АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/858/14 Справа № 200/639/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
його адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляцією прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року, яким:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «АКС-інвест», одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2006 року народження, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання, з іспитовим строком на 3 роки, та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 районним судом визнано винним та засуджено за те, що приблизно о півночі з 18 на. 19 листопада 2011 року, знаходячись поблизу входу в лаунж-бар «Сливки», розташованого по пр. К.Маркса, 49 у м. Дніпропетровську, в ході сварки з раніше незнайомим ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, з використанням невстановленого предмету, зажатого в руці, він наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше 4 ударів вказаним предметом та кулаком руки в область голови. В результаті спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран в лобній області ліворуч, тім`яній області ліворуч та тім`яно-потиличній області праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як 21 день, а також тілесні ушкодження у вигляді: травматичного розчавлення лівого ока, гематоми повік, яке ускладнилося посттравматичною атрофією лівого ока; перелому решітчастої кістки ліворуч, забійної рани спинки носу, упроводжувалися лівостороннім гемосинуситом та повною втратою зору на ліве око, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили загальну стійку втрату працездатності понад 1/3 (більше ніж 33%).

В апеляціях та доповненнях до них:

- Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини засудженого у скоєному, правильність юридичної кваліфікації, просить вирок скасувати, із-за м`якості призначеного покарання. Вважає, що судом належним чином не враховано тяжкість скоєного злочину, що потерпілому ОСОБА_12 спричинено травматичне розчавлення ока, те що він визнав себе винним лише частково, та не розкаявся. Просить постановити вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі реально.

- Потерпілий ОСОБА_7 вважає, що вирок являється незаконним, оскільки суд допустив неповноту судового розгляду, ухилився від розгляду питання про співучасть у скоєнні злочину громадянина ОСОБА_13 , який також спільно з обвинуваченим побив його, а також судом не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, яким міг бути пістолет. На думку потерпілого висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, остільки тяжкі тілесні ушкодження йому спричинено не тільки одноособово ОСОБА_12 , але і вказаним вище громадянином Алусі, але суд невірно оцінив зібрані докази та пояснення свідків. На його думку, скоєне обвинуваченим кваліфіковано невірно. Також вказує, що суд першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання невірно врахував в якості пом`якшуючої обставини щире каяття обвинуваченого, остільки ОСОБА_12 не розкаявся у скоєному, не сприяв розкриттю злочину, приховав знаряддя злочину, та намагався імитувати спричинення собі тілесних ушкоджень. Також не погоджується з рішенням в суду в частині задоволення цивільного позову, вважаючи попередньо отримані ним кошти від потерпілого у розмірі 200 тисяч гривень недостатньою сумою для компенсації, вважаючи, що суд повинен задовольнити його позовні вимоги у розмірі 500 тисяч гривень, остільки із-за втрати ока він переніс значні душевні, фізичні страждання та спотикається зі значними незручностями в повсякденній роботі та життєдіяльності. На його думку, суд належним чином не врахував всіх обставин справи, невірно оцінив дані про особу ОСОБА_12 та необґрунтовано призначив тому несправедливе покарання внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати, призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді реального позбавлення волі, а також збільшити розмір стягнення в відшкодування моральної шкоди до 500 тисяч гривень,

- Адвокат ОСОБА_14 також не згоден з вироком суду, на його думку допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог КПК України, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.. Вважає, що суд невірно оцінив зібрані докази, не прийняв до уваги докази, що виправдовують ОСОБА_12 . На його думку суд не звернув належну увагу на дії гр. ОСОБА_13 , який також приймав участь у побитті потерпілого та тримав в руках твердий тупий предмет, та який надавав суперечливі пояснення що не він, а ОСОБА_12 наніс не менше ніж 5 ударів пістолетом в область обличчя потерпілому. Предмет, яким спричинено злочин не встановлено. Але органи досудового розслідування, на його думку, безпідставно закрили провадження стосовно вказаного громадянина. Також вважає, що судом не надано правильної оцінки і тій обставині. що ОСОБА_12 захищався від ОСОБА_15 і йому в ході бійки також були спричинені тілесні ушкодження, які йому спричинено безпосередньо потерпілим, а суд невірно вказав, що тілесні ушкодження він міг отримати в іншому місці і в інший час. Вважає, що суд допустив порушення вимог ст.334 КПК України при складанні вироку, неналежно обґрунтував вину та невірно оцінив докази. На його думку, судом та слідством не зібрано достатніх доказів, якими б було доведено винуватість ОСОБА_12 у скоєному та вичерпана можливість для їх отримання, а дії ОСОБА_12 за ст.121ч.1 КК України кваліфіковано невірно. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 на підставі ст..284 п.3 ч.1 КПК України - закрити.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, що приймав участь у розгляді справи, просить вирок скасувати, призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, а апеляції обвинуваченого та адвоката залишити без задоволення, потерпілого ОСОБА_7 , який прохає вирок скасувати, призначити ОСОБА_12 покарання у вигляді реального позбавлення волі, а також задовольнити його позовні вимоги в відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 тисяч гривень, адвоката ОСОБА_9 , який прохає вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_12 на підставі ст.284 п.3 ч.1 КПК України закрити, обвинуваченого ОСОБА_12 , який прохає вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи, викладені в апеляціях, доповненнях до них та в судовому засіданні, перевіривши матеріали справи та дослідивши відповідні матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора, потерпілого та адвоката підлягають задоволенню частково, а вирок скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має відповідні права, які в ході кримінального провадження повинні бути забезпечені належним чином, а згідно вимог ст.ст. 277, 291 КПК України в повідомленні про підозру та в обвинувальному акті повинні міститися відповідні відомості, в тому числі і щодо змісту підозри , формулювання конкретного обвинувачення, правильності юридичної кваліфікації та інших обставин кримінального правопорушення.

Також згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з процесуальних документів та вироку суду, вказані вимоги Закону -не були належно виконані.

Так, згідно протоколу повідомлення про підозру від 14.03.2014 року, та обвинувального акту ( т.3 а.с. 218-219 КПК України), ОСОБА_12 пред`явлено підозру та відповідно обвинувачення з юридичною кваліфікацією за ч.1ст.121 КК України. При цьому як в повідомленні про підозру, так і в обвинувальному акті, умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковано, як вказано вище, за ч.1 ст.121 КК України, та вказано в даних процесуальних документах, що скоєне ним виразилося в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
Але як вбачається з висновків судово-медичного експерта від 27.03.2012 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран в лобній області ліворуч, тім`яній області ліворуч та тім`яно - потиличній області праворуч; травматичного розчавлення лівого очного ока, гематоми повік, яке ускладнилося посттравматичною атрофією лівого очного ока; перелому решітчастої кістки ліворуч, забійної рани спинки носу, які супроводжувалися лівостороннім гемісінусітом та повною втратою зору на ліве око. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що зумовили загальну стійку втрату працездатності понад 1/3 (більше ніж 33%).

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачення за даною ознакою Хранюку не пред`являлось.

Тобто, юридична кваліфікація в пред`явленних в підозрі та обвинуваченні ОСОБА_12 викладені відповідно за ч.1 ст. 121 КК України за ознакою - небезпечності для життя потерпілого в момент заподіяння, яка є відмінною від тої ознаки, про яку вказав у висновку експерт - загальна стійка втрата працездатності понад 1/3 (більше ніж 33%).

Таким чином., обвинувачений захищався від обвинувачення, яке не підтверджено матеріалами кримінального провадження , добутим доказам, в тому числі і висновку судово-медичного експерта.

В зв`язку з цим , колегія суддів приходить до висновку, що по справі допущено порушення права ОСОБА_12 на захист. При цьому колегія суддів виходить з положень, викладених в п.10, 13 ч.1 ст.7; ст.8 ч.1 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист, а також відносно того, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, враховуючи, що на протязі досудового слідства, в ході кримінального провадження Хранюку було пред`явлено підозру та обвинувачення за іншою кваліфікуючою ознакою, вказаною в ст. 121 ч.1 КК України, та він захищався від іншого обвинувачення, а суд у вироку зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, то даний вирок не можна визнати законним, він не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та підлягає скасуванню.

При цьому справа підлягає поверненню на новий судовий розгляд в той же суд, але в іншому складі суду, адже колегія апеляційного суду, враховуючи вищевикладене та характер допущенного районним судом порушення, позбавлена можливості прийняти своє остаточне рішення

Остільки вирок суду скасовано з процесуальних підстав, то колегія суддів не входить в оцінку доказів щодо доведеності вини обвинуваченого, та інших доводів, вказаних в апеляціях прокурора, потерпілого, та адвоката. В той же час колегія суддів зазначає, що вказані в апеляціях доводи повинні бути в ході судового засідання ретельно перевірені, та зібраним доказам повинно бути надано належну оцінку в судовому рішенні, яке повинно бути законним та обґрунтованим.

В разі, якщо в ході нового судового розгляду, буде підтверджено об`єм обвинувачення та юридична кваліфікації скоєного за ст..121 ч.1 КК України, то колегія суддів вважає, що призначене Хранюку районним судом покарання, слід вважати м`яким.
Приймаючи до уваги, що дане кримінальне провадження буде розглядатись на підставі вимог КПК України 2012 року, то колегія судів вважає за необхідне, обрати стосовно ОСОБА_8 міру запобіжного заходу особисте зобов`язання, остільки обрана йому раніше районним судом міра запобіжного заходу - підписка про невиїзд, чинним КПК не передбачена.

Керуючись ст.ст.405, 407, 411 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2014 року стосовно ОСОБА_11 скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суду.

Обрати стосовно ОСОБА_8 міру запобіжного заходу особисте зобов`язання.

Судді: