Справа №: 127/6533/15-к
Провадження №: 1-кп/127/642/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2015 року місто Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000415 від 24.01.2015 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, українця, освіта середня, працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. ст. 89, 90 КК України є особою раніше не судимою,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
Між кредитною спілкою «Злагода» в особі голови правління ОСОБА_5 та ОСОБА_4 20.12.2011 було укладено договір кредитної лінії № 6873к на суму 15000 грн. 07.12.2012 до договору кредитної лінії № 6873к було внесено зміни щодо збільшення ліміту кредитної лінії до 25 000 грн. та збільшення строку дії договору до 60 місяців шляхом укладення відповідного додатку в письмовій формі. Згідно п. 4.1 вказаного договору зобов`язання позичальника, тобто ОСОБА_4 , щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом забезпечується всім належним Позичальнику на праві власності майном та коштами, на які згідно чинного законодавства України може бути звернено стягнення, а також заставою.
Для забезпечення вимог кредитної спілки «Злагода», що випливають з договору кредитної лінії № 6873к від 20.12.2011 між КС «Злагода» та ОСОБА_4 22.12.2011 було укладено Договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_6 . Відповідно до п. 1.2 договору застави від 22.12.2011 предметом застави є автомобіль марки «Сhery», моделі SQ7130S21, 2007 року випуску, тип легковий сідан шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Відповідно до умов даного договору предмет застави належить заставодавцю, ОСОБА_4 , на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 , виданим Вінницьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Вінницькій області 31.07.2008.
Відповідно до п. 1.3 договору застави від 22.12.2011 предмет застави залишається у володінні (користуванні) заставодавця, тобто ОСОБА_4 .
Відповідно до п. 3.1.1 оговору застави від 22.12.2011 ОСОБА_4 зобов`язаний не відчужувати предмет застави в будь який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, користування) без отримання попередньої письмової згоди на це від заставодержателя.
Свої зобов`язання, щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами ОСОБА_4 не виконав. Згідно розрахунку боргу за договором кредитної лінії № 6873к від 20.11.2011 ОСОБА_4 припинив виконувати зобов`язання за договором кредитної лінії 05.12.2012 і станом на 07.03.2015 сума заборгованості становить 68125,20 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що належний йому транспортний засіб на підставі договору застави від 22.12.2011 знаходиться у заставі кредитної спілки «Злагода» в якості забезпечення виконання умов договору кредитної лінії № 6873к від 20.12.2011 всупереч умовам даного договору, без погодження із заставодержателем, КС «Злагода», з метою попередження звернення стягнення на заставне майно - автомобіль марки «Сhery», уклав 18.10.2012 довіреність на право користування та розпорядження транспортним засобом (продати, обміняти, здати в оренду, страхувати) на ім`я ОСОБА_7 та передав останньому транспортний засіб у користування.
19.10.2012 ОСОБА_4 уклав аналогічну довіреність на право користування та розпорядження транспортним засобом (продати, обміняти, здати в оренду, страхувати) на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
В подальшому, ОСОБА_4 за заявою № 4866920 від 14.11.2012 зняв з обліку УДАІ УМВС України у Вінницькій області автомобіль марки «Сhery», для реалізації, а згодом, на підставі довіреності на право користування та розпорядження транспортним засобом від 19.10.2012 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 даний транспортний засіб був зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 . Тим самим ОСОБА_4 фактично передав заставне майно у володіння та користування ОСОБА_8 тим самим приховавши майно від заставодержателя - КС «Злагода».
Допитаний під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі за викладених в обвинувальному акті обставинах та просив суд суворо його не карати.
Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 388 КК України приховування заставленого майна особою, якій це майно ввірено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема судом враховано, що ОСОБА_4 , є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у «Вінницькій обласній психоневрологічної лікарні ім. академіка О.І. Ющенка» не перебуває, на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває. Крім того, судом враховано, що на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_4 перебуває троє неповнолітніх дітей.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд переконаний, що саме покарання у виді штрафу призначене останньому, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_4 , за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вручити копію вироку ОСОБА_4 та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: