Справа № 405/2282/15-к
1-кп/405/97/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0001707 від 02.03.2015 року у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню-спеціальну освіту, не працюючого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 04.06.2014 року Ленінським районним судом міста Кіровоград за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого: ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
02.03.2015 року близько 15 годин 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в кімнаті, де проживає ОСОБА_8 , побачив належний останньому ноутбук «Acer V3-731-20204G50Makk». В цей момент у ОСОБА_11 виник умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення вказаного ноутбуку з метою особистого збагачення. Реалізовуючи свої злочині наміри, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою власної наживи, ОСОБА_10 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_8 ноутбук «Acer V3-731-20204G50Makk», вартість якого складає 7800 грн. 00 коп. Після чого ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнова шкода на суму 7800,00 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину не визнав, як і цивільний позов потерпілого, пояснивши, що зі слів своєї матері ОСОБА_12 в березні 2014 року у її квартиранта ОСОБА_8 пропав його ноутбук, але заявляти про це в міліцію останній не захотів. Для того, щоб ОСОБА_8 не з`їхав з її квартирим ОСОБА_12 вирішила купити йому ноутбук, для того щоб він користувався ноутбуком поки проживає в її квартирі. ОСОБА_12 дала ОСОБА_8 грошові кошти на придбання ноутбука в сумі 4000 грн. Після цього він ( ОСОБА_4 ) уїхав в м. Кременчук. Згодом ОСОБА_12 в телефонній розмові повідомила йому, що ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) купив ноутбук. В січня 2015 року перебуваючи в гостях у своєї матері ОСОБА_12 в м. Кіровограді він бачив, що ОСОБА_8 користується ноутбуком. Після 28.02.2015 року він знову приїхав до матері в гості, так як остання сильно хворіла. 01.03.2015 року він випивав з друзями та повернувся ночувати у мами. Того дня він витратив всі кошти, які у нього були, а потрібно було до обіду їхати в м. Кременчук. Просити гроші в матері він не хотів, тому, приблизно о 18 год. 00 хв. 02.03.2015 року він, не питаючи ні у кого, коли його ніхто не бачив, в кімнаті, яку займали квартиранти, з кроваті ОСОБА_8 взяв ноутбук «Acer», який його мати придбала ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ), гадаючи при цьому, що мати претензій йому пред`являти не буде. Мати телефонувала йому в вечорі цього дня та просила повернути ноутбук, посилаючись на те, що квартирант із-за таких його дій з`їде з її квартири, але він повідомив, що гроші йому потрібні на від`їзд та поклав трубку. Після цього, він взявши даний ноутбук з собою, поїхав до знайомої ОСОБА_5 на вул. Попова. Приїхавши він сказав їй, що це ноутбук його матері і він хоче його продати. Після невдалої спроби закласти ноутбук до ломбарду, ОСОБА_5 на його прохання порадила кому можна продати ноутбук. Чоловік, якого порекомендувала ОСОБА_5 , якого він раніше не знав, купив у нього ноутбук за 600 грн. Даному чоловіку він сказав, що ноутбук належить йому і він справний, а не включається тому, що розрядився, та він забув зарядний пристрій до нього. Того дня йому телефонувала дружина та сварилася з приводу того, що він не їде до дому. Цього дня він вирішив в м. Кременчук не їхати, а пішов «пити» (вживати алкогольні напої) разом з ОСОБА_5 до знайомого ОСОБА_15 на вул. Бєляєва. Всю ніч він знаходився у Геннадія, а з ранку у нього ліг спати. Прокинувшись він зібрався йти до матері, але прийшли працівники міліції і забрали його. Він повідомив працівникам міліції, що це він взяв ноутбук, після чого вони його відпустили.
Не зважаючи на повне невизнання своєї вини обвинуваченим, суд, заслухавши його показання, а також показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, доведена та підтверджується такими доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_12 взяла його по усній домовленості на квартируза адресою: АДРЕСА_1 , де він приблизно з березня 2013 року проживав знімаючи одну кімнату - спальню за 550-570 грн. З ним в кімнаті проживав ще один хлопець на ім`я ОСОБА_16 , який за два місяці до зникнення ноутбука з`їхав, а потім в березні 2014 року заїхав ще один хлопець, якого він не знав, він прожив два дні. Ноутбуки він не ховав, іншим співмешканцю давав користуватися ноутбуками, але виносити не дозволяв. Коли він ( ОСОБА_8 ) повернувся з роботи то побачив, що ноутбук зник. Зі слів ОСОБА_12 він дізнався, що незнайомий йому хлопець, який проживав з ним, до обіду пішов з дому з якоюсь сумкою, сказавши, що повернеться. А вже в вечорі ОСОБА_12 сказала, що вони перед ним винуваті за пропажу ноутбуку та сказала, що нікуди не треба писати, бо вона разом з чоловіком вирішили відшкодувати йому вартість ноутбука, шляхом взяття кредиту та дачі йому грошових коштів за ноутбук. Через два дні ОСОБА_12 компенсувала йому втрату ноутбуку передавши йому 4000 грн. Він вважав, що якщо він проживає в її квартирі вона відповідає за збереження його речей. На гроші, які йому віддала ОСОБА_12 , та додавши ще 800 грн. він придбав собі на своє ім`я в магазині «Фокстрот» інший ноутбук «Acer» за 4800 грн. В березні 2015 року він проживав в кімнаті з ОСОБА_17 , з яким його пов`язували дружні стосунки. Вхід в кімнату завжди був вільний. Він ( ОСОБА_8 ) користувався вказаним ноутбуком та ОСОБА_18 та обвинувачений претензій по ноутбуку йому не пред`являли. На початку березня 2015 року, в перший понеділок в 14 год. 30 хв. він пішов на роботу та бачив ноутбук в квартирі, в якій на той момент знаходилися ОСОБА_4 та ОСОБА_18 ( ОСОБА_12 і ОСОБА_19 ). Обвинувачений до цього час жив в квартирі вже два дні. Він не давав обвинуваченому ноутбук, який бачив, що він ( ОСОБА_8 ) працює за ноутбуком і він вважав, що обвинувачений розуміє, що ноутбук належить йому ( ОСОБА_8 ). Він повернувся з роботи десь о 00 год. 30 хв. наступного дня, ОСОБА_20 був дома. ОСОБА_12 сказала, що вона знову винна перед ним - ОСОБА_21 ( ОСОБА_4 ) «потянув» ноутбук. Даний ноутбук був справний. Наступного дня він о 14 год. 30 хв. знову пішов на роботу. Згодом ОСОБА_20 повідомив йому, що ОСОБА_12 викликала міліцію. Він написав заяву в міліцію в середу коли у нього був вихідний день. Крім того, потерпілий в судовому засіданні наполягав на задоволенні цивільного позову в сумі 7800 грн., яку просив стягнути з обвинуваченого, зважаючи на те, що від злочину йому була завдана майнова шкода.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений ОСОБА_10 є її сином, а потерпілий ОСОБА_8 знімає у неї в квартирі кімнату. Раніше коли у ОСОБА_22 ( ОСОБА_8 ) пропав перший ноутбук, вона вирішила, що його взяв співмешканець ОСОБА_22 , тому щоб ОСОБА_23 не виїхав з кватири вона дала йому 4500 грн., які її чоловік взяв в кредит, щоб потерпілий купив собі ноутбук для користування. Вона вважала, що фактично тим самим дає ОСОБА_8 ноутбук в користування, щоб той не виїжджав з її квартири та платив орендну плату, однак ніколи не говорила останньому, що він буде використовувати ноутбук тільки поки живе в її квартирі. При її розмові з ОСОБА_24 про перший ноутбук і умови придбання другого її син ( ОСОБА_10 ) присутнім не був. В один з днів на початку березня 2015 року, її син, коли жив у неї в зв`язку із тим, що посварився з дружиною, приблизно о 15.30 годин взяв якісь речі і пішов з її квартири. Про те, що він зібрався їхати цього дня до дому в м. Кременчук та йому на це необхідні гроші ОСОБА_10 не казав їй. Пропажу ноутбука вона помітила десь через півгодини після того як її син пішов, зрозумівши, що ОСОБА_10 не питаючи дозволу взяв ноутбук, яким користувався потерпілий. В телефонній розмові з сином цього дня приблизно у вечорі вона сказала обвинуваченому, щоб він повернув ноутбук та нагадала йому, що він знаходиться на іспитовому строку. Вона викликала міліцію, щоб її син не встиг позбутися ноутбука.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_10 приходиться вітчимом, а потерпілий ОСОБА_8 знімає у них з дружиною ОСОБА_12 в квартирі кімнату. В лютому минулого року він зі ОСОБА_12 вирішили відшкодувати вартість ноутбуку, який був вкрадений в їх квартирі, потерпілому ОСОБА_8 , для чого він ( ОСОБА_19 ) взяв кредит у банку для передачі у власність цих грошових коштів ОСОБА_8 . Він особисто повідомляв потерпілому ОСОБА_8 про їх рішення компенсувати йому вартість вкраденого ноутбуку, а саме гроші передала дружина ( ОСОБА_12 ). Коли зник другий ноутбук ОСОБА_8 в березні 2015 року, в зв`язку з тим, що він з дружиною не могли додзвонитися ОСОБА_10 , вони вирішили викликати міліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні зазначила, що вона добре знає обвинуваченого ОСОБА_4 так, як зустрічалася з ним у минулому, може охарактеризувати його як непогану людину, але дуже брехливого. Приблизно на початку березня 2015 року вона перебувала у своїй матері на ОСОБА_26 в м. Кіровограді. Приблизно о 16.00 год. за даним адресом до неї прийшов її колишній співмешканець ОСОБА_4 та попросив гроші в сумі 30 грн. на таксі, на якому він до неї приїхав. ЇЇ мати дала йому гроші та він розрахувався за таксі. Також він сказав, що зараз він їх поверне, продавши свій ноутбук, який був при ньому в чорному пакеті, та запитав у свідка де можна продати його. ОСОБА_25 сказала, що він може закласти його до ломбарду «Скарбниця». Вона запитала у обвинуваченого за те, кому належить даний ноутбук, на що ОСОБА_4 відповів, що це його ноутбук та він його привіз з м. Кременчуг, де на даний час проживає. Також він пояснив, що вирішив його продати, так як він їде з АТО та йому терміново потрібно доїхати до дому в м. Кременчуг, а грошей не має. Щоб повернути гроші, які він позичив, вона пішла з ним до ломбарду «Скарбниця», розташованого по вул. Попова в м. Кіровограді. Однак, в ломбарді ноутбук оцінили низко і ОСОБА_21 запитав її, чи не знаю вона кому можна продати ноутбук за більшу суму. Вона згадала про свого знайомого ОСОБА_27 та запропонувала піти до нього та запропонувати купити ноутбук. ОСОБА_21 погодився та вони пішли до ОСОБА_27 додому на ОСОБА_26 в м. Кіровограді. Прийшовши до нього цього дня близько 17.00 годин вона запитала його чи не потрібен йому ноутбук, який продає її знайомий, на що він погодився. При цьому ОСОБА_21 запевнив ОСОБА_27 , що ноутбук належить йому. ОСОБА_27 роздивився даний ноутбук та вирішив його придбати за 600 гривень, на що ОСОБА_21 погодився. Він віддав ОСОБА_21 гроші та забрав ноутбук. Після чого ОСОБА_21 повернув їй позичені на таксі гроші та вони розійшлись. На наступний день їй дзвонила мати ОСОБА_4 та казала, що ОСОБА_21 вкрав ноутбук у квартиронаймача, та просила передати йому, що в міліцію було подано заяву з цього приводу.
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який в судовому засіданні зазначив, що приблизно на початку березня 2015 року він перебував за місцем свого проживання. Приблизно у вечорі до нього додому прийшла його знайома Черчел ОСОБА_5 разом з раніше йому невідомим ОСОБА_4 . Вони запропонували у ОСОБА_4 купити ноутбук, якої марки точно він не пам`ятає, на що він погодився. При цьому він сфотографував паспорт обвинуваченого і запитав ОСОБА_4 , чи часом не крадений він, на що чоловік запевнив, що ноутбук належить чи йому чи його брату та йому терміново потрібні гроші, тому він вирішив його продати. Ноутбук не включався, однак ОСОБА_4 запевнив його, що ноутбук просто розрядився, а він забув взяти з собою зарядний пристрій. ОСОБА_28 роздивився даний ноутбук та вирішив його придбати за 600 гривень, на що чоловік погодився. Він віддав йому гроші та забрав ноутбук, після чого ОСОБА_29 та Черчел пішли. Наступного дня він на Європейському ринку в м. Кіровограді продав даний ноутбук в торговій палатці, яка займається продажем та купівлею б/у комп`ютерної техніки.
Заявою ОСОБА_12 від 03.02.2015 року поданою на ім`я т.в.о. начальника кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області підполковника міліції ОСОБА_30 , в якій повідомляється про те, що її син ОСОБА_4 02.03.2015 року близько 15:40 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 таємно викрав ноутбук «аcer» V3Aspire V3, належний ОСОБА_8 (т.1, а.к.п. 8).
Гарантійною картою на ноутбук «Acer» моделі виробу - V3-731-20204G50Makk, яка підтверджує купівлю потерпілим ОСОБА_8 в магазині «Фокстрот» у 2014 році вказаного ноутбуку (т. 1, а.к.п. 19).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.03.2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 в присутності двох понятих, за загальними рисами та виразом обличчя, впізнав на фото № 2 особу, яка на початку березня продала йому ноутбук «Acer» (т.1, а.к.п. 29-30). В судовому засіданні 29.04.2015 року обвинувачений ОСОБА_4 , оглянувши зазначений протокол пред`явлення особи для впізнання, вказав, що впізнає себе на фото № 2.
Висновком експерта № 181 від 18.03.2015 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 02.03.2015 року не наданого на експертизу ноутбуку «Acer V3-731-20204G50MakkMidnightBlack» в робочому стані, який був придбаний новим 01.02.2014, може складати 7800 грн. 00 коп. (т. 1, а.к.п. 42-44).
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_12 , які є сином та матір`ю один одному, зокрема, з приводу того, що ноутбук «Acer» належав ОСОБА_12 , а ОСОБА_8 лише користувався вказаним ноутбуком, так як дані показання не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та повністю спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_25 , і також письмовими доказами, а саме: заявою про вчинений злочин, в якій свідок ОСОБА_12 зазначила володільцем вкраденого ноутбука саме ОСОБА_8 , та гарантійною картою на ноутбук «Acer» моделі виробу - V3-731-20204G50Makk, яка підтверджує купівлю в магазині «Фокстрот» у 2014 році вказаного ноутбуку саме потерпілим ОСОБА_8 (т.1, а.к.п. 8, 19). Суд розцінює дані показання обвинуваченого як спосіб захисту, які були дані ним з метою уникнути відповідальність за вчинене, а покази свідка ОСОБА_12 суд вважає були дані нею з метою сприяння обвинуваченому, який є її сином, в уникненні відповідальності за вчинене. Аналіз зібраних вказаних вище доказів привів суд до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в момент вчинення крадіжки знав, що ноутбук, який він взяв у кімнаті потерпілого, належить саме ОСОБА_8 .
Отже, дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливий злочин (т. 1, а.к.п. 63-65), за місцем реєстрації та місцем проживання характеризується задовільно (т.1, а.к.п. 61, т. 2 а.к.п. 57), на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться (т. 1, а.к.п. 67, 69), має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.к.п. 60).
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого, який, маючи не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, на шлях виправлення не став, вчинивши під час іспитового строку новий злочин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а отже йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.
Зважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, в березні 2015 року, тобто під час іспитового строку за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2014 року, відповідно до якого він звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки на підставі ст.75 КК України, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_4 суд застосовує положення ст. 71 КК України, враховуючи при цьому, що невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого обвинуваченого звільнено з випробуванням.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ст. 71 КК України ОСОБА_4 необхідно шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутної частини покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2014 року.
Визначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, суд враховує положення ч.4 ст. 71 КК України, відповідно до якої воно має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Виходячи зі змісту положення ч. 3 ст. 78 КК України, відповідно до якого у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України, змісту роз`яснень, що містяться в абз.4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами і доповненнями), згідно яких у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину це слід розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, суд не вбачає законних підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, оскільки це є неприпустимим.
Крім того, суд не встановив підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , заявлений під час досудового розслідування кримінального провадження, про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, суд приходить до такого висновку.
Згідно зі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України, шкода, заподіяна злочинними діями, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_8 , з урахуванням положень ст.ст.128, 129 КПК України та на підставі ч. 1 ст.1166 ЦК України, щодо відшкодування спричиненої йому майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в розмірі 7800 грн. 00 коп., підлягає повному задоволенню, оскільки: майнову шкоду завдано діями ОСОБА_4 ; наявність майнової шкоди в зазначеному розмірі підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема, висновком експерта № 181 від 18.03.2015 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого ринкова вартість станом цін на 02.03.2015 року ноутбука «Acer V3-731-20204G50Makk MidnightBlack» може складати 7800 грн. (сім тисяч вісімсот грн.) 00 коп.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз в сумі 245 грн. 52 коп. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні т.1, а.к.п. 40).
Враховуючи те, що відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2015 року строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого закінчився 18.05.2015 року, сторонами обвинувачення та захисту під час судового розгляду відповідно до ст.331 КПК України не заявлялись клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу в порядку глави 18 КПК України, тому судом при ухваленні вироку питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого не розглядалось.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.06.2014 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання.
Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди грошові кошти в сумі 7800 (сім тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи №181 від 18.03.2015 року в кримінальному провадженні в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя Ленінського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1