ст. 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Згідно постанови Путильського районного суду Чернівецької області від 25 вересня 2007 року (а.м.к.п. 53) відносно ОСОБА_8 було застосовано Закон України „Про застосування амністії в Україні та він був звільнений від кримінальної відповідальності в зв`язку з актом амністії. На час розгляду клопотання засудженого як місцевим, так і апеляційним судом, ця постанова набрала законної сили та не скасована. При цьому обгрутованих причин, з яких вона не оскаржувалась взагалі, в разі незгоди з нею, апелянти в суді не наводять.

Твердження апелянтів, що суд першої інстанції не перевірив правомірності застосування Путильським районним судом Чернівецької області 25 вересня 2007 року щодо нього акту амністії, в зв`язку з чим обґрунтованість винесення цієї постанови мала бути перевірена як місцевим судом, так і апеляційним, на увагу не заслуговують, позаяк до компетенції, як суду першої інстанції, так і апеляційного суду Хмельницької області не входить перевірка рішень в кримінальних справах, які набрали законної сили, а також постановлені судами, які до того ж знаходяться за межами територіальної юрисдикції апеляційного суду Хмельницької області. Тому твердження апелянтів про необхідність проведення як Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, так і апеляційним судом Хмельницької області, повної перевірки законності застосування Путильським районним судом Чернівецької області акту амністії 25 вересня 2007 року в цьому кримінальному провадженні не ґрунтуються на положеннях кримінального процесуального закону.

Позаяк щодо ОСОБА_8 на протязі останніх десяти років вже застосовувалась амністія, тому у відповідності до п. „е ст. 4 Закону України „Про застосування амністії в Україні амністія щодо нього не може бути застосована, відтак такі доводи апеляційної скарги засудженого та його захисника задоволенню не підлягають, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 акту амністії та звільнення його від відбування призначеного покарання з цих підстав. З такими висновками суду першої інстанції також погоджується колегія суддів.

Постанова Путильського районного суду Чернівецької області від 25 вересня 2007 року на момент розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього акту амністії судом першої інстанції не була оскаржена, не скасована та набрала законної сили, тому його посилання на те, що суд не вправі був приймати її до уваги при розгляді його клопотання про застосування щодо нього акту амністії, на увагу не заслуговують. При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Доводи засудженого, що суд першої інстанції не вирішив відвід прокурору, що може бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не можуть прийматись до уваги, оскільки, як видно з матеріалів провадження, апеляційних скарг та доповнень до неї, пояснень засудженого в апеляційному суді, він заперечував проти участі ОСОБА_9 в суді першої інстанції, позаяк той приймав участь під час розгляду попереднім складом місцевого суду та заперечував проти задоволення клопотання засудженого. При цьому колегія суддів вважає необхідним зауважити, що попередня участь ОСОБА_9 , як прокурора, в цьому ж кримінальному провадженні, не може бути підставою для його відводу, в матеріалах провадження відсутні обставини, які б вказували про наявність підстав, передбачених ст. 77 КПК України, та давали б підстави для відводу прокурора, тому невирішення судом першої інстанції питання щодо відводу цього прокурора, при відсутності підстав для такого відводу, на думку колегії суддів, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Як видно з журналів судового засідання під час розгляду клопотання засудженого приймали участь представники Хмельницького слідчого ізолятора ОСОБА_10 (а.м.к.п.85), ОСОБА_11 (а.м.к.п.123), ОСОБА_12 (а.м.к.п. 89, 142), тому зазначення в ухвалі суду прізвища лише одного представника - ОСОБА_10 , та незазначення прізвищ інших представників, не вказують про упередженість суду першої інстанції, та не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які б давали колегії суддів підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, тому такі доводи засудженого не приймаються до уваги.

Доводи засудженого щодо упередженості суду першої інстанції не можуть прийматись до уваги, позаяк не підтверджуються жодними доказами.

Суд першої інстанції дав оцінку сукупності всім дослідженим доказам в провадженні, підстави вважати рішення суду першої інстанції необґрунтованим, про що заявляють апелянти, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України „Про амністію у 2014 році від 8 квітня 2014 року не може бути задоволене, обґрунтованих підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та застосування щодо засудженого акту амністії апелянти не наводять. Наявності підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України, засуджений не довів. Тому його твердження, що він має намір в майбутньому оскаржити постанову Путильського районного суду Чернівецької області (в зв`язку з чим він в апеляційному суді заявив клопотання про скасування оскарженої ним ухвали та призначення нового розгляду справи), не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування Закону України „Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2