№1-3613
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року Вишгородський
районний суд Київської області у
складі:

головуючої - судді Скарлат О.
І.

при секретарі
Грабовській А.О.

за участю прокурора Плаксій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вишгороді справу про
обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця
с.Новосілки Вишгородського району
Київської області, громадянина
України, освіта середня, неодруженого,
непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3
ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2012 року близько 12-00 години
ОСОБА_1, перебуваючи в с.Новосілки
Вишгородського району Київської
області, з метою таємного викрадення
чужого майна, з корисливих мотивів,
умисно, відкрутивши дві гайки застібки
дерев'яного паркану проник на
територію домоволодіння ОСОБА_2, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та
реалізуючи свій злочинний намір,
скориставшись відсутністю власника
домоволодіння викрав з подвір»я
домоволодіння 4 металеві плити, бувші
у використанні розміром 1000х270х15 мм,
вагою 30 кг кожна, ціною 2,05 грн. за 1 кг
металобрухту, чим завдав матеріального
збитку потерпілому ОСОБА_2 на суму 246
грн.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе
винним у вчиненні інкримінованого
злочину, пояснив суду, що дійсно він
16.08.2012 року, відкрутивши дві гайки
застібки дерев'яного паркану проник на
територію домоволодіння по АДРЕСА_2 та
викрав з території подвір»я 4 металеві
плити. Викраденим розпорядився на
власний розсуд. В скоєному чисто
сердечно розкаюється, просить суворо
не карати.

Підсудний ОСОБА_1 погодився з
інкримінованими йому кваліфікуючими
ознаками злочину та розміром завданої
потерпілим матеріальної шкоди.

Виходячи з того, що показання
підсудного ОСОБА_1 відповідають
фактичним обставинам справи, зміст
яких учасники судового розгляду
розуміють правильно й не оспорюють, суд
на підставі ч.3 ст.299 КПК України, за
згодою прокурора та підсудного, визнав
недоцільним дослідження доказів, які
учасниками судового розгляду не
заперечуються.

Таким чином, суд визнає доведеною вину
ОСОБА_1 у тому, що він вчинив таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
поєднана з проникненням у сховище, що
підтверджується доказами дослідженими
в судовому засіданні і кваліфікує його
злочинні дії за ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні підсудному ОСОБА_1
міри покарання, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, особу
винного та обставини, які сприяли
вчиненню злочину.

Обставиною, що обтяжують покарання
підсудного ОСОБА_1 судом не
встановлено.

Обставинами, що пом'якшують покарання,
суд визнає щире каяття підсудного
ОСОБА_1 та активне сприяння розкриттю
злочину що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК
України.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь
тяжкості вчиненого злочину, обставини
вчинення злочину та особу винного, з
урахуванням обставин справи та даних
про особу підсудного ОСОБА_1 суд
приходить до висновку про необхідність
призначити йому покарання у вигляді
позбавлення волі в межах санкції ч.3
ст.185 КК України.

При призначенні міри покарання
підсудному ОСОБА_1 суд, враховуючи
особу винного, стан його здоров»я,
наявність пом'якшуючих покарання
обставин, його характеристику, на
обліку у лікаря нарколога та психіатра
не перебуває, тяжких наслідків від
злочину не настало та відсутність у
потерпілого претензій до підсудного,
суд приходить до висновку, що
виправлення та перевиховання
підсудного можливе без ізоляції від
суспільства, але в умовах нагляду за
його поведінкою з боку органів
кримінально-виконавчої інспекції,
тому суд вважає за можливе звільнити
підсудного ОСОБА_1 від відбування
покарання з випробуванням на підставі
ст.75 КК України та покласти на нього
обов'язки згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК
України..

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324 КПК України (1960
року), суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК
України і призначити йому покарання за
цією статтею -3 (три) роки позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання
звільнити з випробуванням, якщо він
протягом 1 (одного) року не вчинить
нового злочину і виконає обов'язки,
передбачені пунктами 2 ст.76 КК України,
зокрема не виїжджати без дозволу
органів кримінально-виконавчої
інспекції за межі України.

До набрання вироком законної сили
підсудному ОСОБА_1 міру запобіжного
заходу у вигляді підписки про невиїзд
залишити без змін.

Вирок протягом 15 діб з моменту
проголошення може бути оскаржений до
апеляційного суду Київської області
шляхом подання апеляції через
Вишгородський районний суд.

Суддя
О.І.Скарлат