Код суду 233 Справа № 233/2260/15-к
Вирок
Іменем України
13 травня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -
07 квітня 2015 року о 21.30 годині у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 , співробітниками міліції під час проведення у встановленому законом порядку огляду будинку, вилучено обріз рушниці, що є вогнепальною зброєю, який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 617 від 15.04.2015 року, є обрізом одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ІжК» 16 калібру серії НОМЕР_1 (виробник Іжевський механічній завод), виготовлений саморобним способом шляхом вкорочення стволу до залишкової довжини 265 мм та прикладу по шийку ложа до залишкової довжини 140 мм, що придатний для проведення пострілів, та патрон з маркуванням «norma.308», який згідно висновку судово-балістичної експертизи № 62 від 20.04.2015 року, є боєприпасом, виготовленим промисловим способом - патроном калібру 7,62x51 М. 308 Win, штатним патроном до мисливської нарізної вогнепальної зброї центрального бою (карабін Howa HOGUE BLK STK 308 Win (7,62/51), карабін Mannlicher PRO Hunter 308 Win, карабін CZ 550 Lux кал. 308 Win (7,62x51) та ін.), який придатний для виробництва пострілів. Дані вогнепальна зброя та боєприпас належали померлому вітчиму ОСОБА_6 , який раніше проживав разом з останнім за адресою: АДРЕСА_2 , проте ОСОБА_6 , знаючи, що за його місцем мешкання після смерті вітчима зберігаються вогнепальна зброя та боєприпас, продовжив їх зберігання, тим самим вчинив незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасу без передбаченого законом дозволу. Вказані вогнепальну зброю та боєприпас ОСОБА_6 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, тобто ОСОБА_6 , своїми умисними діями порушив вимоги Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затверджених Наказом МВС України № 622 від 21 вересня 1998 року.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасу без передбаченого законом дозволу.
24 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Згідно з даною угодою ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасу без передбаченого законом дозволу. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
При цьому ОСОБА_6 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на його призначення.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні; також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 472 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватими, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває; у скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена обвинуваченим добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, - незаконне зберігання вогнепальної зброї та боєприпасу без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази по справі: обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ІжК» 16 калібру серії НОМЕР_1 (виробник Іжевський механічній завод); патрон з маркуванням «norma.308», який є боєприпасом, виготовленим промисловим способом - патроном калібру 7,62x51 М. 308 Win; сім гільз з маркуванням «norma.308», калібру 7,62x51 М. 308 Win; дві гільзи з маркуванням «188 84», калібру 7,62х54R; одну гільзу з маркуванням «539 77», калібру 7,62х39; дві гільзи калібру 9 мм, які поміщені в кімнату для зберігання зброї та боєприпасів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області (а.к.п. 85-86), варто передати до ГУМВС України в Донецькій області.
Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів (проведення судово-балістичної експертизи № 617 від 15.04.2015 року - 491,04 грн.; проведення судово-балістичної експертизи № 62 від 20.04.2015 року - 691,20 грн.), суд констатує те, що експертизи проведені державними органами, а згідно зі ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а тому відшкодуванню за рахунок обвинуваченого не підлягають.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, -
Угоду про визнання винуватості, що укладена 28 квітня 2015 року між прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 квітня 2015 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_6 не обирати.
Речові докази по справі: обріз одноствольної гладкоствольної мисливської рушниці моделі «ІжК» 16 калібру серії НОМЕР_1 (виробник Іжевський механічній завод); патрон з маркуванням «norma.308», який є боєприпасом, виготовленим промисловим способом - патроном калібру 7,62x51 М. 308 Win; сім гільз з маркуванням «norma.308», калібру 7,62x51 М. 308 Win; дві гільзи з маркуванням «188 84», калібру 7,62х54R; одну гільзу з маркуванням «539 77», калібру 7,62х39; дві гільзи калібру 9 мм, які поміщені в кімнату для зберігання зброї та боєприпасів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, - передати до ГУМВС України в Донецькій області.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення вручити засудженому, захиснику та прокурору.

Суддя