Справа № 278/1149/15-к
В И Р О К
іменем України
22 квітня 2015 року м.Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 2.02.2015 року за № 0000135, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого пекарем у приватного підприємця « ОСОБА_6 », проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу (КК) України,
в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Житомирського району ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої 01 лютого 2015 року ОСОБА_5 домовився з невстановленою слідством особою, мешканцем смт. Бородянка Київської області, про збут останньому особливо-небезпечного наркотичного засобу «канабіс».
З метою реалізації свого злочинного умислу 04.02.2015 року ОСОБА_5 отримав від вищевказаної невстановленої слідством особи грошові кошти в сумі 318 грн. для придбання для неї особливо-небезпечного наркотичного засобу «канабіс».
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення та збут особливо-небезпечного наркотичного засобу «канабіс», ОСОБА_5 04.02.2015 року близько 12 години незаконно з метою подальшого збуту придбав в м. Житомирі при невстановлених слідством обставинах особливо-небезпечний наркотичний засіб «канабіс» вагою 3,301 грама, який згідно Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин i прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770, віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, після чого, зберігаючи вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб при собі, незаконно перевіз його до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що на землях Кам`янської сільської ради, де розфасував його в два паперових згортка.
Після цього ОСОБА_5 з метою передачі особливо-небезпечного наркотичного засобу невстановленій слідством особі в смт. Бородянка Київської області, перебуваючи за вищевказаною адресою, 4 лютого 2015 року близько 20 години передав вищевказані два паперових згортки з особливо-небезпечним наркотичним засобом «канабіс» вагою 3,301 грама своїм знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , котрі не були обізнані в злочинних намірах ОСОБА_5 , для подальшої передачі невстановленій слідством особі в смт. Бородянка Київської області.
04 лютого 2015 року о 21 години 30 хвилин в ході проведення обшуку ОСОБА_7 в с. Глибочиця Житомирського району в кишені курточки останнього було виявлено та вилучено два паперових згортка з особливо-небезпечним наркотичним засобом «канабіс» вагою 3,301 грама.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачена ч. 2 ст. 307 КК України незаконні придбання, зберігання та перевезення з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
9 квітня 2015 року між заступником прокурора Житомирського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України та узгоджують вид покарання із застосуванням ст. 69 КК України: штраф в розмірі 1765 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 30005 гривень без конфіскації майна. Підозрюваний зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та виконувати всі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, є тяжким злочином, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру (27.03.2015) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 307 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_5 , не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним, у суду немає.
ОСОБА_5 заявив, що цілком розуміє наслідки угоди.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину.
Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_5 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування, підстав для зміни щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 9 квітня 2015 року між заступником прокурора Житомирського району ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначивши йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1765 (тисяча сімсот шестидесяти п`яти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 30 005 (тридцять тисяч п`ять) гривень, без конфіскації майна.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
два паперових згортка із 3,301 грама наркотичний засобу «канабісу», наркотичний засіб «опій ацетильований» вагою 0,015 грама, які здано на зберігання до спеціального приміщення УМВС України в Житомирській області; 4 пластикових шприці, деформовану пластикову пляшку з нашаруванням наркотичного засобу «канабісу», які здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, знищити;
вилучені в ході обшуку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мобільні телефони «Нокіа» та «Самсунг», які здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області; грошові кошти в сумі 100 грн., які здано на зберігання до ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути власникам;
вилучені в ході обшуку в домоволодінні ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 мобільний телефон «Нокіа», договір найму житлового приміщення, копію паспорту ОСОБА_9 , копію ідентифікаційного коду ОСОБА_9 , лист формату А4, зошит формату А4, особові справи учасників програма «Панацея», договори надання послуг та найму, повідомлення, мобільний телефон «Самсунг», які здано на зберігання до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області повернути власнику.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 799 грн. 37 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судово-хімічних експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1