Справа №4-531/08/04
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2008 р. Київський районний суд
м. Харкова у складі:

головуючого - судді Донець О.В.

при секретарі Муленко
К.І.

за участю
прокурора Денисюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Харкові справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної
справи,

ВСТАНОВИВ:

13.09.08 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі
скаргою на постанову СВ Київського РВ ГУ МВСУ у Харківський області від
06.03.2008 р. про порушення кримінальної справи за фактом вимагання
співробітниками охорони ТРК «Караван», за ознаками злочину, передбаченого ст.
189, ч.2 КК України.

Заявник вважає постанову незаконною, не обґрунтованою
та такою, що порушує його права та інтереси, оскільки винесена без достатніх
приводів і підстав, передбачених ст..ст.98, ч.1 ст.94 КПК України. В
обґрунтування скарги посилається на наступне.

Справа може бути порушена тільки в
тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.
Тобто, повинна бути сукупність доказів, які з достовірністю вказуватимуть на
те, що діяння особи є суспільно-небезпечним, винним та передбачене КК України.

Відповідно до постанови про
виїмку від 11.03.2008 р., за підписом старшого слідчого СВ Київського РВ ГУ МВС
України в Харківський області Левік А.В., в ТРК «Караван» висунута вимога про виїмку документів
відносно його працевлаштування, службової характеристики та копії паспорту.
Підстави збору особистої інформації про нього не зазначені. Згідно ст. 23
Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р. N 2657-ХП, забороняється збирання відомостей
про особу без її попередньої згоди, за винятком випадків, передбачених законом.
Кожна особа має право на ознайомлення з інформацією, зібраною про неї. У
постанові про здійснення виїмки від 11.03.2008 р. також вказано, що 04.03.2008
р. невідомі особи з числа співробітників
охорони ТРК «Караван», здійснюючи психічний вплив по відношенню до
ОСОБА_2, шляхом вимагання заволоділи належними їй грошами на загальну суму 2500 гр. Однак не вказано в чому
полягав психічний вплив та чим підтверджено заволодіння співробітниками охорони
грошима ОСОБА_2

Крім того, 04.03.2008 р. під час
чергування на території ТРК «Караван» на вимогу оу Київського РВ ТУ УМВС
України Балабай А.П., він, заявник, надав письмові пояснення відносно випадку 04.03.2008 р. Згідно
пояснень, ніяких дій, яки б давали змогу стверджувати про його участь у даних
подіях, а тим більш заволодіння належними іншій громадянці грошима не
міститься, що підтверджується показаннями інших співробітників ТРК «Караван» та
протоколом огляду місця події від 04.03.2008 р. Вказані грошові кошти були
сплачені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за придбані ними товари, внесені до каси, та їм
було надано розрахунковий документ, який пізніше було вилучено Балабай А.П.
Таким чином, вказані правовідносини регулюються цивільно - правовими нормами та
повинні вирішуватися у прядку цивільного судочинства.

За
твердженням заявника, дії оу Київського РВ ГУ УМВС України Балабай А.П. та ст.
слідчого СВ Київського РВ ГУ МВС України в Харківський області
Левік А.В. дають змогу дійти висновку, що винесення оскарженої постанови безпосередньо стосується
його законних інтересів і може вплинути на права та свободи, оскільки він є
охоронцем ТРК «Караван», а розслідування безпідставно порушеної кримінальної
справи передбачає проведення слідчих дій з його участю, складання процесуальних
документів, в яких фактично вказується на його участь у вчиненні злочину, що
негативно відображується на його репутації та принижує честь і гідність.

В судовому засіданні заявник
не надав будь-яких пояснень в
обґрунтування скарги, заявив, що
йому не зрозумілі підстави для порушення справи.

Прокурор вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши
пояснення заявника, прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи, які
стали підставою для винесення постанови про її порушення, вважає скаргу
ОСОБА_1 такою, що не підлягає
задоволенню.

Пленум Верховного Суду України в постанові «Про деякі
питання, що
виникають при розгляді судами України скарг на постанови
органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи» №1 від 11 лютого 2005 року
зазначив, що положення ч.6 ст.234, ч.3 ст.236 КПК України, визнані
не констутиційними,
втратили силу з дня оголошення Рішення Конституційного Суду України, тобто з 30 січня 2003 року. В зв'язку з
цим, на досудових стадіях кримінального процесу суди зобов'язані приймати до
провадження скарги
на постанови про порушення кримінальної справи відносно конкретної
особи, що
надходять від осіб,
відносно яких порушено кримінальну справу, або їх
захисників чи законних представників.

Таким чином, ОСОБА_1, як
охоронець ТРК „Караван”, мав право на звернення в суд зі скаргою на постанову
про порушення кримінальної справи. Суди повинні приймати до розгляду
скарги на постанови про порушення кримінальної справи протягом всього часу,
доки справа знаходиться в провадженні органів дізнання, слідства, прокурора.

У відповідності з п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №1 від 11 лютого 2005 року „Про деякі питання, які виникають під
час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого,
прокурора про порушення кримінальної справи” суд, розглядаючи на досудових
стадіях процесу скарги на постанови про порушення кримінальної справи, повинен
перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазаначених
постанов.

Судом встановлено,
що постановою Київського РВ ГУ МВСУ у
Харківський області від 06.03.2008 р.
порушено кримінальну справу за фактом
заволодіння 2500 гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 шляхом вимагання з застосуванням психічного впливу
співробітниками охорони ТРК «Караван» тобто за ознаками злочину, передбаченого
ч.2 ст. 189 КК України.

Ст. 94 КПК України містить
вичерпний перелік підстав порушення кримінальної справи. Справу може бути
порушено лише в тих випадках, коли є достатні дані, що вказують на наявність
ознак злочину.

Відповідно до ч.2 ст.98 КПК України, при наявності відомостей про
особу, що скоїла злочин, кримінальна справа повинна бути порушена відносно цієї
особи.

В постанові зазначено, що 04.03.08 р.
невстановлені особи з числа
співробітників охорони ТРК „Караван” по вул.Г.Праці,7 м. Харкова з
застосуванням психічного впливу стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_4, шляхом вимагання
заволоділи грошима у сумі 2500 гр. Таким чином, суд вважає, що справа
правомірно порушена за фактом скоєння злочину, оскільки вичерпне коло осіб,
причетних до скоєння на момент
винесення постанови про її
порушення, не було встановлено. Однак, порушення справи за фактом, при зазначених
вище обставинах, не є підставою для скасування
постанови, оскільки заявник, вважаючи порушеними його права, скористався
правом на оскарження
постанови та така скарга прийнята судом до провадження.

Матеріали, які стали підставою для
порушення кримінальної справи, містять
заяву ОСОБА_4 про вимагання грошей у
сумі 2500 гр. в ТЦ „Караван” у ОСОБА_2
невідомими особами 04.03.08 р.
/а.с.3 кримінальної справи № 61080334/, а також заяву ОСОБА_2 про скоєння
злочину /а.с. 6/. Таким чином, суд вважає встановленою наявність приводів для
винесення оскарженої постанови. Крім
того, у досліджених судом матеріалах справи, на підставі яких винесена
постанова про порушення кримінальної справи, наявна сукупність фактів, доказів,
отриманих з джерел та в порядку, встановленому КПК України, які містять
викладення обставин об'єктивної та суб'єктивної сторін злочину, підстав
для порушення справи: пояснення свідків, протоколи оглядів місця події, речей, грошей та грошових документів.

Суд
вважає безпідставними, не доведеними та
спростованими твердження заявника про
відсутність приводів та підстав
для порушення кримінальної справи.

Твердження ОСОБА_1 на нібито допущені
оперативними співробітниками Київського РВ ХМУ ГУМВДУ в Харківській області та слідчим інші порушення, зокрема відсутність підстави
для збору особистої інформації про
нього, порушення в зв'язку з цим ст. 23 Закону України «Про інформацію» від
02.10.1992 р. N 2657-ХП, необхідність проведення слідчих дій з його участю,
складання процесуальних документів, в яких фактично вказується на його участь у
вчиненні злочину, що негативно відображується на його репутації та принижує
честь та гідність, не є підставами для скасування постанови про порушення
кримінальної справи, передбаченими ст.ст.236-7 - 236-8 УПК України.
Посилання на необхідність доведення пояснень ОСОБА_2 та
інш. на певні обставини скоєного злочину, на існування якихось
цивільно-правових відносин з вказаною особою, повинні перевірятись та отримати
правову оцінку під час проведення
досудового слідства, за
результатами якого КПК України
передбачає різні наслідки, в тому
числі і закриття кримінальної справи на підставах,
передбачених законом.

Постанова про
порушення кримінальної справи від 06.03.2008 р. про порушення кримінальної
справи за фактом вимагання співробітниками охорони ТРК «Караван», за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України відповідає вимогам ст.ст. 94,98
КПК України, а тому не підлягає скасуванню. Суд залишає скаргу ОСОБА_1 без задоволення в
повному обсязі.

Виходячи
з наведеного, керуючись
ст.ст. 94,98,234,236-7,236-8 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова може бути
оскаржена до апеляційного
суду Харківської області
протягом 7 діб
з дня її винесення.

Суддя