У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.

суддів

Шевченко Т.В., Жука В.Г.

розглянувши
в судовому засіданні у м. Києві 28 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав учать у розгляді справи у судах першої та апеляційної
інстанції, на судові рішення,
постановлені за скаргою ОСОБА_1,

в
с т а н о в и л а :

постановою Овідіопольського районного
суду Одеської області від 3 вересня 2007 року задоволено скаргу ОСОБА_1 і
скасовано постанову прокурора Овідіопольського району Одеської області від 8
серпня 2007 року про порушення кримінальної справи за фактом вчинення
засновниками ОК «СК «Теремок» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та директором ОК «СК
«Теремок» ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364 КК
України, та відмовлено у порушенні кримінальної справи.

Ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 17 вересня 2007 року постанова суду першої інстанції залишена
без зміни.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у
розгляді справи,

просить скасувати зазначені судові
рішення у зв'язку з порушенням кримінально-процесуального закону. Вказує, що
суд, всупереч вимог ст.236-8 КПК України не лише перевірив наявність приводів
та підстав для порушення кримінальної справи, а вирішив питання по суті справи.
Крім того, зазначає, що суд, порушивши вимоги 236-7 КПК України, розглянув
скаргу ОСОБА_1, інтересів якого постанова прокурора про порушення кримінальної справи не стосується.

Заслухавши доповідь судді Шевченко
Т.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційного подання, суд
вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів кримінальної справи видно, що ОСОБА_1 є директором ОК «СК «Теремок» і являється
службовою особою цього підприємства. Оскільки справа була порушена за фактом вчинення директором ОК «СК «Теремок» ОСОБА_1 злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.2 ст.364 КК України, то суд, відповідно до вимог ст.236-7 КПК України,
обґрунтовано розглянув скаргу ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної
справи. Тому доводи прокурора, що зазначена постанова прокурора не стосується
інтересів останнього, є непереконливими. Крім того, автор касаційного подання
припустився суперечності, стверджуючи, що суд не мав права приймати скаргу до
розгляду, водночас, наполягає на тому, що справу порушено щодо конкретних осіб.

Відповідно до вимог ст.236-8 КПК
України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суд
повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної
постанови. Згідно з ч.2 ст.94 КПК України справа може бути порушена тільки у
тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Як видно із постанови про порушення кримінальної
справи, прокурор вважав, що є достатні дані для висновку про те, що в діях
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 убачаються ознаки злочинів, передбачених
ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, оскільки вони, зловживаючи службовим
становищем, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного вилучення з
державного обороту земельної ділянки, надали в Овідіопольську
райдерж-адміністрацію клопотання про надання
такої у довгострокову оренду; підробили від імені громадян, які не були
членами садівничого кооперативу, заяви
про безкоштовну передачу їм у власність земельних ділянок; реалізували ці
земельні ділянки, привласнивши кошти, внаслідок чого із державного обороту було
незаконно вилучено земельні ділянки загальною площею 35,6705 га., чим
спричинили тяжкі наслідки державним інтересам.

З матеріалів кримінальної убачається видно, що до її порушення було
відібрано пояснення від ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що
вони передавали свої особисті документи своїм знайомим і отримували від них за
це певні кошти, а також долучено копії документів, які стосуються надання в
оренду ОК СК “Теремок” земельної ділянки
та рішення Овідіопольської райдержадміністрації про безоплатну передачу у
власність громадян земельних ділянок загальною площею 5,5628 га. Треба
зазначити, що даних про наявність ознак злочинів, вказаних у постанові про
порушення кримінальної справи ці документи не містять, тому суд першої та
апеляційної інстанції прийшли до вірного висновку про порушення кримінальної
справи всупереч вимогам ст.94 КПК України.

Відповідно до вимог ст.236-8 КПК
України суд обґрунтовано прийняв рішення про скасування постанови прокурора та
відмовив у порушенні кримінальної справи.

Доводи касаційного подання не
спростовують названих висновків суду, а тому підстав для скасування судових
рішень не убачається.

Таким чином, при перевірці справи не встановлено передбачених ст.398 КПК
України підстав для призначення даної справи до розгляду касаційним судом з
повідомленням осіб, зазначених у ст.384 КПК України.

Керуючись ст.394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у задоволенні касаційного
подання прокурора.

С у д д і:

Шевченко
Т.В. Кравченко К.Т. Жук В.Г.