АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11
"а"- 840 Категорія:
ст.ст. 191, 212 КК України
суді 1-ї інстанції Михайленко А.В. Доповідач Кривошея А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2007
року м.Вінниця

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду

Вінницької
області в складі:

Головуючого
Петришина Ш.

суддів: Кривошеї
А.І., Сороки Л.А.

за участю
прокурорів Заброцької Л.О., Краєвської Н.Й.

адвоката ОСОБА_1

засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією із внесеними
змінами помічника прокурора м.Вінниці Тітаренка Є.А., засуджених ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та адвоката засудженої ОСОБА_3 на вирок Ленінського райсуду м.Вінниці від 14
червня 2007 року яким засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Гнівань, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, українця, освіта
середня, не працюючого, не одруженого, не судимого

· за ч.3
ст. 27, ч.3 ст. 212 КК до 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права
займатись підприємницькою діяльністю строком 3 (три) роки з конфіскацією майна;

· за ч.3
ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

· за ч. 1
ст. 209 КК до 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права займатись
підприємницькою діяльністю строком 2 (два) роки з конфіскацією коштів, здобутих
злочинним шляхом та з конфіскацією майна.

Згідно ст. 70 КК шляхом часткового
складання остаточно призначено покарання 6 (шість) років 6 (шість) місяців
позбавлення волі з позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю
строком 3 (три) роки з конфіскацією коштів, здобутих злочинним шляхом та з
конфіскацією майна.

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Нижній Тагіл, Свердловської області, мешканця
АДРЕСА_2, громадянина України, росіянина, освіта незакінчена середня,
працюючого приватним підприємцем, не одруженого, не судимого

·
за
ч. 3 ст. 212 КК до 5 (п'яти) років
позбавлення волі з позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю
строком 3 (три) роки;

·
за ч. 2 ст. 358 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 5 (п'ять)
років позбавлення волі з позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю
строком 3 (три) роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 (три) роки.

ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Вінниці, мешканця АДРЕСА_3, громадянина України,
українця, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого

·
за ч.3 ст. 212 КК до 5 (п'яти) років позбавлення волі з
позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю строком 3 (три) роки;

·
за ч. 2 ст. 358 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання
5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавлення права займатись підприємницькою
діяльністю строком З (три) роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим
строком 3 (три) роки.

ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Вінниці, мешканця АДРЕСА_4, громадянина України,
українця, освіта середня спеціальна, приватного підприємця, не одруженого,
раніше не судимого - за ч.3 ст. 212 КК до 5 (п'яти) років позбавлення волі з
позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю строком 3 (три) роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 (три) роки.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку м. Луганськ, мешканку АДРЕСА_5, громадянку України,
росіянку, освіта вища, працюючу головним бухгалтером Вінницької міської
громадської організації «Центр підтримки малого бізнесу», не заміжню, не судиму

·
за ч.3 ст. 190 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі;

·
за ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК до
5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані
з матеріальною відповідальністю строком 2 (два) роки;

·
за ч. 2 ст. 358 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 366 КК до 3 (трьох)
років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з
матеріальною відповідальністю, строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 70 КК шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання
5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані
з матеріальною відповідальністю строком 2 (два) роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 (три) роки.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, уродженця м. Сокіряни Чернівецької
області, мешканця АДРЕСА_6, одруженого, з вищою освітою, не судимого, має на
утриманні неповнолітню дитину

- за ч.3 ст. 190 КК до 3 (трьох) років
позбавлення волі;

- за ч. 5 ст. 191 КК України із
застосуванням ст. 69 КК до 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням
права займати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю строком 3 (три)
роки;

- за ч. 2 ст. 366 КК до 3 (трьох)
років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з
матеріальною відповідальністю, строком 2 (два) роки.

Згідно ст. 70 КК
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено
покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади,
пов'язані з матеріальною відповідальністю строком 3 (три) роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 (три) роки.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_7, українку, громадянку України, уродженку м. Вінниця, проживаючу в
АДРЕСА_6, одружену, освіта вища, має на утриманні неповнолітню дитину, не
судиму

- за ч. 4 ст. 190 КК до 5 (п'яти)
років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 358 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну призначено
покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком 3 (три) роки.

Стягнуто з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України 1493 (одну тисячу
чотириста дев'яносто три) грн. 40 коп. вартості проведення криміналістичного
дослідження.

Стягнуто з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Вінницького відділення КНДІСЕ 1201 (одну
тисячу двісті одну) грн. 18 коп. вартості проведення криміналістичного
дослідження.

Стягнуто з
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь навчально-методичного центру
професійно-технічної освіти у Вінницькій області 44846 (сорок чотири тисячі вісімсот
сорок шість) грн. 15 коп.

В задоволенні
цивільного позову ТОВ «Видавництво «Генеза» відмовлено.

Вирішено долю
речових доказів.

Справа №03329001

Згідно вироку
суду, ОСОБА_4, з метою проведення підприємницької діяльності без сплати
податків, вступив у попередню змову з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які за пропозицією ОСОБА_4
зареєструвалися суб'єктами підприємницької діяльності та за винагороду
здійснювали підприємницьку діяльність під його керівництвом, при цьому вони
домовились про способи ухилення від сплати податків та розподілили між собою
злочинні ролі: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, зареєструвалися приватними
підприємцями, відкрили в банку розрахункові рахунки та знімали з них готівкові
кошти, які надходили, і передавали їх ОСОБА_4

При зарахуванні
коштів на банківські рахунки приватних підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
виникали податкові зобов'язання, у відповідності з вимогами пп. 7.3.1 п. 7.3
ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" № 168/97-ВР від
03.04.1997 року, якими передбачено, що: датою виникнення податкових зобов'язань
з продажу товарів (робіт, послуг) вважається:

дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як
оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу.

При цьому, у
приватних підприємців, в зв'язку з відсутністю податкових накладних на
придбаний товар (роботи, послуги), не виникало право на податковий кредит,
тобто, податковий кредит мав нульове значення.

За наслідками
господарської діяльності у ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, виникла необхідність подати до ДПІ у
м. Вінниці податкову декларацію з податку на додану вартість.

В зв'язку з цим
ОСОБА_4, домовився з ОСОБА_2 про те, що вона неофіційно за винагороду буде
вести податковий облік господарської діяльності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8

На виконання
спільної домовленості, ОСОБА_2, на протязі з жовтня 2002 по січень 2003 року,
неофіційно вела їх податковий облік, а також складала та подавала податкові
декларації, в яких вказувала завідомо неправдиві дані: в деклараціях було
задекларовано податковий кредит, хоча у зв'язку з відсутністю податкових
накладних на придбаний товар (роботи, послуги) податковий кредит мав нульове
значення.

Податкові
декларація з податку на додану вартість приватних підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, з внесенням неправдивих даних, за усною вказівкою ОСОБА_4
підписувались та завірялись печаткою ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та подавались до ДПІ міста Вінниці.

Таким чином,
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в порушення пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону

України „Про
податок на додану вартість" № 168/97-ВР від 03.04.1997 року занижували
податкові зобов'язання та в порушення пп.7.4.1 та пп.7.4.5 п.7.4 ст.7
вищевказаного Закону завищували податковий кредит, в результаті чого ухилились
від сплати податку на додану вартість.

Крім того,
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в порушення статті 13 розділу IV
Декрету Кабінету міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян" № 13-92 від 26.12.92р. із змінами та доповненнями внесеними
Декретом Кабінету Міністрів України від 30.04.93р. № 43-93, яким передбачено,
що оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного
року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи,
приховали оподатковуваний дохід шляхом неподання до Державної податкової
інспекції у м. Вінниці декларації про одержані доходи приватними підприємцями.

Оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом і
документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за
нормами у відсотках до валового доходу, визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України
та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

У зв'язку з
відсутністю первинних бухгалтерських документи, які б підтверджували витрати,
документальною перевіркою враховано витрати при проведенні річного перерахунку
за нормами у відсотках до валового доходу, згідно норм витрат наведених у
додатку № 6 Інструкції, затвердженої Декретом Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян" № 13-92 від 26.12.92р. із
змінами та доповненнями внесеними Декретом Кабінету Міністрів України від
30.04.93р. № 43-93. (ОСОБА_4 та ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, займались торговельно-посередницькою діяльністю, тому
норма витрат рахується за ставкою 25% ).

У відповідності
зі статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок з
громадян" № 13-92 від 26.12.92р., обчислення податку протягом року
проводиться з суми місячного сукупного доходу за ставкою, зазначеною у пункті
7.1 Інструкції "Про прибутковий податок з громадян" від 21.04.93р. №
12, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 09.04.96 р. № 64.

Отже, в
порушення статті 13 розділу 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" від 26.12.92р. № 13-92 ОСОБА_4 за
попередньою змовою з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ухилялись від сплати
прибуткового податку з громадян.

Так за
реалізовані товари та надані послуги від покупців на розрахункові рахунки
приватного підприємця ОСОБА_6 НОМЕР_1 в Вінницькій філії „Укрінбанк" та
НОМЕР_2 в Вінницькій філії „Укрпромбанк" в період з 5.08.2002 року по
17.01.2003 року надійшло 2 003 310,81 гривень.

В період з
серпня 2002 року по січень 2003 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6, шляхом неведения
податкового обліку, заниження податкових зобов'язань, завищення податкового
кредиту та витрат, неподання податкової звітності та шляхом підробки документів
умисно ухились від сплати:

·
податку на додану вартість в сумі 324 494 гривень;

·
прибуткового податку з громадян в сумі 472 290 гривень,

·
а всього на загальну суму 796 784 гривень, що призвело до
фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах.

За реалізовані товари та надані
послуги від покупців на розрахункові рахунки приватного підприємця ОСОБА_7
НОМЕР_3 в Вінницькій філії AT „Укрінбанк" та НОМЕР_4 в Вінницькій філії ТОВ
„Укрпромбанк". Таким чином в період з 27.09.2002 року по 14.01.2003 року
надійшло 933 757,22 гривень.

В період з
вересня 2002 року по січень 2003 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7, шляхом неведения податкового
обліку, заниження податкових зобов'язань, завищення податкового кредиту та
витрат, шляхом неподання податкової звітності та шляхом підробки документів,
умисно ухились від сплати:

·
податку на додану вартість в сумі 163 838 гривень;

·
прибуткового податку з громадян в сумі 232 985,88
гривень,

- а всього на загальну суму 396
823,88 гривень, що призвело до

фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах.

За реалізовані
товари та надані послуги від покупців, на розрахунковий рахунок приватного
підприємця ОСОБА_8 НОМЕР_5 в Вінницькій філії ТОВ „Укрпромбанк", в період
з 05.12.2002 року по 19.03.2003 року на розрахунковий рахунок надійшло 371 316
гривень.

В період з
грудня 2002 року по березень 2003 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8, шляхом неведения податкового
обліку та неподання податкової звітності умисно ухилились від сплати:

·
податку на додану вартість в сумі 53 742 гривень;

·
прибуткового податку з громадян в сумі 75 728 гривень;

·
а всього на загальну суму 129 470 гривень, що призвело до
фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_4 за ч.3
ст. 27, ч.3 ст. 212 КК України за ознаками організації умисного ухилення від
сплати податків, яке призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в
особливо великих розмірах, а дії ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.3 ст. 212 КК України - як умисне ухилення від
сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в
особливо великих розмірах.

Крім того,
ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та ОСОБА_2, за попередньою змовою, при вищевикладених
обставинах, повторно вчинили підроблення семи документів (зокрема: податкових
декларацій з податку на додану вартість приватного підприємця ОСОБА_6 за
серпень, вересень, жовтень, листопад 2002 року, декларації про доходи, одержані
з 1 січня по 30 вересня 2002 року приватним підприємцем ОСОБА_6, податкових
декларацій з податку на додану вартість приватного підприємця ОСОБА_7 за
вересень та листопад 2002 року), які видаються та посвідчуються
громадянином-підприємцем, і які звільняють від обов'язків (сплачувати податки у
разі перевищення сум податкового кредиту сум податкових зобов'язань), з метою
використання цих документів, і які були фактично використані шляхом подання їх
до Державної податкової інспекції у м. Вінниці.

Суд кваліфікував
дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК України за ознаками організації
підроблення документів, які видаються та посвідчуються громадянином
підприємцем, і які звільняють від обов'язків (сплачувати податки), з метою
використання цих документів, тобто організація підроблення документів,
кваліфікуючими ознаками якого є - попередня змова групою осіб та повторність, а
дії ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 358 КК України за
ознаками підроблення документів, які видаються та посвідчуються
громадянином-підприємцем і які звільняють від обов'язків (сплатити податок),
кваліфікуючими ознаками якого є повторність та попередня змова групою осіб.

Крім того,
ОСОБА_4 з моменту скасування його реєстрації як приватного підприємця з серпня
2002 року офіційно ніде не працював та не мав легальних джерел доходів.

Отримавши в
результаті підроблення документів та ухилення від сплати податків при
вищевказаних обставинах, при здійсненні підприємницької діяльності від імені
приватних підприємців ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 готівкові кошти, ОСОБА_4
вирішив частину із них легалізувати.

З метою
досягнення своїх злочинних намірів по легалізації грошових коштів, здобутих
завідомо злочинним шляхом, ОСОБА_4 відкрив у Вінницькій філії акціонерного
товариства „Український інноваційний банк" особистий вклад (фізичної
особи) НОМЕР_6 на який в жовтні-грудні 2002 року здійснив внески на загальну
суму 7400 гривень, та також на протязі листопада 2002 року - січня 2003 року
одержав у банку зі свого приватного вкладу НОМЕР_6 готівкою грошові кошти на
загальну суму 7400 гривень, які використав на власні потреби.

Суд кваліфікував
ці дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 209 КК України -легалізація (відмивання) грошових
коштів, здобутих злочинним шляхом.

Справа №03275076
1. ТОВ „Видавництва „Генеза"

Так, ОСОБА_5 з
01.11.99 працюючи на посаді заступника Навчально (учбово) - методичного центру
професійно-технічної освіти у Вінницькій області (УМЦ ПТО), з метою незаконного
заволодіння чужим майном, володіючи інформацією про потребу
професійно-технічних закладів в підручниках та навчальній літературі, вчинив
шахрайство за наступних обставин:

ОСОБА_5, за попередньою змову
з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, маючи на меті заволодіння чужим майном з подальшим його
використанням для здійснення підприємницької діяльності ПП „Юкойл",
спланувавши використання 1111
„Юкойл" в якості
посередника за для незаконного заволодіння навчальною
літературою ТОВ „Видавництво „Генеза" та реалізацією здобутої злочинним
шляхом літератури в УМЦ ПТО, ввів в оману заступника директора ТОВ „Видавництво
„Генеза" ОСОБА_9, назвавшись крім того представником ПП „Юкойл", та
зловживаючи його довірою запевнивши останнього про вигідність надання ПП
„Юкойл" навчальної літератури за умови відстрочки платежу, заволодів
літературою, на загальну суму 9990,64грн.

При цьому
ОСОБА_5 в порушення п.п.3, 4, 7 „Інструкції про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей",
затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 p. N 99,
через свою дружину ОСОБА_3, отримав від ОСОБА_2 чистий бланк довіреності
НОМЕР_6, на якому ОСОБА_2 підробила підпис директора ПП "Юкойл"
ОСОБА_10, а ОСОБА_3 поставила відбиток печатки ПП „Юкойл", яка знаходилась
в її віданні. В отриманий бланк довіреності з підробленим підписом директора ПП
„Юкойл" ОСОБА_5 вніс завідомо неправдиву інформацію, а саме, власноручно
заповнив довіреність на власне ім'я, як представника ПП „Юкойл" для
отримання книг.

За рішенням
господарського суду Вінницької області від 06.09.02 кошти в сумі 2616,83грн.
25.12.02 було стягнуто з рахунку ПП „Юкойл", що підтверджує відсутність
наміру повернути кошти ТОВ „Видавництво „Генеза" за отриману продукцію.

Таким чином,
своїми умисними діями ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вчинили відносно ТОВ
"Видавництво "Генеза" шахрайські дії виражені в заволодінні
чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, внаслідок чого ТОВ
"Видавництво "Генеза" завдали матеріальних збитків на суму
7382,81грн., що у 434 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

По даному
епізоду суд кваліфікував дії ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за ч.3 ст. 190 КК України за
ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману або зловживання довірою
(шахрайство), кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину повторно, за
попередньою змовою групою осіб та вчинення злочину у великих розмірах.

2.Ремонт
приміщення УМЦ ПТО за адресою вул. Козицького, 33/13.

Продовжуючи свою
злочинну діяльність, 10.02.2000 р. ОСОБА_3, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та
ОСОБА_2, маючи на меті заволодіння чужим майном, знаючи, що 1111
"Юкойл" не має ліцензії на проведення ремонтних та будівельних робіт,
маючи умисел на підробку документів, підготувала договір підряду на виконання
комплексу ремонтних робіт приміщень УМЦ ПТО по вул. Козицького, 33/13 від імені
директора ПП "Юкойл" ОСОБА_10

На договорі
підряду ОСОБА_3 підробила підпис директора ПП "Юкойл" ОСОБА_10 Даний
договір був представлений ОСОБА_5 для підписання директору УМЦ ПТО ОСОБА_11

Протягом лютого
2000 року - лютого 2002 року ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі фіктивного договору підряду була складена
завідомо неправдива проектно-кошторисна документація від імені підприємства
"Юкойл" та інші фіктивні документи, щодо проведення ремонтних робіт,
придбання, передачі товарно-матеріальних цінностей.

Ці завідомо
неправдивих документів, ОСОБА_5 В.В особисто підписав та зловживаючи своїм
службовим становищем, вводячи в оману директора УМЦ ПТО ОСОБА_11, передавав в
УМЦ ПТО.

На підставі фіктивних документів, з рахунку УМЦ ПТО на розрахунковий
рахунок ПП "Юкойл" за договором без номеру від 10.02.00 було
перераховано коштів та передано товарно-матеріальних цінностей для проведення
ремонтно-будівельних робіт на загальну суму 90047 грн., з яких ОСОБА_5
повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_2,

шляхом зловживання службовим
становищем, шляхом службового
підроблення та складання завідомо неправдивих документів (завищення дійсної
вартості матеріалів і об'ємів виконаних ремонтно-будівельних робіт), щодо
проведення ремонтно-будівельних робіт у приміщенні УМЦ ПТО по вул. Козицького,
33/13, незаконно заволоділи 35027 грн., що у 2060 рази перевищує
неоподаткований мінімум доходів громадян, якими розпорядились на власний
розсуд.

3.Запчастини
до автомобіля «Рено - 19».

Продовжуючи свою
злочинну діяльність, ОСОБА_5,
знаючи, що вартість коробки перемикання передач до автомобіля Рено - 19 в Інституті
транспорту нафти становить 6654грн., в червні 2002 року, ввів в оману директора
УМЦ ПТО ОСОБА_11, повідомивши їй неправдиві ціни на зазначену коробку передач -
14320грн., згідно фіктивного рахунку №11 від 06.06.02, який був виписаний
особисто ОСОБА_2, від СПД ОСОБА_12 УМЦ ПТО перерахувало кошти в сумі 14320 грн.
по платіжному дорученню №303 від 12.06.02.

Отримані кошти
ОСОБА_13, чоловік ОСОБА_12, передав ОСОБА_2, яка в подальшому передала кошти
ОСОБА_3

За вказану
послугу ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 140грн. (1% від загальної суми), рештою
коштів заволоділи ОСОБА_5 та ОСОБА_3

В червні - липні
2002 року ОСОБА_5 через менеджера Інститут транспорту нафти автоторгівельної
групи „Рено" ОСОБА_14 отримав коробку перемикання передач для автомобіля
Рено - 19, 1993 року випуску, дійсна вартість якої складає 6654грн. та інші
запчастини: гальмівні диски вартістю 290грн., гальмівні колодки вартістю
234грн., радіатор печі - 670грн., всього на суму 7848грн. Для отримання коробки
перемикання передач та інших запчастин ОСОБА_5 надав незаповнену довіреність
НОМЕР_7 від 30.07.02 виписану на його ім'я. Дійсну накладну №103 від 29.07.02
про отримання коробки перемикання передач та запчастин на суму 7848 грн.
ОСОБА_5 в НМЦ ПТО не надав, а приховав її.

В подальшому
ОСОБА_5 в УМЦ ПТО було надано фіктивну накладну №7 від 10.07.02, виписану
ОСОБА_2 від імені ОСОБА_12
про передачу на УМЦ ПТО коробки перемикання передач
до автомобіля „Рено"
вартістю 14320грн., яку ОСОБА_2 передала ОСОБА_3 для передачі ОСОБА_5. В
свою чергу ОСОБА_5 разом з фіктивною накладною №7 від 10.07.02 представив на
УМЦ ПТО коробку перемикання передач до автомобіля Рено-19, яку отримав в
Інституті транспорту нафти авто торгова група „Рено".

Таким чином, в
червні - липні 2002 року ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, шляхом зловживання
службовим становищем, шляхом складання завідомо неправдивих документів щодо
придбання УМЦ ПТО коробки перемикання передач для автомобіля Рено-19 незаконно
заволоділи майном УМЦ ПТО - грошовими коштами на загальну суму 6700 грн.

Продовжуючи свою
злочинну діяльність ОСОБА_5, ввів в оману директора УМЦ ПТО ОСОБА_11, водія
ОСОБА_15, бухгалтера ОСОБА_16, слюсаря ОСОБА_17, запевнивши їх в тому, що на
автомобіль Рено - 19, було встановлено коробку перемикання передач та інші запчастини,
придбані в приватного підприємця ОСОБА_12, приватним підприємцем ОСОБА_18,
склавши фіктивний акт від 19.08.02, згідно якого вартість робіт по встановленню
запчастин та коробки перемикання передач склала 1459грн.

Даний акт
ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 для підписання та завірення печаткою СПД ОСОБА_18 та виписки рахунку
на оплату. В свою чергу ОСОБА_2 підписала власноручно наданий їй фіктивний акт
та поставила відбиток печатки, про що не повідомляла ОСОБА_18. При цьому виписала
від його імені завідомо неправдивий рахунок про ремонт автомобіля Рено-19 №1
від 24.07.02, зазначивши в ньому вартість ремонту 1459грн., власноручно
підписала його та поставила відбиток печатки СПД ОСОБА_18 Фіктивний рахунок №1 від 24.07.02 ОСОБА_2 передала через
ОСОБА_3 ОСОБА_5. для оплати УМЦ ПТО.

При цьому, будь
яких робіт по ремонту автомобіля суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_18 не
виконував.

За платіжними
дорученнями №444 від 26.07.02 та №495 від 15.08.02 відділення Державного
казначейства у м. Вінниці перерахувало з рахунку УМЦ ПТО на розрахунковий
рахунок СПД ОСОБА_18 кошти в
сумі 1459грн.

Зазначені суми
були конвертовані в готівку ОСОБА_2 на підставі заповнених власноручно чеків
НОМЕР_8 від 29.07.02 та НОМЕР_9 від 16.08.02, за якими ОСОБА_2 зняла кошти готівкою
з рахунку СПД ОСОБА_18
на загальну суму 1445грн. Із вказаних коштів ОСОБА_2 отримала 145грн. (10% від
перерахованих на рахунок СПД ОСОБА_18
коштів), а решту коштів в сумі 1300грн. отримав ОСОБА_5

4.Тепловентилятор.

ОСОБА_5, ввівши в оману
директора УМЦ ПТО ОСОБА_11, та скориставшись її довірою, запропонував придбати
тепловентилятор у суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_18

За попередньою
змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 виписала від імені СПД ОСОБА_18 рахунок №6 від
25.11.02, в якому зазначила вартість не тепловентилятора, а електрорадіатора на
7 кВт 1272,15грн.
Вказаний рахунок ОСОБА_2 передала через ОСОБА_3 ОСОБА_5. для оплати на УМЦ ПТО.

28.11.02
відділення Державного казначейства у м. Вінниці згідно наданого рахунку
перерахувало з рахунку УМЦ ПТО, згідно платіжного доручення № 476 від 28.11.02,
на рахунок СПД ОСОБА_18 1272,15грн.

З отриманих
коштів ОСОБА_2 115,65грн. залишила на рахунку СПД ОСОБА_18 та в подальшому
розпорядилась на власний розсуд, а решту коштів в сумі 1156,5грн. 29.11.02, за
вказівкою ОСОБА_3, перерахувала, згідно рахунку №02344 від 25.11.02, на ТОВ
"ТД Світло" за електротовари: масляний обігрівач з вентилятором
вартістю 372,5грн, настільні лампи галогенові Зшт. по ціні 23грн. та тепло
вентилятор 7кВт по ціні 715грн., всього товарів на суму 1156,5грн.

Для виконання
злочинного плану на УМЦ ПТО було видано довіреність ЯДШ №798428 від 27.11.02 на
ім'я Мельник Н.В., яку ОСОБА_5 підписав за керівника УМЦ ПТО та передав ОСОБА_3

В свою чергу,
ОСОБА_3 дану довіреність передала ОСОБА_2, яка виписала завідомо неправдиву
накладну №3 від 04.12.02 від імені ОСОБА_18 на
передачу електрообігрівача (тепло вентилятор) на 7кВт на УМЦ ПТО, де зазначила
вартість обігрівача 1272,15грн.

В дійсності
електровентилятор з ТОВ "ТД Світло" ОСОБА_3 забрала та передала на
УМЦ ПТО лише 05.12.02, про що свідчить видаткова накладна з ТОВ "ТД
Світло" №03074

Електротовари, а
саме: масляний обігрівач з вентилятором, настільні лампочки Зшт. всього на суму
441,5грн не були передані на УМЦ ПТО, а були привласнені ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
якими останні розпорядились на власний розсуд.

Таким чином,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим
становищем, шляхом складання завідомо неправдивих документів, ОСОБА_3 шляхом
шахрайства щодо придбання електровентилятора на 7кВт, незаконно заволоділи
майном УМЦ ПТО на суму 557,15грн., а саме: ОСОБА_2 грошовими коштами в сумі
115,65грн, а ОСОБА_5 і ОСОБА_3 електротоварами на суму 441,5грн, якими
розпорядились на власний розсуд.

5.Мікрохвильова
піч

Знаючи про
потребу придбання на УМЦ ПТО мікрохвильової печі, ОСОБА_5 завчасно 30.01.03
разом з ОСОБА_3 придбали в ТОВ "Ельдорадо - В" мікрохвильову піч "Sanyo", вартість якої
становить 419грн.

В подальшому
ОСОБА_5, використовуючи
своє службове становище, ввів в оману директора УМЦ ПТО ОСОБА_11 та тендерний
комітет при УМЦ ПТО, щодо цін на мікрохвильові печі.

В порушення
вимог Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти" №1490-111 від 22.02.00, при закупівлі мікрохвильової печі,

використовуючи
довіру членів тендерного комітету та вплив на них, ОСОБА_5 на розгляд комітету
надав три рахунки: рахунок без номера від імені СПД ОСОБА_19 від 03.02.03, в
якому зазначено "мікрохвильова піч" вартістю 1197грн., від ТОВ
"Фокстрот" рахунок №ф53 від 31.01.03, в якому зазначено назву
мікрохвильової печі "Mwo LG МС 805 AR" вартістю 1554грн., та від ПП ОСОБА_20 рахунок
№25/2 від 01.02.03, в якому зазначено "СВЧ -піч Samsung
118" вартістю 1495грн.

Завідомо
неправдивий рахунок від імені СПД ОСОБА_19 від 03.02.03 виписала та поставила
на ньому відбиток печатки особисто ОСОБА_2, яка працювала від імені ОСОБА_19
згідно наданого їй доручення від 15.01.02

За результатами
фіктивного тендеру, згідно завідомо неправдивого протоколу №12 від 10.02.03,
переможцем визнано СПД ОСОБА_19, та з рахунку УМЦ ПТО на рахунок СПД ОСОБА_19
11.02.03 було перераховано, згідно платіжного доручення №72 від 11.02.03, кошти
в сумі 1197грн.

На виконання
плану злочинних дій ОСОБА_5 в УМЦ ПТО отримав на своє ім'я довіреність НОМЕР_10
від 21.02.03, за якою начебто отримав у СПД ОСОБА_19 мікрохвильову піч Sanyo P7-L17. Крім
того, ОСОБА_2 була підписана фіктивна накладна №1 від 21.02.03, на якій вона
поставила відбиток печатки СПД ОСОБА_19 та зазначила вартість мікрохвильової
печі Sanyo P7-L17 - 1197грн.

З отриманих на
рахунок СПД ОСОБА_19 коштів 12.02.03 ОСОБА_2 конвертувала в готівку кошти в
сумі 1172 грн., якими ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином
своїми умисними діями ОСОБА_5,
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом складання завідомо неправдивих
документів щодо придбання мікрохвильової печі Sanyo P7-L17 незаконно
заволоділа майном УМЦ ПТО - грошовими коштами на суму 778грн. (1197грн. -
419грн.)

Дії ОСОБА_3 по
всіх епізодах суд кваліфікував:

за ч. 4 ст. 190
КК України як заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, кваліфікуючими
ознаками якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, повторно,
а також вчинення злочину в особливо великих розмірах;

за ч. 2 ст. 358
КК України за підроблення документів, які видаються та посвідчуються
громадянином-підприємцем і які звільняють від обов'язків (сплатити податок),
кваліфікуючими ознаками якого є вчинення злочину за попередньою змовою групою
осіб, а також вчинення злочину повторно.

Дії ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 по епізодах купівлі електронагрівача у ТОВ «Світло», купівлі СВЧ печі,
купівлі та установки коробки перебач на автомобіль «Рено» та здійснення
ремонтних робіт в приміщенні НМЦ ПТО суд кваліфікував:

за ч. 5 ст. 191
КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою
особою своїм службовим становищем, повторно, за попередньою змовою групою осіб,
а також вчинення злочину в особливо великих розмірах.

Крім того, дії
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 по всіх епізодах суд кваліфікував ще і за ч. 2 ст. 366 КК
України за ознаками внесення службовою особою до офіційних документів завідомо
неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача
завідомо неправдивих документів, кваліфікуючою ознакою якого є спричинення
тяжких наслідків.

В апеляції
прокурора із внесеними змінами ставиться питання про зміну вироку суду щодо
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в зв'язку з невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону.

Суд безпідставно
визнав винними ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в шахрайському заволодінні майном
ТОВ «Видавництво «Генеза» та привласнені коштів УМЦ ПТО при виконанні
ремонтно-будівельних робіт, а тому дані епізоди з обвинувачення ОСОБА_2, ОСОБА_5
та ОСОБА_3 підлягають виключенню, за відсутністю в їх діях складу злочину.
Вирок в частині засудження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за ст.190 ч.3 КК слід скасувати,
а провадження закрити.

Дії засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч.5 ст.191 КК на ч.4
ст.191 КК. Врешті вирок залишити без зміни.

Адвокат, в
інтересах засудженої ОСОБА_3, просить змінити вирок суду: закрити провадження у
справі по епізоду заволодіння майном видавництва «Генеза» та привласнення майна
НМЦ ПТО при здійсненні ремонту приміщення, в зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу злочину та перекваліфікувати її дій на ч.3 ст.190 КК із
зниженням міри покарання, мотивуючи це тим, що рішенням господарського суду від
06.09.02 задоволено позов ТОВ «Генеза» до ПП «Юкойл», чим визнано факт
існування цивільно-правовових стосунків, а не шахрайства з боку ОСОБА_3, як
визнано вироком суду.

Для проведення
ремонтних робіт згідно Закону України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» ліцензії не потрібно. Всі ремонтні роботи 1111
«Юкойл» були проведені згідно кошторису і їх вартість відповідає експертній
оцінці.

Сума якою
заволоділа ОСОБА_3 становить 7807грн, що підпадає під ознаки злочину,
передбаченого ч.3 ст.190 КК.

Засуджений
ОСОБА_5 в своїй апеляції просить суд вирок стосовно нього скасувати, а
провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу злочину,
мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням господарського суду від 06.09.02
задоволено позов ТОВ «Генеза» до 1111 «Юкойл», чим визнано факт існування
цивільно-правовових стосунків, а не шахрайства з його боку, як визнано вироком
суду.

Всі кошти
перераховані НМЦ ПТО для проведення ремонтних робіт використані за цільовим
призначенням. Коробка передач та інші запчастини до автомобіля Рено - 19 дійсно
придбані за 14200грн. і на їх встановлення заплачено 1500грн. Ревізія не
встановила будь-якої нестачі. Факт привласнення

коштів при
купівлі електронагрівача визнала ОСОБА_3 і про це він не знав, а тому жоден
епізод звинувачення відносно нього не доведений.

Засуджений
ОСОБА_4 просить призначити йому покарання не пов'язане з позбавленням волі,
оскільки він щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, на його утриманні знаходиться престаріла мати. Він не знав
податкове законодавство. Судове слідство проведено неповно: відсутні акти
документальних перевірок та ревізія його фінансово-господарської діяльності.

В доповнені до
своєї апеляції ОСОБА_4 стверджує, що не є суб'єктом злочину, передбаченого
ст.212 КК. Він лише давав поради ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 як займатись
підприємницькою діяльністю, а не організовував скоєння злочинів.

Вирок щодо
ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 не оскаржувався.

Заслухавши
доповідача, засуджену ОСОБА_2 та її адвоката, засуджену ОСОБА_3, які погодились
з апеляцією прокурора із внесеними змінами та просили вирок суду змінити, думку
прокурора Краєвської Н.Й., яка відповідно до апеляції прокурора із внесеними
змінами, просила змінити вирок суду, думку прокурора Заброцької Л.О., яка
просила скасувати вирок в частині засудження ОСОБА_4 за ст.209 ч.1 КК в зв'язку
з відсутністю в його діях складу злочину, перевіривши матеріали справи в межах
апеляцій та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора
із внесеними змінами та засудженого ОСОБА_4 слід задовольнити повністю, а
апеляції засудженого ОСОБА_5 та адвоката засудженої ОСОБА_3 - частково.

По кримінальній
справі №03275076

Вирок суду
підлягає зміні відповідно до ст.ст.369, 371 КПК, в зв'язку з невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильним застосуванням кримінального закону.

Згідно п. 23
постанови Пленуму Верховного Суду "Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового
розгляду кримінальних справ і постановления
вироку" є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про
винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення,
якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли
зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення суд зобов'язаний
постановити виправдувальний вирок.

Суд, в порушення
зазначених вимог закону, безпідставно визнав винним ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2
в привласнені майна ТОВ «Видавництво «Генеза» шляхом шахрайства.

Даний епізод
підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_3, а вирок стосовно ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 за ст.190 ч.3 КК слід скасувати, і провадження по справі закрити, за
відсутністю в їх діях складу злочину зі слідуючих підстав:

1 Л

Об'єктивна
сторона злочину, передбаченого ст.190 КК, полягає в повідомленні неправдивих
відомостей або їх замовчуванні з метою заволодіння чужим майном, а суб'єктивна
сторона злочину передбачає, що особа отримуючи майно усвідомлює і бажає ним
незаконно заволодіти.

Обвинувачення ж
стосовно ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ґрунтується виключно на припущеннях, що
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 складаючи та подаючи документи від 1111
«Юкойл» на ТОВ «Видавництво «Ґенеза» про придбання навчальної літератури на
загальну суму 9990,64грн. мали умисел нею заволодіти.

Фактичні ж
обставини справи, які встановлені як досудовим слідством так і в суді, однак
яким суд дав невірну оцінку у вироці, свідчать, що навчальна література,
отримана ОСОБА_5, за дорученням
1111 «Юкойл», від ТОВ «Видавництво «Ґенеза», як і повідомляв ОСОБА_5 заступнику
директора ТОВ «Видавництво «Ґенеза» ОСОБА_9, дійсно надійшла на ПП «Юкойл» та цим підприємством
продана УМЦ ПТО, а не була привласнена засудженими. Кошти від реалізації
літератури надійшли на рахунок ПП «Юкойл».

При розгляді
справи в господарському суді Вінницької області представник ПП «Юкойл» повністю
визнав позов ТОВ «Видавництво «Ґенеза», що підтверджується рішенням
господарського суду від 06.09.02. Більше того, частину коштів ПП «Юкол»
повернуло ТОВ «Ґенеза».

Тобто
шахрайських дій з боку засуджених не було.

Суд безпідставно
дійшов висновку, що ПП «Юкойл» було створено виключно з метою заволодіння чужим
майном шахрайським способом, оскільки такий висновок суперечить матеріалам
справи.

ПП «Юкойл» було
створено для зайняття підприємницькою діяльністю у відповідності з діючим
законодавством. Згідно усної домовленості з власником ПП «Юкойл» - ОСОБА_21,
ОСОБА_3 фактично здійснювала керівництво підприємством, в зв'язку з чим, цілу
низку документів підписувала самостійно, не ставлячи до відома формально
визначеного директора підприємства - ОСОБА_21

До такого
висновку дійшло і слідство, зазначивши в постанові про зміну обвинувачення в
суді, що в діях засуджених відсутній склад злочину, передбачений ст. 148-4 КК
1960 року - фіктивне підприємництво (т.18 а.с.141).

Крім того, суд,
погодившись з досудовим слідством, з суми 9990,64грн. (вартості отриманої
ОСОБА_5 від ТОВ «Ґенеза» для ПП «Юкойл» літератури) виключив 2616,83грн.,
повернутих ПП «Юкойл» згідно рішення господарського суду від 06.09.02, визнавши
цим факт заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою на суму
7382,81грн.

Тобто, вироком
суду встановлено, що злочинний умисел у засуджених виник не в момент отримання
літератури від ТОВ «Ґенеза» в сумі 9990, 64грн., а після винесення рішення
господарським судом, що взагалі виключає кримінальну відповідальність, оскільки
умисел на заволодіння чужим майном має виникнути до його заволодіння. Бажання ж
не повернути борг не є кримінально караним діянням.

Суд безпідставно
визнав винними ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і в привласнені коштів НМЦ ПТО при
виконанні ремонтно-будівельних робіт.

Даний епізод теж
підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за відсутністю
в їх діях складу злочину, оскільки суд, при наявності суперечливих доказів, які
мають істотне значення для висновків суду, взяв до уваги одні докази і відкинув
інші.

Ні висновки суду
у вироці, ні пред'явлене обвинувачення не відповідає фактичним обставинам
справи.

Органами досудового
слідства ОСОБА_5 з ОСОБА_3 та ОСОБА_2, обвинувачувались в привласнені
49922,52грн. - різниці між коштами, проплоченими УМЦ ПТО на ремонтно-монтажні
роботи, згідно актів виконаних робіт, які фактично були виконані в повному
об'ємі та документально підтвердженими витратами ПП «Юкойл» на їх виконання, а
засуджені за привласнення 35027грн. - різницю між коштами проплоченими УМЦ ПТО
на ремонтно-монтажні роботи, згідно актів виконаних робіт, та «реальною»
сметою, встановленою експертним висновком, оскільки смета складена ПП «Юкойл»
завищена.

Так суд у
вироці, встановивши, що УМЦ ПТО надало ПП "Юкойл" для проведення
ремонтно-будівельних робіт 90047грн., визнав винними ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 в заволодінні 35027грн., мотивуючи своє рішення тим, що відповідно до
висновку експерта № 17 від 17.03.2004 р. (т. 2 а. с. 248-249) різниця між
фактично проплоченими коштами на ремонтно-монтажні роботи згідно платіжних
доручень по казначейству та складеною ним сметою становить 35027 грн., хоча
обвинувачення засудженим пред'являлось інше.

В основу
обвинувального вироку суд поклав експертні висновки від 17.03.04 та 24.03.04
проведені НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області (т.2 а.с.248-249, 259),
згідно яких проектно-кошторисна документація, виготовлена ПП «Юкойл» за
допомогою програмного комплексу АВК-2 не відповідає вимогам БНІП та іншим
державним стандартам, є завищеною від фактично проплочених коштів згідно
платіжних доручень по казначейству на 35027грн.

Однак висновки
цієї експертизи суперечать проведеним ревізіям КРУ та складеним кошторисам ЗАТ «Вінницьким проектним
інститутом»:

Так, згідно акту
ревізії використання і збереження державних коштів та майна, достовірності
бухгалтерського обліку і фінансової звітності у Вінницькому учбово-методичному
центрі профтехосвіти від 16.05.02 та контрольними обмірами ремонтних робіт
орендованого приміщення проведеними КРУ
у Вінницькій області розбіжностей між фактично проведеними ремонтними
роботами 1111 «Юкойл» і зазначеними в актах виконаних робіт не виявлено (т.1
а.с. 139, 175).

Не виявлено
розбіжностей ремонтних робіт приміщення по вул.Козицького 33/13 і витрат
складених підрядною організацією, тобто ПП «Юкол» і фахівцями кошторисного
відділу ЗАТ «Вінницьким проектним інститутом» (т.2 а.с. 214-242, 243).

Згідно іншого
акту документальної ревізії УМЦ ПТО проведеної КРУ у Вінницькій області від 21.05.04 загальна вартість
ремонтних робіт, виконаних Ш1 «Юкойл» по ремонту приміщення по вул.Козицького
33/13 і оплочених НМЦ ПТО співпадає фактично проведеним ремонтним роботам ПП
«Юкойл» і зазначеними в актах виконаних робіт (т.8 а.с.52).

Відповідно до
технічного звіту визначення фактичних об'ємів та вартості ремонтних робіт в
приміщеннях УМЦ ПТО, що розташовані у м.Вінниці по вул.Козицького 33/13
складеного ТОВ «Вінницький проектний інститут+» вартість виконаних робіт
становить 51051грн., вартість матеріалів 35754грн., а всього 86805грн. (т.8
а.с.140)

Таким чином,
фактично виконані ремонтно-будівельні роботи відповідають актам виконаних
робіт, а складена ПП «Юкойл» смета
відповідає нормативним документам.

В ході судового
слідства, суд, визнаючи істотні протиріччя висновків експертизи НДЕКЦ УМВС
матеріалам справи, задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_1, підтримане і
державним обвинувачем, та призначив повторну будівельно-технічну експертизу
(т.17 а.с.240-242), згідно якої (т.18 а.с.4-13) дійсна вартість
будівельно-ремонтних та оздоблювальних робіт проведених в приміщеннях УМЦ ПТО
по вул.Козицького 33/13 М.Вінниці ПП «Юкол» станом на 2001 рік може скласти
90047грн. - тобто сумі перерахованих на ремонт коштам.

Однак суд даний
висновок експертизи, що узгоджується з переліченими вище доказами до уваги не
прийняв, а поклав в основу обвинувачення висновок експерта НДЕКЦ УМВС, що
суперечить матеріалам справи і на який як на доказ не посилалось і
обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (т.18 а.с.
105-154) по даному епізоду звинувачували в тому, що згідно акту ревізії КРУ від 21.05.04 з
рахунку УМЦ ПТО на розрахунковий рахунок ПП "Юкойл" для проведення
ремонтно-будівельних робіт приміщень УМЦ ПТО, розташованих по вул.Козицького
33/13 дійсно було перераховано 90047грн.

Згідно ж
технічного звіту визначення фактичних об'ємів та вартості ремонтних робіт в
приміщеннях УМЦ ПТО, що розташовані у м.Вінниці по вул.Козицького 33/13
складеного ТОВ «Вінницький проектний інститут+» для проведення
ремонтно-будівельних робіт цих приміщень необхідно було використати будівельних
матеріалів на суму 35754грн.

За проведення
монтажу структурної кабельної системи 1111 „Юкойл" перерахувало кошти на
рахунок ТОВ „Компанія Ліана" в сумі 2370,48грн.

Для проведення
монтажу охоронно-пожежної сигналізації був укладений 06.07.00 договір підряду
№9 з ТОВ „Астра" на
суму 4604,65 грн., за яким ПП „Юкойл" 10.07.00 перерахувало на рахунок
ТОВ „Астра" лише
2000грн.

Таким чином,
органи досудового слідства від загальної суми 90047грн. відняли витрати на
будівельні матеріали 35754грн., на монтаж кабельної системи 2370,48грн. та
монтаж охоронно-пожежної сигналізації 2000грн. та отримали 49922,52грн., якими
на думку слідства, ОСОБА_5 з ОСОБА_3
та ОСОБА_2, шляхом
зловживання службовим становищем, шляхом службового
підроблення та складання завідомо неправдивих документів, незаконно заволоділи
в особливо великих розмірах.

Хоча, в пред'явленому
звинуваченні органами досудового слідства зазначається, що для проведення
ремонтно-будівельних робіт приміщень УМІД ПТО по вул. Козицького, 33/13 ОСОБА_3
була найнята бригада робітників: ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25

Дана бригада виконала
в повному обсязі ремонтно-будівельні роботи в приміщеннях УМЦ ПТО по вул.
Козицького, 33/13.

Тобто і висновки
слідства не відповідають фактичним обставинам справи.

ПП «Юкойл»
виконало всі будівельні роботи згідно актів виконаних робіт у відповідності до
смети, за що підприємству і перераховано кошти. Той факт, що ремонтні роботи
виконували не працівники ПП «Юкойл», а найняті засудженими сторонні особи та
інші підприємства, не є злочином, а різниця між коштами отриманими ПП «Юкойл»
на ремонтні роботи і фактично потрачені підприємством на їх проведення є
прибутком ПП «Юкойл», а не привласненими засудженими коштами УМЦ ПТО.

Врешті апеляція
ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи.

Судом
безпідставно вмінено засудженим таку кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого
ст.191 КК, як повторність, оскільки всі епізоди об'єднані єдиним умислом, а
тому злочин є триваючим, і суми привласнених коштів по кожному епізоду слід
плюсувати.

Таким чином,
судом обґрунтовано доведено лише факт привласнення майна УМЦ ПТО на загальну
суму 9494,15грн.(6700-коробка передач до Рено + 1459грн. витрати на ремонт
автомобіля + 557,15грн. тепловентилятор + 778 мікрохвильова піч).

Оскільки дана
сума в 558,48 раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є
великим розміром, то дії ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з ч.5 ст.191 КК слід
перекваліфікувати на ч.4 ст. 191 КК - заволодіння чужим майном шляхом
зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою
групою осіб, вчинене у великих розмірах.

Що стосується
кваліфікації дій ОСОБА_3, то висновок суду щодо перекваліфікації її дії зі
ст.191 КК на ст.190 КК, оскільки майно НМЦ ПТО їй ввірене не було, ОСОБА_3
організаційно - розпорядчими чи адміністративно - господарськими обов'язками у
НМЦ ПТО наділена не була, тому не може бути суб'єктом злочину, передбаченого
ст. 191 КК, не ґрунтується на законі.

ОСОБА_3 скоїла
злочини за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які є посадовими особами, а
тому її дії, як співучасниці, слід кваліфікувати за ст.27 ч.2 КК та
перекваліфікувати з ч.4 ст.190 КК на ст. 191 ч.4 КК - співучасть у заволодіння
чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за
попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах.

Суд вірно
зазначив у вироці, що засуджені ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають ряд
пом'якшуючих вину обставин і жодної обтяжуючої, а тому колегія суддів, ще і з
тих підстав, що сума викраденого становить 9494,15грн., яка на час скоєння
злочину є великим розміром, а станом на 01.10.07 становить лише 41 крат і на
сьогодні не є навіть значним розміром, вважає можливим звільнити їх від
покарання згідно ст.75 КК.

Однак,
звільнивши ОСОБА_5 та ОСОБА_2, відповідно до ст.75 КК, від основного покарання,
призначеного за ст.191 ч.4 КК, на підставі ст.77 КК призначене їм додаткове
покарання підлягає виконанню.

Відповідно до
ст.55 КК позбавлення права обіймати певні посади застосовується як додаткове
покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов'язане з посадою
засудженого.

Отже ОСОБА_3,
згідно ст.55 КК, додаткове покарання призначати не можливо, бо вчинювані нею
злочини не пов'язані з її посадою.

По кримінальній
справі № 03329001

Як на досудовому
слідстві так і в суді, ОСОБА_4 повністю визнав себе винним за ст.ст. 212 ч.3,
366 ч. 2, 209 ч.1 КК і дану кваліфікацію злочинів не оскаржив, однак згідно ч.2
ст.365 КПК, колегія суддів не може визнати обґрунтованим засудження ОСОБА_4 за
ч.1 ст.209 КК, оскільки відсутній предмет злочину та мета.

Згідно п.1
Примітки до ст.209 КК суспільно небезпечним протиправним діянням, що передувало
легалізації доходів, відповідно до ст.209 КК є діяння, за яке КК України
передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох і більше років
(за винятком діянь, передбачених статтями 207 і 212 КК).

В результаті
скоєння злочину, передбаченого ст.209 КК відбувається злочинне не зменшення,
збереження розмірів свого майна, а не здобуття цього майна злочинним шляхом.

На неможливість
визнання предикатними діяннями злочини, відповідальність за які передбачена
статтями 207 і 212 КК, незалежно від того, за якою частиною цих статей вони
кваліфіковані та яке покарання встановлено за їх вчинення звернено увагу і в
п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.04.05 «Про практику
застосування судами законодавства про кримінальну відповідальність за
легалізацію (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом», а п.2 цієї
Постанови зазначено, що відповідальність за ч.1 ст.209 КК, коли кошти є
предметом легалізації, настає лише у разі вчинення дій зі спеціальною метою -
надання правомірного вигляду володінню, використанню, розпорядженню такими
коштами або майном, їх набуттю чи для приховання джерел їх походження.

Таким чином
вирок відносно ОСОБА_4 за ст.209 ч.1 КК слід скасувати, а провадження по справі
закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Що стосується
міри покарання призначеної ОСОБА_4 за ст.212 ч.3 КК, то і вона обрана судом без
достатнього врахування як особи засудженого так і обставин скоєного злочину, є
занадто суворою і суперечить кримінальному закону.

Згідно ст.55 КК
позбавлення права обіймати певні посади застосовується як додаткове покарання
лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов'язане з посадою
засудженого.

Як убачається з
матеріалів справи ОСОБА_4 не працював, а тому призначення йому додаткового
покарання - позбавленням права займатись підприємницькою діяльністю, суперечить
вимогам кримінального закону і підлягає виключенню з вироку.

ОСОБА_4 вину
визнав повністю, щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, має на утриманні матір, а тому достатнім для виправлення
засудженого є призначення йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із
звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК та покладення на
нього ряд зобов'язань, передбачених ст.76 КК.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляції
прокурора із внесеними змінами та засудженого ОСОБА_4 задовольнити повністю, а
апеляції адвоката в інтересах засудженої ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_5 -
частково.

Вирок
Ленінського райсуду м.Вінниці
від 14.06.07 змінити.

В частині
засудження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за ст.190 ч.3 КК вирок скасувати, а провадження
по справі закрити за відсутністю в їх діях складу злочину.

ОСОБА_2 вважати
засудженою:

·
за ч. 4 ст. 191 КК до п'яти років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю,
строком два роки;

·
за ч. 2 ст. 358 КК до трьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 366 КК до трьох років
позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані з матеріальною
відповідальністю, строком один рік.

Згідно ст. 70 КК
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено
покарання п'яти років позбавлення волі з позбавленням права займати посади,
пов'язані з матеріальною відповідальністю строком два роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з
іспитовим строком три роки.

ОСОБА_5, вважати
засудженим:

·
за ч. 4 ст. 191 КК до п'яти років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю
строком три роки;

·
за ч. 2 ст. 366 КК до трьох років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю,
строком два роки.

Згідно ст. 70 КК шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначено покарання
п'ять років позбавлення
волі з позбавленням права займати
посади, пов'язані з матеріальною відповідальністю строком три роки.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з
іспитовим строком три роки.

ОСОБА_3, вважати
засудженою:

- за ч.2 ст.27, ч. 4 ст. 191 КК до
п'яти років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.27, ч. 2 ст. 366 КК до
трьох років позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточну призначено
покарання п'ять років позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 75 КК від відбування основного покарання звільнено з випробуванням з
іспитовим строком три роки.

Вирок суду в
частині засудження ОСОБА_4 за ст.209 ч.1 КК скасувати, а провадження по справі
закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_4 вважати
засудженим:

·
за ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 212 КК до п'яти років позбавлення
волі;

·
за ч.3 ст. 27, ч. 2 ст. 358 КК до двох років позбавлення
волі;

Згідно ст. 70 КК шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання п'ять
років позбавлення волі.

Відповідно до
ст. 75 КК ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з іспитовим строком три
роки.

Зобов'язати
ОСОБА_4 згідно ст.76 КК:

·
не виїжджати за межі України на постійне місце проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного
заходу скасувати, з під варти ОСОБА_4 звільнити.

Стягнути з
ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 солідарно на користь навчально-методичного центру професійно-технічної
освіти у Вінницькій області 9494,15грн.

Врешті вирок
залишити без зміни.