У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школярова В.Ф., Філатова В.М.,

за участю прокурора

Казнадзея В.В.,

захисника

ОСОБА_1,

засудженого

ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні у
місті Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами
захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього
ОСОБА_5 ОСОБА_6 та засуджених ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_2 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня
2007 року.

Вказаним вироком засуджені:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше судимий: 21 червня 2006 року Апеляційним судом
Харківської області за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до позбавлення волі
строком на 12 років,

- за ч. 4 ст. 187
КК України до позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна,
що є власністю засудженого;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до
позбавлення волі строком на 12 років;

- за ст. 304 КК України до
позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді
позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією усього майна, що є
власністю засудженого, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового
складання покарань, призначених за вказаним вироком та вироком Апеляційного
суду Харківської області від 21 червня 2006 року остаточно призначено покарання
у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього майна, що є
власністю засудженого.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не судимий,

- за ч. 4 ст. 187
КК України до позбавлення волі строком на 10 років;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до
позбавлення волі строком на 7 років.

Згідно зі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді
позбавлення волі строком на 10 років.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин
України, не судимий,

- за ч. 3 ст. 187
КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього майна,
що є власністю засудженого;

- за ст. 304 КК
України до позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно зі ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді
позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього майна, що є власністю
засудженого.

ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2 визнані
винними у вчиненні злочинів за наступних обставин.

7 липня 2005 року, близько 23-ої години, ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_5,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, біля клубу с. Вернопілля Ізюмського
району Харківської області зустріли ОСОБА_2, якому були потрібні гроші.
Неповнолітній ОСОБА_5 повідомив, що знає ОСОБА_8, у якої вдома є гроші, на що
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 запропонували ОСОБА_5 ними заволодіти, тим самим втягуючи
останнього у злочинну діяльність.

8 липня 2005 року, близько 1-ої години, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, змовилися здійснити напад на
ОСОБА_8 з проникненням у її будинок з метою заволодіння її грошима. Перебуваючи
біля помешкання останньої за адресою АДРЕСА_1, вказані особи розподілили між
собою ролі: ОСОБА_2 слідкував за будинком, а ОСОБА_7 і ОСОБА_5 проникли у
нього. У помешканні ОСОБА_8 викрила присутність ОСОБА_7 і ОСОБА_5, які лопатою
нанесли потерпілій не менше 13 ударів по різних частинах тіла, спричинивши
останній тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_4
у Ізюмській ЦМЛ. Грошей ОСОБА_7 і ОСОБА_5 у помешканні ОСОБА_8 не знайшли і
разом з ОСОБА_2 залишили місце злочину.

У касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_3 просить вирок скасувати і направити справу на новий
судовий розгляд, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи і неправильне застосування кримінального закону, оскільки не
встановлено, що ОСОБА_5 був у змові зі ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на розбійний напад, і
саме він наносив лопатою удари ОСОБА_8;

- законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 просить вирок
скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, наводячи доводи,
аналогічні доводам скарги захисника ОСОБА_3;

- засуджений ОСОБА_5 просить вирок скасувати і направити справу на новий
судовий розгляд, також висловлюючи доводи, аналогічні за змістом доводам скарг
захисника і законного представника;

- захисник ОСОБА_4 просить виправдати підзахисного ОСОБА_2 за ст. 304 КК України та
перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 на ч. 3 ст. 185 КК України,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи,
оскільки, на його думку, ОСОБА_2 не вчиняв дій, спрямованих на втягнення
неповнолітнього ОСОБА_5 у злочинну діяльність, а щодо розбійного нападу судом
не встановлено, що між засудженими існувала змова на нього;

- захисник ОСОБА_1 просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з
ч.3 ст. 187 на ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання, не пов'язане
з позбавленням волі, наводячи доводи, аналогічні доводам скарг захисника
ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_2;

- засуджений ОСОБА_2, як видно зі скарги, просить вирок змінити і
виправдати його за ст. 304 КК України та перекваліфікувати дії з ч. 3 ст. 187
на ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
наводячи доводи, аналогічні за змістом доводам захисника ОСОБА_4, посилаючись
на ексцес виконавців;

- засуджений ОСОБА_7 просить вирок змінити і перекваліфікувати його дії з
ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 на ч. 3 ст. 185 КК України, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також
просить пом'якшити покарання у зв'язку
із захворюванням на туберкульоз.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1,
думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали
справи та обговоривши викладені у касаційних скаргах захисників та засуджених
доводи, колегія суддів вважає, що ці скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні ними розбійного нападу на ОСОБА_8 з метою
заволодіння грошима останньої, з проникненням у її житло, за попередньою змовою
групою осіб, а ОСОБА_7 і ОСОБА_5 також у заподіянні тяжких тілесних
ушкоджень, що потягли смерть потерпілої, відповідають фактичним обставинам
справи, обґрунтовані сукупністю розглянутих в судовому засіданні і наведених у
вироку доказів.

ОСОБА_7 визнав, що у нього, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 виник умисел на таємне
викрадення грошей у ОСОБА_8, на яку вказав ОСОБА_5 (т. 12, а.с.85-86). У будинку потерпіла виявила
присутність його та ОСОБА_5, і останній наніс потерпілій тяжкі тілесні
ушкодження (т.12, а.с.86).

ОСОБА_2 визнав, що між ним, ОСОБА_7 і ОСОБА_5 існувала домовленість на
таємне викрадення грошей у ОСОБА_8, про яку розповів ОСОБА_5 (т.12, а.с. 87).
За його словами, з розмови, яка мала місце між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 після події
злочину, йому стало зрозуміло, що удари ОСОБА_8 наносив ОСОБА_5 (т. 12, а.с.
87). Такі ж показання ОСОБА_2 давав і
під час досудового слідства (т. 9, а.с. 82).

ОСОБА_5 визнав, що саме він вказав ОСОБА_2 і ОСОБА_7 на ОСОБА_8, стосовно
якої знав, де вона вдома тримає гроші (т. 12, а.с. 88). Під час перебування у
будинку ОСОБА_8 викрила присутність його та ОСОБА_7, і саме останній почав її
бити.

Вина ОСОБА_7 і ОСОБА_5 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9, яка
пояснила, що потерпіла ОСОБА_8 вранці 8 липня 2008 року розповіла їй, що вночі
на неї здійснили напад незнайомі, серед яких вона впізнала ОСОБА_5 (т. 12, а.с.
95). Такі ж за змістом показання дали свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (т.
12, а.с. 96-99). Вказані свідки спростовують показання ОСОБА_5, який
стверджував, що під час нападу на ОСОБА_8 він перебував у сусідній кімнаті й
ударів їй не наносив.

Судом також досліджено дані протоколів відтворення обстановки і обставин
події злочину (т. 8, а.с. 75-99), висновки судово-медичної, судово-цитологічної
та судово-імунологічної експертиз (т.8, а.с. 129-132, 178-182, 191-196). Як
убачається з висновку судово-медичної експертизи від 19 серпня 2005 року, ОСОБА_8
були спричинені тілесні ушкодження у виді численних забійно-розсічених поранень
волосяної частини голови, розсіченої рани правої вушної раковини та завушної
області, численних саднин обличчя, грудної клітини та інші тілесні ушкодження у
результаті ударної дії не менше 13 разів тупим твердим предметом, яким могла
бути штикова лопата.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала тяжка черепно-мозкова травма з ушкодженням
головного мозку (т.8, а.с.178-182).

Доводи касаційних скарг захисника ОСОБА_3, законного представника ОСОБА_5
ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо недоведеності судом тої обставини,
хто саме спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, а відтак і необхідності
перекваліфікувати їх дії на ч. 3 ст. 185 КК України, позбавлені підстав і
спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, аналіз яких суд дав
у вироку. Крім того, дії ОСОБА_7 і ОСОБА_5 були поєднані єдиним умислом, жоден
з них після викриття потерпілою дій на припинення злочинної діяльності не
вчинив, ОСОБА_8 розповідала свідкам, що напад на неї здійснили дві особи,
однією з яких виявився ОСОБА_5 Відповідно і ОСОБА_7, і ОСОБА_5 виконали частину
того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації умислу на розбій.

Доводи касаційних скарг засудженого ОСОБА_2 та його захисників щодо
неправильності кваліфікації судом його дій за ч. 3 ст. 187 КК України
визнаються колегією суддів безпідставними, оскільки ОСОБА_2 визнав, що у момент перебування ОСОБА_7 і ОСОБА_5 у будинку ОСОБА_8 він чув дзвін та
звуки, які свідчили, що таємного викрадення майна у будинку не відбувається.
Отже, ОСОБА_2, діючи спільно зі ОСОБА_7 та ОСОБА_5, усвідомлював
суспільно-небезпечний характер дій виконавців злочину, чим підтверджується
спільний умисел на вчинення нападу на ОСОБА_8

Що стосується доводів скарг ОСОБА_7 та ОСОБА_2 про те, що у їх діях не
вбачається ознак злочину, передбаченого ст. 304 КК України, то колегія суддів
на основі матеріалів справи вважає, що вказані особи, достовірно знаючи про
неповнолітній вік ОСОБА_5 і пропонуючи йому взяти участь у заволодінні грошима
ОСОБА_8, втягли його у злочинну діяльність. Колегія суддів вбачає, що між діями
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 і виникненням у неповнолітнього ОСОБА_5 бажання вчинити
злочин має місце причинний зв'язок, що відповідає об'єктивним ознакам складу
злочину, передбаченого ст. 304 КК
України.

Аналіз приведених даних, взятих у їх сукупності, дав підстави суду дійти
правильного висновку щодо винності ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у вчиненні
інкримінованих їм злочинів і правильно кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст.
187, ч. 2 ст. 121, ст. 304 КК України, ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК
України та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 187, ст. 304 КК України.

При обранні мір покарання ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суд урахував положення ст. 65 КК України та правильно призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення кожного із засуджених. Підстав для пом'якшення покарання ОСОБА_2, про що йдеться у скарзі захисника ОСОБА_1, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, законного
представника неповнолітнього ОСОБА_5
ОСОБА_6 та засуджених ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 4
жовтня 2007 року стосовно ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 залишити без
змін.

Судді:

Присяжнюк Т.І.
Школяров В.Ф. Філатов
В.М.