[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА
22січня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційні скарги прокурора у провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0062,-

ВСТАНОВИВ:

До Апеляційного суду м. Києва надійшли апеляційні скарги, в тому числі, апеляційні скарги прокурора у провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 146 КК України, ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначено їм покарання за вказані злочини.
Цим же вироком ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів, за ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 357 КК України виправдано за недоведеністю. ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів, за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України виправдано за недоведеністю. ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів, за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України виправдано за недоведеністю.

В силу ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі в числі, інших вказаних законом обставин повинно бути відображено вказівки на те, в чому полягає незаконність вироку та доводи на їх обґрунтування, а також вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу. При цьому за змістом норми закону мотивувальна та резолютивні частини апеляційної скарги мають бути логічними та узгоджуватись між собою, а вимога особи має відповідати повноваженням суду апеляційної інстанції.
Як убачається з поданих апеляційних скарг наведені вимоги процесуального закону не дотримано.

Так, в поданій, прокурором в проваджені, апеляційній скарзі, зокрема в мотивувальній частині вказано на те, що суд безпідставно визнав винним та призначив покарання ОСОБА_2 за ч.3 ст. 135 КК України, тим самим застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, при цьому вказавши в резолютивній частині апеляційної скарги про скасування вироку та постановлення відносно ОСОБА_2 нового вироку, проте прокурор не вказує, яке слід прийняти судом рішення в частині кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.3 ст. 135 КК України та правові підстави для прийняття такого рішення.
Також в апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо всіх обвинувачених, проте в порушення ст. 396 КПК України не обґрунтовує необхідності скасування вироку щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , також відсутнє обґрунтування щодо необхідності скасування вироку щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в частині їх виправдання.
Крім цього, прокурором допущено неузгодженості не лише між мотивувальною та резолютивною частинами апеляційної скарги, а і в самій резолютивній частині. Так, вказуючи в резолютивній частині про скасування вироку, при цьому не зазначаючи частини вироку, яка підлягає скасуванню, з чого слідує, що скасуванню підлягає весь вирок, проте тут же зазначено, що в решті вирок слід залишити без змін.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 за результатами апеляційного розгляду, просять вирок суду щодо ОСОБА_2 скасувати повністю, проте зі змісту мотивувальної частини видно, що вони вирок суду вважають незаконним в частині визнання винним обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.135 КК України, в зв`язку з чим мотивувальна частина апеляційної скарги не узгоджується з її резолютивною частиною. Крім цього апелянти в мотивувальній частині апеляційної скарги поставивши вимогу про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, доводів на обґрунтування саме такої вимоги в мотивувальній частині не навели.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 вимагає скасувати вирок суду частково та ухвалити новий вирок в цій частині, проте не вказує в якій частині необхідно скасовувати вирок. Не зазначено цього і в мотивувальній частині, оскільки вказавши про те, що вона не погоджується з вироком в частині призначеного покарання, тому вважає, що він підлягає зміні, однак така вимога не узгоджується з приписами ст. 408 КК України.
Також в мотивувальній частині апеляційної скарги потерпіла не конкретизує яке покарання слід призначити кожному обвинуваченому по кожному злочину та за сукупністю злочинів, тому вимога про призначення максимального покарання за кожний злочин (з врахуванням санкції ч.4 ст.187 КК України) та застосування принципу часткового складання призначених покарань, при визначені остаточного покарання, не є обґрунтованою.
В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 просять вирок суду скасувати в частині призначення покарання ОСОБА_5 та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 за ч.2 ст. 146 КК України. Проте така вимога не узгоджується з приписами ст.ст. 407, 418, 420 КПК України, щодо повноважень апеляційної інстанції ухвалення в даному конкретному випадку нового вироку. Крім цього вказавши про скасування вироку лише в частині призначеного покарання, апелянти допустили неузгодженості в резолютивній частині апеляційних скарг, оскільки вказаним вироком він також визнаний винним у вчиненні даного злочину.
Також апелянт ОСОБА_6 не вказує з яких підстав слід закривати кримінальне провадження (виходячи з повноважень апеляційної інстанції ст. 417 КПК України), а відтак і не наводить обґрунтування вказаної вимоги.

Отже, сформулювавши в апеляційних скаргах прохання, які не відповідають вимогам ст. 407 КПК України та допустивши неузгодженості між мотивувальними та резолютивними частинами апеляційних скарг, а то і в самій резолютивній частині апеляційної скарги апелянти не в повній мірі виконали вимоги ст. 396 КПК України.

Крім цього, згідно ч. 6 ст. 396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.
Цих вимог закону захисники обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не виконали, оскільки ОСОБА_3 надав п`ять копій апеляційної скарги, а ОСОБА_6 чотири, а вони мають надсилатися чотирьом обвинуваченим, трьом захисникам, прокурору, потерпілій та її представнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора у провадженні, захисника обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08.12.2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, 7 днів з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали надіслати прокурору у провадженні, захиснику обвинуваченого ОСОБА_2 ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_4 , захиснику обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Апеляційного суду м.Києва ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/389/2015
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1