Справа № 11-294 Головуючий у І інстанції Зінченко
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції Шроль
УХВАЛА

Іменем України

10 березня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді В.Р.Шроля,

суддів А.М.Нагорного, В.В.Загоруйка,

з участю прокурора І.М.Скрипка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Обухівського районного суду Київської області від 29.12.2010 року, яким

ОСОБА_1, 18.10.1951 року

народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1

району Київської області, українець, громадянин

України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий директором

ПП «Дарина», одружений,проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3

Кагарлицького району Київської області

вул. Радянська, 125-в, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування основного покарання звільнений із випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням на нього обовязків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь потерпілої ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. та 2 000 грн. в рахунок витрат за представництво в суді, а всього 27 000 грн. Вироком також вирішено питання речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що він 08 жовтня 2010 року близько 20 години в нічний час доби при сприятливих погодних умовах та сухому асфальтному покритті, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував службовим технічно справним автомобілем НОМЕР_1 по вул. Київській в м. Обухові Київської області від мікрорайону Школа в напрямку до с. Леонівка Кагарлицького району та рухався зі швидкістю близько 50 км/год. Доїжджаючи до нанесеної на асфальтному покритті, відповідно до розділу 34 додаток 2 (Дорожня розмітка) п.1.14.1 нерегульованого пішохідного переходу(зебра), навпроти будинку №1 по вул. Київській в м. Обухові, в порушення вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3.б), 12.1; 12.2,12.3,18.4 був не уважний до дорожньої обстановки, не стежив за дорожніми обставинами,своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, розпочав переїзд пішохідного переходу, незважаючи на те, що невстановлені слідством зустрічні транспортні засоби доїхавши до зазначеної дорожньої розмітки , зупинилися, щоб надати перевагу в русі пішоходу, яка розпочала перетинати проїзну частину, та виїхавши на нанесену дорожню розмітку допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину автодороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля ГАЗ, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини засудженого ОСОБА_1, просить вирок скасувати у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, наслідок мякості, оскільки суд при прийняті рішення про не застосування до засудженого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не врахував таку обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнивши засудженого від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Просить також справу в частині вирішення цивільного позову потерпілої направити на новий судовий розгляд у звязку з тим, що вирок в цій частині є немотивованим.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляцію частково, вважаючи необхідним вирок скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.3 ст.299 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не оспорюються. При цьому суд зясовує, чи правильно розуміють підсудний та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також розяснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільного позову.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції вимоги ч.3 ст.299 КПК України не дотримані.

Так, суд задовольнив позовні вимоги потерпілої частково, незважаючи на те, що підсудним вони були визнані у повному обсязі, не мотивувавши свого рішення щодо вимог про відшкодування матеріальної шкоди, чим, за умови застосування ч.3 ст.299 КПК України, обмежив право потерпілої на оскарження вироку.

До того ж є сумнівним висновок суду про можливість застосування ч.3 ст.299 КПК України, оскільки на досудовому слідстві потерпілою було заявлено про відшкодування ОСОБА_1 завданої шкоди (а.с.50-51), а при попередньому судовому розгляді до суду була подана позовна заява з вимогами про відшкодування заподіяної шкоди.

Також судом не було зясовано у всіх учасників судового розгляду правильність розуміння ними обставин справи та цивільного позову,не розяснені наслідки застосування ч.3 ст.299 КПК України.

Крім того, у вироку суд визнав обставиною, що помякшує покарання винного, відшкодування заподіяних збитків і в той же час стягнув із засудженого в рахунок відшкодування заподіяної потерпілій шкоди 27 000 грн., допустивши у своїх висновках істотну суперечність.

Зазначені вище порушення кримінально-процесуального кодексу є істотними, що є підставою для скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції не призначивши засудженому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами допустив невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок мякості, не врахувавши факти грубого нехтування ОСОБА_1 вимогами Правил дорожнього руху України, зокрема керування транспортним засобом у стані спяніння.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати наведене та прийняти судове рішення з дотриманням норм кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Суддя: підпис Суддя: підпис Суддя: підпис