У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах

у складі:

головуючого-судді

Коновалова В.М.,

суддів

Пошви Б.М. і Заголдного В.В.,

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 15 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням першого заступника прокурора
Івано-Франківської області на постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 4 червня 2007 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
с. Рож-Поле Снятинського

району
Івано-Франківської області,

раніше
не судимого,

на
підставі ст. 46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, за
вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Як визнав місцевий суд, 3 березня 2007
року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у магазині “Фуршет”, що у смт. Заболотів Снятинського району
Івано-Франківської області, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної
неповаги до суспільства. Коли охоронець магазину вивів ОСОБА_1 на вулицю,
останній продовжив хуліганські дії, завдав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ударів руками та
ногами у різні частини тіла, заподіявши легкі тілесні ушкодження.

У касаційному поданні прокурор просить постанову щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд, через неправильне застосування ст.46
КК України. При цьому прокурор не оспорює правильність встановлення фактичних
обставин справи та пред'явленого обвинувачення і кваліфікацію дій ОСОБА_1 за
ч.1 ст.296 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені у касаційному поданні, колегія суддів
вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Як убачається із матеріалів справи, суд обґрунтовано звільнив ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України на
підставі ст. 46 КК України. Вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої
тяжкості (ч.2 ст. 12 КК України),
ОСОБА_1 раніше не судимий, з потерпілими примирився, всі завдані збитки
відшкодував, що підтверджується заявами потерпілих (а. с. 32, 40).

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заявили клопотання про
закриття кримінальної справи та звільнення обвинуваченого від кримінальної
відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у зв'язку з їх примиренням з
ОСОБА_1. Прокурор проти задоволення цього клопотання не заперечував.

Враховуючи, те що ст. 46 КК України не містить будь-яких обмежень в її
застосуванні щодо кола осіб чи конкретних складів злочину за умови наявності
зазначених в самій нормі цього закону підстав та умов її застосування, а у
відповідності із роз'ясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України “Про практику застосування судами України законодавства
про звільнення особи від кримінальної відповідальності” від 23 грудня 2005 року
за наявності передбачених у ст. 46 КК
України підстав звільнення особи від
кримінальної відповідальності є обов'язковим,
рішення суду відповідає вимогам закону.

Таким чином доводи подання про неправильне застосування судом кримінального
закону не відповідають матеріалам справи.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду
постановити законне, обґрунтоване рішення, немає.

Виходячи з наведеного, підстав для призначення справи до розгляду у
касаційному порядку з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб не
вбачає.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційного подання першого заступника прокурора
Івано-Франківської області щодо ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і :

Коновалов В.М. Пошва Б.М. Заголдний
В.В.