Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
09 червня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000045 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, засудженого 16 травня 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за апеляційною скаргою прокурора на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 , 16 травня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. Здолбунівським районним підрозділом Здолбунівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненської області ОСОБА_5 направлено до Здолбунівської міської ради Рівненської області для відбування призначеного покарання.
Однак, за період з 04.07.2014 року по даний час ОСОБА_5 для проходження громадських робіт в Здолбунівську міську раду не з`явився.
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.389 КК України на один рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначив покарання один рік вісім днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладено обов`язки передбачені п.п.2- 4 ч.1 ст. 76 КК України.
Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Прокурор, в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального закону.
Доводить, що судом в повній мірі не враховані вимоги ст.71 КК України, а саме те, що суд першої інстанції мав призначити ОСОБА_5 покарання з застосуванням ст.72 КК України більше від покарання призначеного судом за новий злочин.

Крім того, зазначає, що суд звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання, своє рішення належним чином не обґрунтував.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст.389 КК України один місяць прешту.

На підставі ст.71, 72 КК України шляхом часткового складання покарань за оскаржуваним вироком та попереднім, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком 1 місяць 5 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо залишення вироку без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Винність ОСОБА_5 в інкримінованому злочині за наведених у вироку обставинах ґрунтується на сукупності зібраних по справі доказах, яким суд дав належну оцінку та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.389 КК України є вірною.
Доводи апелянта щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а відповідно до ч.4 ст. 71 цієї статті, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарань.
При постановленні вироку цих вимог закону суд не дотримався та призначив ОСОБА_5 покарання, яке не відповідає вимогам ст.ст. 65, 71 КК України.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, щодо м`якості призначеного покарання та необхідності призначення обвинуваченому більш суворого покарання за сукупністю вироків за правилами ч.1 ст. 71 КК України підлягає задоволенню, а тому вирок суду щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати.
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у виді одного місяця арешту.
На підставі ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2014 року та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання один місяць п`ять днів арешту.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому судового рішення.
С У Д Д І :

(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1