АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-17807 Головуючий
Категорія 185 ч. 2, 357 ч.3, ФЕТІСОВА
395, 70 КК України Доповідач в апеляційній інстанції
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2007
р. Колегія суддів
судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого ІЛЬЧЕНКА A.M.

суддів СУХОДОЛЬСЬКОГО МЛ.,

ЄВТУШЕНКА В.Г.

за участю
прокурора ДЕМИДЕНКО С.А.

розглянувши
кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_1, прокурора Барабаша О.В. на вирок Черкаського районного суду
від ЗО листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше неодноразово судима, -

визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ст., ст.. 185 ч. 2, 357 ч. 3, 395 КК України і їй призначено покарання: за ст.. 185 ч. 2 КК України - три роки
обмеження волі; за ст..
357 ч. З КК України - три
місяці арешту; за ст..
395 КК України - три
місяці арешту.

На підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_1 до відбуття - три роки обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 3630 гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди. Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.. 81 КПК
України.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 засуджена за те, що 12.07.2006
року близько 12 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись
біля домоволодіння ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, скориставшись тим, що господар домоволодіння ОСОБА_2 зайшов на кухню,
зайшла до спальні будинку, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів
викрала 600 доларів США та 1500 російських рублів, чим завдала потерпілому
ОСОБА_2 матеріальної шкоди, згідно офіційного курсу, на загальну суму 3311
гривень 48 коп.

Вона ж, 12.07.2006 року,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в

будинку гр.. ОСОБА_2 жителя АДРЕСА_1 таємно

викрала паспорт на ім'я ОСОБА_2, свідоцтво про його народження та
посвідчення

зварювальника, після чого втекла з місця пригоди, а потім намагалася
знищити їх шляхом

спалювання, привівши документи в непридатний стан
для користування.

Крім цього, постановою Черкаського
районного суду від 17.02.2006 року щодо ОСОБА_1 був
встановлений адміністративний нагляд терміном на 1 рік та встановлені обмеження. Однак ОСОБА_1 незважаючи на
обмеження, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без
поважної причини, без згоди органів
міліції, залишила місце свого проживання, на реєстрацію не з'являлася.

На вказаний вирок суду засуджена ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить переглянути справу, оскільки їй невірно
призначено покарання, так як по віку вона не підлягає покаранню у
вигляді обмеження волі.

Прокурором, що приймав участь у розгляді справи
також подана апеляція, в якій він просить вироку суду скасувати із-за неправильного
застосування судом кримінального закону в частині призначеного покарання та
постановити новий вирок і призначити засудженій 3 роки позбавлення волі за сукупністю злочинів.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої, яка
просила вирок скасувати, а їй призначити покарання не пов'язане з позбавлення волі,
думку прокурора, який просив задоволити
його апеляцію, перевіривши та обговоривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженої підлягає до
часткового задоволення, а апеляція прокурора до повного задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Висновок суду щодо винності ОСОБА_1 в
інкримінованих їй злочинах ґрунтується на зібраних по справі доказах, які
перевірені в судовому засіданні і їм дана вірна юридична оцінка.

Суд вірно кваліфікував дії засудженої і ні сама
засуджена, ні інші учасники процесу доведеність
вини, обставини справ та кваліфікацію дій засудженої не оспорюють.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст.. 65 КК України
врахував ступінь тяжкості злочинів, особу засудженої та обставини, що обтяжують
і пом'якшують покарання.

Разом з тим, призначаючи міру покарання ОСОБА_1, суд в
порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України невірно вибрав вид покарання, чим порушив
вимоги ст.. 51 КК України, невірно
застосувавши кримінальний закон.

Як вбачається із анкетних даних засудженої ОСОБА_1
народилася 15 грудня 1951 року і на момент виконання вироку їй
виповнилося 55 років, тобто вона досягла пенсійного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що
досягли пенсійного віку.

Враховуючи дані обставини колегія
суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання
підлягає скасуванню з постановлениям нового
вироку.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання за ст.. 185 ч. 2 КК України суд вважає обрати
покарання їй у вигляді позбавлення волі, оскільки засуджена неодноразово
притягувалася до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не стала і
знову вчинила ряд злочинів. Призначене
покарання за ст., ст.. 357 ч. 3, 395 КК України - залишити без змін.

Підстав для
застосування вимог ст., ст.. 69, 75 судова палата
не вбачає.

В решті вирок суду залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст.. 362, 366, 378 КПК
України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задоволити частково, а апеляцію прокурора
задоволити повністю.

Вирок Черкаського районного суду від 30 листопада 2006 року щодо засудження ОСОБА_1 в
частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді 2 років
позбавлення волі.

Призначене покарання за ст.. 357 ч. 3 КК України у вигляді трьох
місяців арешту та за ст.. 395 КК України у вигляді 3 місяців арешту залишити без змін.

На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити
покарання ОСОБА_1 у вигляді двох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінити із підписки про невиїзд на утримання
під вартою, взявши її під варту із зали суду.

Строк покарання рахувати з 13.03.2007 року.

В решті вирок суду залишити без
змін.

Вирок може бути оскаржений учасниками процесу до
Верховного Суду України через апеляційний суд Черкаської
області на протязі одного місяця, а засудженою в той же термін з дня
вручення копії вироку.