Справа № 468/2436/14-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

25.03.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000603 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Весняна Квітка Веселинівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, заміжньої, непрацюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

з участю обвинувача ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2014 року близько 10.00 год. в с. Добра Криниця Баштанського району Миколаївської області на межі городів домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_3 в ході сварки з ОСОБА_5 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла останній не менше одного удару дерев`яною дошкою по голові, чим заподіяла ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді гематоми (крововиливу у м`які тканини) в волосистій частині голови, яке за ступенем тяжкості відносяться легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину ОСОБА_3 не визнала, вказавши, що 31.10.2014 року на межі городів її домоволодіння та домоволодіння потерпілої ОСОБА_5 сім`я потерпілої почала ставити паркан та спиляли гілки бузку, які залишили на території городу обвинуваченої, внаслідок чого між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникли словесна сварка та вони почергово перекидали спиляні гілки одна одній на город. Вході сварки ОСОБА_5 , помітивши, що ніхто із сторонніх осіб за нею в даний момент не спостерігає, сама впала на землю та почала качатись по землі та кричати, її підняли присутні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вона самостійно пішла до свого будинку та приблизно через годину на місце події прибули працівники міліції. Обвинувачена заперечує, що завдавала потерпілій будь-яких ударів, вважає, що таким чином потерпіла та її сім`я намагається помститись їй, оскільки між сусідами протягом тривалого часу сформувались неприязні відносини. Обвинувачена вказує, що з 01.11.2014 року майже кожного дня бачила потерпілу вдома та остання не перебувала на стаціонарному лікуванні в медичному закладі. Пред`явлений до неї потерпілою цивільний позов обвинувачена не визнала.

З показань потерпілої ОСОБА_5 слідує, що в її сім`ї та сім`ї обвинуваченої ОСОБА_3 , яка проживає по сусідству, протягом тривалого часу склались неприязні відносини, які призводили до сварок. 31.10.2014 року близько 09.30 год. вона перебувала на городі свого домоволодіння, де ОСОБА_9 на їх прохання знімав сітку зі старої огорожі та здійснював роботи по становленню нового паркану. Вказаним роботам заважали гілки бузку, що росли на території ОСОБА_3 , чоловік якої ОСОБА_10 дозволив їм спиляти гілки, які заважали. Спиляні гілки залишились на території городу Фоміних, у зв`язку з чим обвинувачена ОСОБА_3 почала сварку та кидала спиляні гілки зі свого городу на город потерпілої, потерпіла нахилилась, щоб перекинути гілки назад та, перебуваючи спиною до обвинуваченої, яка на той час вже взяла з купи сміття дерев`яну дошку та розмахувала нею, - відчула два чи три удари по спині та один удар по голові, від якого потерпіла впала та подальших подій не пам`ятає. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що перебували поряд перевели потерпілу до будинку та через деякий час на місце події приїхали працівники міліції. Потерпіла відчувала головний біль, рвала, тому того ж дня звернулась до лікарні, де перебувала на стаціонарному лікуванні протягом 10 днів та лише під кінець лікування її відпускали на вихідні (суботу і неділю) додому та в подальшому в понеділок її виписали з лікарні, оскільки потерпілій треба було виходити на роботу. На лікування потерпіла витрачала кошти, частину яких в сумі 610,15 грн. вона просить стягнути з обвинуваченої, крім того, завданням потерпілій тілесних ушкоджень їй також було завдано моральної шкоди, яка полягала в фізичному болю та стражданнях і приниженням її честі та гідності, розмір моральної шкоди позивач оцінила в 2500 грн.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 31.10.2014 року сім`я потерпілої найняла його на виконання робіт по установці паркану, в ході виконання вказаних робіт він спиляв гілки, які заважали продовженню робіт, спиляні гілки впали на територію ОСОБА_3 внаслідок чого між обвинуваченою та потерпілою виникла сварка та ОСОБА_3 дошкою вдарила ОСОБА_5 двічі в бік та один раз по голові, після чого ОСОБА_5 впала та він разом з матір`ю потерпілої відтягли ОСОБА_5 до хати, вона скаржилась на головний біль. Приблизно через годину приїхали працівники міліції. Свідок заперечує будь-які підстави для обмови ним обвинуваченої, оскільки жодних відносин з нею свідок не підтримував.

Свідок ОСОБА_8 в суді показала, що вона є матір`ю потерпілої та 31.10.2014 року до них прийшов ОСОБА_9 поставити паркан, але цьому заважали гілки, яки росли з території Фоміних та собака, яка була прив`язана неподалік. З дозволу ОСОБА_10 ОСОБА_9 спиляв гілки, що заважали, та вказані гілки впали на територію Фоміних, внаслідок чого виникла сварка та ОСОБА_3 взяла дошку з купи сміття та вдарила ОСОБА_5 по спині та одного разу по голові, від чого потерпіла впала та її відтягли до хати, в потерпілої була рвота, але видимих тілесних ушкоджень чи крові не було. Після цього ОСОБА_5 протягом 10 днів лікувалась стаціонарно.

Зі свідчень ОСОБА_10 слідує, що він є чоловіком обвинуваченої та між його сім`єю та сім`єю потерпілої, яка проживає по сусідству, склались неприязні відносини. Безпосереднім очевидцем подій, що відбулись 31.10.2014 року свідок не був, але після вказаних подій в першій декаді листопада бачив потерпілу ОСОБА_5 вдома.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що 31.10.2014 року між його матір`ю (обвинуваченою ОСОБА_3 ) та потерпілою ОСОБА_5 виникла сварка з-приводу спиляних гілок та вони перекидали вказані гілки на територію городу одна одній, після чого ОСОБА_5 без будь-якої причини впала та її віднесли до будинку. Після вказаних подій приблизно 04 листопада свідок бачив потерпілу ОСОБА_5 вдома та приблизно 08 листопада також коли потерпіла приводила до школи свого сина.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 13-к від 19.02.2015 року комісія експертів прийшла до висновку у ОСОБА_5 було наявне тілесне ушкодження у вигляді гематоми (крововиливу у м`які тканини) в волосистій частині голови, що є наслідком одного ударного впливу тупого твердого предмету в строк, що відповідає обставинам справи. За ступенем тяжкості дане ушкодження кваліфікується як легке тілесне, так як видужання після таких травм настає в межах шести діб.

Згідно з протоколом огляду місця події від 18.11.2014 року слідує, що місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка від сусіднього домоволодіння відгороджена парканом з шиферу.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 18.11.2014 року слідує, що потерпіла ОСОБА_5 на місці в присутності понятих розповіла та показала обставини заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 ударів по спині та голові.

З протоколів проведення слідчого експерименту від 18.11.2014 року слідує, що свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на місці в присутності понятих розповіли та показали обставини заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 31.10.2014 року на межі городів домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 .

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , суд враховує, що вказані свідки є близькими родичами потерпілої та обвинуваченої відповідно, між їх сім`ями склались усталені неприязні відносини, а, отже, вказані свідки не є незаінтересованими в результатах судового розгляду, тому їх покази суд оцінює критично та приймає лише в тій частині, в якій вони узгоджуються з іншими доказами по справі.

Факт завдання ОСОБА_3 удару дошкою по голові ОСОБА_5 підтверджується при цьому показаннями безпосереднього стороннього очевидця подія - свідка ОСОБА_9 , який є єдиним серед всіх незацікавленим в результатах даного кримінального провадження та який заперечив наявність будь-яких підстав для обмови обвинуваченої, при цьому чітко та однозначно наполіг на тому, що бачив завданий обвинуваченою потерпілій удар.
Оспорюючи покази вказаного свідка сторона захисту фактично посилається на обмову з його боку, пояснюючи це можливістю матеріально заінтересувати свідка з боку потерпілої та посилаючись на його репутацію, а саме те, що він притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку. Проте, по-перше, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 заперечив наявність будь-яких підстав для обмови обвинуваченої, з якою він жодних відносин не підтримував, та наполіг на своїх свідченнях даних під присягою та попередженням про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. По-друге, оспорення достовірності показів свідка відповідно до ст. 96 КПК України, можливе лише при наданні документів, що підтверджують його репутацію, зокрема щодо його засудження за завідомо неправдиві показання, обман або шахрайство, проте, таких даних суду не надано, тому вказані мотиви для обмови обвинуваченої з боку свідка ОСОБА_9 є необґрунтованими.

Оспорюючи висновок судово-медичної експертизи № 13-к від 19.02.2015 року, сторона захисту посилається на те, що експерти без достатніх на те підстав провели комісійну експертизу, про що суд не вказував, та не врахували, що при первинному огляді потерпілої лікарем в неї тілесних ушкоджень виявлено не було.

Суд вважає, що вказані зауваження сторони захисту не можуть мати наслідок визнання даного висновку експертів недопустимим доказом у зв`язку з наступним. По-перше, в даному випадку підстави, передбачені ст. 87 КПК України для обов`язкового визнання доказу недопустимим, відсутні, навпаки вказана експертиза призначена судом в ході судового розгляду саме за клопотанням сторони захисту з забезпеченням їй можливості поставити перед експертами питання, які цікавили сторону захисту. По-друге, ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 20.01.2015 року була призначена саме повторна судово-медична експертиза та експертами дана експертиза проведена за матеріалами кримінальної справи, а відповідно до п. 2.4.2 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 року №6, такий вид експертизи проводиться за обов`язкової участі кількох експертів, тобто комісією експертів, що і відбулось в даному випадку. По-третє, в дослідницькій частині вказаного висновку комісії експертів вказується на матеріали з історії хвороби потерпілої відповідно до яких при її огляді 31.10.2014 року при пальпації виявлені больові відчуття в області потилиці, підшкірна гематома в тім`яній області, та комісія експертів прийшла до висновку про наявність у потерпілої тілесного ушкодження у вигляді гематоми (крововиливу у м`які тканини) в волосистій частині голови, вказавши на механізм його утворення та ступінь тяжкості.

Таким чином, вказаний висновок експертизи є належним та допустимим доказом та підтверджує факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а у комплексі з показаннями свідка ОСОБА_9 вказані докази підтверджують факт заподіяння даних тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченою ОСОБА_3 30.10.2014 року.

Посилання сторони захисту на суперечливість висновку експерта № 161/40 від 14.11.2014 року та на наявний лікарняний лист потерпілої суд не вважає такими, що не мають суттєве значення для даного кримінального провадження, оскільки при призначенні даної експертизи слідчим ОСОБА_12 без підтвердження його повноважень на ведення досудового розслідування було допущене суттєве порушення порядку призначення експертизи, що потягло за собою призначення судом повторної експертизи, тому вказаний висновок суд визнає неналежним доказом та його зміст значення для розгляду провадження не має. Що ж стосується наявності достатніх підстав для перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні та відкриття листа непрацездатності, то вказані обставини виходять за межі зміненого прокурором обвинувачення та складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України не стосуються, тому суд їх досліджувати відповідно до ст. 337 КПК України в даному кримінальному провадженні не в праві.

Таким чином описані вище обставини вказують на доведеність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винної, яка характеризується посередньо, не працює, характер вчиненого нею суспільно-небезпечного діяння, що віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості. З врахуванням особи винної, тяжкості вчиненого злочину, та описаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченій у виді громадських робіт.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. В зв`язку з цим в рахунок відшкодування заподіяної шкоди підлягає задоволенню позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 заподіяної злочином шкоди в межах встановленої при розгляді справи в суді суми витрат, понесених останньою на лікування в сумі 610,15 грн. з врахуванням того, що вся вказана сума відповідно до товарного чеку від 31.10.2014 року (а.с. 60) була витрачена саме в день заподіяння потерпілій тілесного ушкодження, а відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 13-к від 19.02.2015 року видужання після таких травм настає в межах шести діб. Вказане свідчить на необхідність задоволення позову про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_5 з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 610,15 грн.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. В зв`язку з чим з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню грошова сума необхідна для компенсації втрат немайнового характеру (переживань, психічних та фізичних страждань), викликаних внаслідок заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень протиправними діями обвинуваченої. Вирішуючи питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної немайнової шкоди, суд враховує встановлені обставини вчинення злочину, характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань (психічні та фізичні страждання, нервозність позивача, його переживання), втрату ним психічного та фізичного благополуччя, а також глибину перенесених страждань, їх тривалість. З врахуванням наведеного, суд вважає, що з обвинуваченої на користь потерпілої належить стягнути 1000 грн., необхідних для компенсації перенесених моральних страждань і для досягнення (відновлення) психологічної рівноваги потерпілим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, і призначити їй покарання в виді ста годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 610 (шістсот десять) гривень 15 копійок в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 1000 (одну тисячу) гривень в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: