У Х В А Л А
13 листопада 2014 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
26 Травня 2014 року в денний час громадянка ОСОБА_6 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрала з вищевказаної квартири грошові кошти в сумі 550 грн., які належать громадянину ОСОБА_4 , чим завдала останньому майнової шкоди на вказану суму.
Своїми діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_6 вчинила суспільно-небезпечне діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.1 КК України.
Вищенаведене суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в справі доказами.
Потерпілий в справі ОСОБА_4 підтвердив факт вчинення крадіжки коштів малознайомою йому ОСОБА_6 26.05.2014 року із кімнати по місцю його проживання. Пояснив, що познайомившись 25.05.2014 року на дискотеці із ОСОБА_6 , він запросив її по місцю свого проживання, де вона знаходилась до наступного дня. Коли денний час 26.05.2014 року він заснув, підозрювана була в квартирі. Проснувшись, ОСОБА_7 він не виявив, проте виявив зникнення грошей в сумі 500 грн. із його гаманця та грошей в сумі 50 грн., які лежали на тумбочці. Через певний час він зустрів ОСОБА_6 на дискотеці, на його претензії вона не заперечувала вчинення нею крадіжки та обіцяла повернути гроші через тиждень. Більше він її не бачив, кошти йому не повернуті по даний час. Будь-яких відхилень від норми чи неадекватної поведінки ОСОБА_7 він не зауважив. Проте, ознайомившись із матеріалами справи, зокрема із висновком судової психіатричної експертизи, він її не оспорює, і не заперечує застосування щодо ОСОБА_6 рекомендованих лікарями примусових заходів медичного характеру.
Крім того, факт крадіжки чужого майна шляхом вільного доступу в кімнаті АДРЕСА_2 , стверджуються дослідженими судом на а.с. 19,25 матеріалів досудового слідства протоколами пізнання по фотознімках серед інших особи ОСОБА_6 , як особи яка вчинила крадіжку належних потерпілому грошей із кімнати по місцю його проживання, за участю потерпілого та свідка ОСОБА_8 .
Із клопотання слідчого вбачається, що в ході досудового слідства ОСОБА_6 визнавала вину у вчиненні крадіжки чужого належного ОСОБА_4 майна /коштів/, давала покази та щиро розкаялася у вчиненому.
Таким чином, оцінюючи покази, письмові докази, суд прийшов до висновку, що факт суспільно-небезпечного діяння та вина ОСОБА_6 у його вчиненні повністю підтверджується сукупністю досліджених в справі доказів. Суспільно-небезпечне діяння обмежено осудної носить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, таємне викрадення чужого майна.
У відповідності до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №298/14 від 19.09.2014 року, проведеної експертами КЗ «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у формі біполярного афективного розлад, на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час вчинення інкримінованого їй злочину також страждала на біполярний афективний розлад в стані загострення /поточний гіпоманіакальний епізод/, що позбавляло її здатності повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 потребує застосування примусових заходів медичного характеру амбулаторної примусової психіатричної допомоги /АППД/, /а.с.41-44/.
Згідно довідки №465 від 05.06.2014 року КЗ «РОЦПЗН», ОСОБА_6 перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра із 2009 року з приводу хронічного психічного захворювання.
Оцінюючи вищезазначений акт судово-психіатричої експертизи і докази з цього приводу, думку учасників процесу, суд прийшов до висновку, що достовірними доказами доведене вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного діяння в стані обмеженої осудності.
У відповідності до ч.2 ст.20 КК України, до ОСОБА_6 , як особи, що на час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебувала с стані обмеженої осудності, можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Враховуючи наведене, думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання,та погоджується, що до ОСОБА_6 необхідне і можливе застосування примусових заходів медичного характеру, згідно ст.ст. 92-94 КК України.
Враховуючи особу обмежено осудної, в тому числі перше вчинення суспільно-небезпечного діяння, вперше застосування примусових заходів медичного характеру, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею діяння, що у відповідності до ст.12 КК України не тяжким, висновки комісії лікарів-експертів, думку прокурора, потерпілого і захисника з цього приводу, суд прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 92-94 КК України, примусового заходу медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку /АППД/.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.503-513 КПК України, суд
Застосувати до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку /АППД/.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.
Судові витрати в справі віднести на рахунок держави.
Копію ухвали вручити прокурору, направити для відома ОСОБА_6 , та надати на вимогу інших сторін.
Матеріали кримінального провадження досудового слідства на 49 акрушах зберігати із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Рівненської області через місцевий суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів із дня її проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1