У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Синявського О.Г.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 29 травня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Сарненського районного суду Рівненської
області від 2 жовтня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Рівненської області від 23 січня 2007
року.

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення
волі з позбавленням права керування
транспортними засобами строком на 3
роки.

Відповідно до ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного
покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2
10000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у сумі 423 грн. 37 коп..

ОСОБА_1 засуджено за те, що він
02.01.2006 року, близько 19 год.
40хв., керуючи легковим автомобілем
марки “Форд-Сіера”, рухаючись по вул. Суворова м. Сарни Рівненської області зі швидкістю 60 кмгод.,
порушив вимоги п.п.1.3,.1.5,.12.1, 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України та здійснив наїзд на ОСОБА_3, внаслідок чого потерпілий помер на місці ДТП.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23
січня 2007 року вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 2
жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
стверджує, що на досудовому слідстві було порушено його право на захист,
оскільки він не мав можливості укласти угоду з адвокатом внаслідок складного
матеріального становища. Також доводить свою невинуватість у вчиненні злочину
та зазначає, що суд задовольнив цивільний
позов потерпілої ОСОБА_2 без урахування того, що на досудовому слідстві їй було
повністю відшкодовано матеріальну шкоду та, крім того, 5000 грн.. Просить судові рішення щодо нього
скасувати, а кримінальну справу направити на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За змістом касаційної скарги, засуджений ОСОБА_1 оскаржує фактичні
обставини справи, які були предметом оцінки суду першої та апеляційної
інстанції, і перегляду відповідно до вимог ч.1 ст.398 КПК України у касаційному
порядку не підлягають.

Висновки судів про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ч.2 ст.286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, визнаним судом
доведеними, та ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених судами
доказів, які досліджувалися судом у порядку ч.3 ст.299 КПК України, і є
правильними.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть
зміну чи скасування судових рішень по справі, не встановлено.

Твердження засудженого про порушення його права на захист необґрунтовані та
спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що на досудовому слідстві
та в суді ОСОБА_1 неодноразово роз'яснювалося його право мати захисника, проте
він відмовився від захисника, про що свідчать його власноручні розписки.
Оскільки участь захисника у даній справі не була обов'язковою, а ОСОБА_1 не
виявляв бажання запросити захисника та не посилався на відсутність у нього
коштів на оплату його послуг, слідчим та судом було правильно прийнято відмову
ОСОБА_1 від захисника. За таких обставин, колегія суддів вважає, що право
засудженого на захист порушено не було.

Покарання ОСОБА_1 обрано відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину,
даних про особу засудженого. Призначене покарання є необхідним й достатнім для
виправлення засудженого ОСОБА_1 і попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди судом вирішено на підставі цивільного та
цивільно-процесуального законодавства.

Так, ні засуджений ОСОБА_1, ні потерпіла ОСОБА_2 не заперечували того, що
під час провадження досудового слідства батько ОСОБА_1 відшкодував потерпілій матеріальну шкоду,
оплативши поминальний обід, та надав
додатково 5000 грн.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_2 у суді заявила позов про відшкодування моральної шкоди на додаткову суму 10000 грн., який і був
задоволений судом відповідно до засад розумності і справедливості, а також з
урахуванням моральних страждань потерплої та негативних наслідків, що настали у
зв'язку зі смертю її чоловіка.

За таких обставин немає підстав вважати, що цивільний позов потерпілої про
відшкодування моральної шкоди вирішено неправильно.

Інших обґрунтованих доводів щодо незаконності постановлених щодо ОСОБА_1
судових рішень, які б давали підстави для їх зміни чи скасування, у касаційній
скарзі не наведено.

Підстав для призначення справи до розгляду в суді касаційної інстанції з
повідомленням осіб, визначених ст. 384 КПК України, немає.

Керуючись ст.
394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р.
Синявський О.Г.