Справа №295/2014/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000264 від 23.12.2014р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білилівка Ружинського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, не працюючою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.3 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2014 року солдата ОСОБА_3 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року №303/2014 та направлено для подальшого проходження служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 27 березня 2014 року №4, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду навідник аеромобільно-десантного взводу 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону.

Відповідно до вимог ст.ст.17,65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст.1,2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст.17,65,68 Конституції України, ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, солдат ОСОБА_3 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Так, 23 вересня 2014 року о 08 годині солдат ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу ст.ст.11,16,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та поважних причин, маючи об`єктивні можливості для прибуття у встановлений час, своєчасно до місця проходження військової служби у 2 аеромобільно-десантний батальйон військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не з`явився, обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

02 січня 2015 року солдат ОСОБА_3 прибув до місця служби у 2 аеромобільно-десантний батальйон військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та приступив до виконання покладених на нього обов`язків за посадою та чинними нормативно-правовими актами України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що був призваний 27.03.2014р. Ружинським райвійськкоматом на військову службу на підставі Указу Президента України Про часткову мобілізацію та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , де був зарахований навідником аеромобільно-десантного взводу 5 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону. Спочатку служив в АДРЕСА_1 , потім з 13.06.2014р. по 29.07.2014р. проходив службу в зоні АТО. Після повернення із зони АТО до військової частин в кінці вересня 2014р. з усного дозволу командира поїхав додому де проживав та допомагав сім`ї по господарству. В листопаді 2014р. його шукали: викликали в сільську раду, потім в райвійськоматі сказали, що його шукають в частині. Однак у в/ч не поїхав, в поїхав назад додому в село. Тільки коли в січні 2015р. товариш по службі зателефонував та повідомив, що відносно нього (Кожана) відкрили кримінальне провадження, повернувся в військову частину та продовжив службу, після чого в березні 2015р. був демобілізований. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.3 ст.407КК України, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується посередньо по місцю служби, має сім`ю, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, приймав участь в антитерористичній операції в Донецькій області по врегулюванню кризової ситуації в Україні, а тому приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства у зв`язку з чим призначає покарання в межах санкцій статті за якою він визнається винуватим, звільнивши на підставі ст.75КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням передбачених ст.76КК України обов`язків.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.407КК України і призначити йому покарання за цим законом 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1