Справа № 11 - 543/07 Головуючий по першій інстанції Шарунович В.В.
Категорія: ч. 2 ст. 186; Доповідач Оксентюк В.Н.
ч,2 ст. 190 КК України.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 23 жовтня 2007 року

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого-судді: Оксентюка В.Н.

суддів: Польового М.І., Лозовського А.О.

за участю прокурора:
Єндрущака В.В.

засуджених: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку
кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та заступника Ковельського міжрайонного прокурора на
вирок Ковельського міськрайонного суду від 01 серпня 2007 року, яким
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с
Білин Володимир-Волинського району
Волинської області, житель АДРЕСА_1, українець, громадянин України,
непрацюючий, неодружений, раніше судимий:

·
вироком Ковельського міського суду
від 26.08.1997 р. за ч. 2 ст. 140 КК України до 2
(двох) років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку;

·
вироком Ковельського міського суду
від 15.07.1998 р. за ч.2 ст. 140 КК України до 1 (одного) року
позбавлення волі;

·
вироком Ковельського міського суду
від 27.12.1999 р. за ч. З ст. 140 КК України до 4 (чотирьох) років
позбавлення волі. 18.06.2003 р звільнений умовно достроково строком 3 місяці 28
днів;

·
вироком Ковельського міського суду
від 16.09.2003 р. за ч.2 ст. 186 КК України до 5 (п'яти) років
позбавлення волі. 25.12.2006 р. звільнений від відбування покарання на 1 рік 6
місяців 23 дні у зв'язку з тяжкою хворобою, -

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 190 КК
України на 1 (один) рік позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначено до відбуття
ОСОБА_2 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 постановлено рахувати з
19 год.
30 хв. з 21 квітня 2007 року.

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець та житель АДРЕСА_2, українець, громадянин України,
неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

- вироком
Ковельського районного суду від 23.09.1993 року за ч. 2 ст.

2

141 КК України на 1 (один)
рік та 6 (шість) місяців позбавлення
волі з відстрочкою виконання
вироку строком на 1 рік;

· вироком
Ковельського районного суду від 16.05.1997 року за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ст. 208, ст. 42 на 2 (два)
роки і 3 (три) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

· вироком Ковельського районного суду від 13.07.1999 року
за ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК
України на 2 (два) роки позбавлення волі;

·
вироком Ковельського районного суду від 01.03.2002 року
за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309 на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення
волі, звільненого 1 червня 2006 по відбуттю строку покарання-

засуджений за ч.
2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Находка
Приморського краю Російської Федерації, жителька АДРЕСА_3, громадянка
України, не одружена, раніш судима:

·
вироком Ковельського міського суду
від 29.09.2003 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років
позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від
відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не
вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки;

·
вироком Ковельського міськрайонного судом від 14.05.2004
року за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ст. 70 КК України до 4
(чотирьох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі. 16.01.2007 року звільнена умовно-достроково на 1 рік 4
місяці 29 днів, -

засуджена за ч.
2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 162
КК України до 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.
70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого
покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення
волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід
засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено
попередній - утримання під вартою.

Стягнено з
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1,
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 1
786 (одну тисячу сімсот вісімдесят шість) грн. 25 коп. шкоди.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглянувши справу в апеляційному порядку, колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Даним вироком ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнані винними
і засуджені за те, що 20 березня 2007 р. біля 18 год. 30 хв., перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, повторно, за попередньою змовою між собою
та двома невстановленими досудовим
слідством особами,

3

знаходячись у квартирі АДРЕСА_4, з
корисливих мотивів, застосовуючи до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 насильство, що не є
небезпечним для життя та здоров'я потерпілих, яке виразилось у нанесенні ударів
в обличчя та інші частини тіла потерпілих відкрито
заволоділи мобільним телефоном «Соні-Еріксон К-750» з зарядним пристроєм та
навушниками загальною вартістю 1 349 грн., музичним центром «Самсунг»
вартістю 1 340 грн., двома поліетиленовими пакетами вартістю 0,5 грн. кожен, трьома пачками цигарок «Прилуки»
вартістю 1,75 грн. кожна та грошима в сумі 25 грн., а всього викрали
майна потерпілих на загальну суму 2 720, 25 грн.

Крім того,' ОСОБА_2 повторно 07 квітня 2007 року, біля 23 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_5 та перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, шляхом обману заволодів мобільним телефоном
неповнолітнього ОСОБА_6 марки „LG
U 880" вартістю 1000 грн. з карточкою пам'яті вартістю 80 грн. та стартовим пакетом вартістю 15 грн., спричинивши потерпілому майнову шкоду
на суму 1095 грн.

ОСОБА_2 18
квітня 2007 року, біля 09 год.
20 хв., знаходячись в квартирі АДРЕСА_5 та перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння повторно відкрито викрав у ОСОБА_7 золоту обручку вартістю 273 грн.,
застосувавши насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров'я, чим
спричинив їй легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 18 квітня 2007 року, біля 20 год., знаходячись в будинку АДРЕСА_6, застосувавши до ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої -
нанісши кілька ударів кулаком в груди, повторно, відкрито викрав в останньої
мобільний телефон марки «Самсунг Х-640» вартістю 759 грн. із стартовим пакетом
вартістю 10 грн. на рахунку якого було 1
грн. 14 коп., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму
770, 14 грн..

Не погоджуючись
з даним вироком, засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію
в якій стверджує, що призначене йому покарання є надто суворим. Злочину
він не вчиняв, а потерпілий сам віддав йому мобільний телефон-та музичний центр в рахунок компенсації за нанесені
побої. Крім того, вважає, що судом не враховано всіх пом'якшуючих
обставин, зокрема, того, що він хворіє на туберкульоз і потерпілі просили його
суворо не карати.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій, просить пом'якшити призначене
йому покарання, посилаючись на те, що при
призначенні покарання судом не враховано таких пом'якшуючих
обставин, як важка хвороба засудженого, чистосердечие
розкаяння та повне визнання вини.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляцій, засуджених, які свої апеляції підтримали, прокурора, який
апеляції засуджених просив залишити без задоволення, дослідивши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів прийшла до висновку,
що апеляції засуджених до задоволення не підлягають.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні
обставини справи і

4

•цим обставинам дав вірну юридичну
оцінку.

Винність
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 у вчинених ними злочинах,
повністю стверджується зібраними та дослідженими в суді першої інстанції
доказами.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про те, що потерпілий ОСОБА_5 добровільно
передав належне йому майно є безпідставними і повністю спростовані матеріалами
справи та дослідженими у суді доказами, а саме: показаннями самих засуджених,
які вони давали на досудовому слідстві, показаннями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вони давали
в ході досудового та судового слідства і з яких встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та двоє невідомих їм осіб 20 березня 2007 року побили їх у
квартирі та відкрито заволоділи їх майном ( а.с.70-73; 76-80; 313-315);
протоколом очної ставки між ОСОБА_5та ОСОБА_1, протоколами відтворення
обстановки та обставин подій з потерпілими ОСОБА_4
та ОСОБА_5, заключениям судово-медичної експертизи про заподіяння
потерпілим тілесних ушкоджень.

Вказані докази
зібрані у відповідності до вимог КПК України, є належними і допустимими. Суд
першої інстанції оцінив ці докази у сукупності з іншими доказами і обгрунтовано
поклав їх в основу вироку.

Підстав
сумніватися у правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 за ст. 186 ч.2 КК України колегія
суддів судової палати не знаходить.

Засуджений
ОСОБА_2 вирок суду в частині правильності кваліфікації
дій та доведеності його вини за ст. 186 ч.2 та 190 ч 2 КК України не оскаржив, у своїй апеляції послався тільки на
тяжкість вироку. Колегія суддів приходить до висновку, що його апеляція
до задоволення не підлягає.

При обранні міри
покарання засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд врахував характер і ступінь
суспільної небезпечності вчинених злочинів, особи винних, обтяжуючі покарання
обставин.

Обставин, що
пом'якшують покарання ОСОБА_2, ОСОБА_1„суд не знайшов.

До обставин, що
обтяжують покарання засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1
суд відніс вчинення злочинів у стані алкогольного сп'яніння та рецидив
вчинення злочинів.

Судом також
враховано, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувались до
кримінальної відповідальності за умисні злочини,
їх посередні характеристики і обгрунтовано прийшов до висновку, що виправлення
засуджених можливе лише в умовах ізоляції їх від суспільства.

Суд призначив засудженим покарання у
межах санкції статей за які вони засуджені, а за сукупністю злочинів остаточне покарання
обрав шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Обране покарання
відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України є необхідне і достатнє для їх виправлення
та попередження нових злочинів.

5

Доводи
засудженого ОСОБА_2 у тій
частині, що суд першої інстанції щодо нього не врахував усіх пом'якшуючих
покарання обставин і обрав йому надто важке покарання є безпідставні. Підстав
для пом'якшення йому покарання колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.
365, 366, 378 КПК України колегія суддів судової палати в кримінальних справах,
-

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області
від 01 серпня 2007 року відносноОСОБА_2 та
ОСОБА_1 залишити без зміни, а
апеляції засуджених - без задоволення.