ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1710/1-58/12

Рядок статзвіту № 3

16 грудня 2013 року

Костопільський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Олійник П.В.

секретарі - Озарчук Л.В., .

з участю прокурора Богельської О.Б.

потерпіла- ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2

захисник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Костопіль кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Волиця
Костопільського району Рівненської
області, жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, не працюючого, одруженого,
освіта середня, не
військовозобов'язаного, раніше
неодноразово судимого, востаннє
судимого 6 листопада 2012 року
Костопільським районним судом
Рівненської області за ч.1 ст.309 КК
України до штрафу в розмірі 850 грн., в
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органи досудового слідства
звинувачують підсудного ОСОБА_4 в тому,
що 20 травня 2009 року близько 20-тої
години, знаходячись в стані
алкогольного сп'яніння, неподалік
магазину "Лілія", що розташований по
вул.Набережній в м.Костопіль
Рівненської області, під час конфлікту,
який виник на грунті особистих
неприязних відносин, вчинив бійку з
ОСОБА_5, в ході якої умисно наніс
останньому не менше одного удару
руками в ділянку обличчя, заподіявши
потерпілому тілесне ушкодження у
вигляді синця на верхній повіці
правого ока. Під час боротьби ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, яка виникла в ході бійки,
останні впали на землю, скотились до
річки Замчисько, де впали у воду та
продовжили боротьбу. Перебуваючи у
воді, ОСОБА_4, з метою вбивства, тобто
протиправного заподіяння смерті іншій
особі, умисно, шляхом занурення у воду
ОСОБА_5 та утримання його під водою,
спричинив смерть потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні
своєї вини в інкримінованованому йому
злочині не визнав та пояснив суду, що 20
травня 2009 року він з ОСОБА_5 не
зустрічався і останнього не вбивав.
Зізнавальні покази на досудовому
слідстві він давав внаслідок фізичного
та психологічного тиску до нього з боку
працівників міліції.

Вислухавши пояснення підсудного,
потерпілої ОСОБА_6, представника
потерпілої ОСОБА_1 - ОСОБА_2, які
заперечували проти винуватості ОСОБА_4
у вчиненні інкримінованого йому
злочину, свідків, доводи обвинувачення
та захисту, дослідивши матеріали
кримінальної справи в повному обсязі,
суд вважає, що винність ОСОБА_4 у
злочині, що йому інкримінуються, не
знайшла свого підтвердження у судовому
засіданні з огляду на такі підстави.

За вимогами ч. 2 ст. 323 КПК України суд
обґрунтовує вирок лише на тих доказах,
які були розглянуті в судовому
засіданні.

В основу обгрунтування пред'явленого
ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст. 115 КК
України орган досудового слідства та
державний обвинувач в судовому
засіданні посилаються на показання
свідків ОСОБА_7 (а.с.65-73) і ОСОБА_8 (а.с.63-64),
явку з каяттям ОСОБА_4 від 20.09.2010 року
(а.с.49), та висновок судово-медичної
експертизи (а.с.137-145).

Явка з каяттям ОСОБА_4 не може слугувати
доказом звинувачення, оскільки не
входить в перелік доказів,
передбачених законом. Крім того, вона
була отримана без присутності
адвоката. Згідно рішення Європейського
суду з прав людини по справі Гриненко
(Grinenko) проти України (№ 33627/06) від 15
листопада 2012 року використання
зізнавальних показів, отриманих у
відсутність адвоката (в тому числі у
відсутність адвоката, вибраного за
власним бажанням), для обґрунтування
засудження, порушує право на захист.

Також досудовим слідством не було
проведено належної перевірки заяв
ОСОБА_4 щодо застосування до нього
незаконних методів слідства, фізичного
та психологічного тиску. Рішенням
Європейського суду з прав людини по
справі Замфереско (Zamferesko) проти України
(№ 30075/06) від 15 листопада 2012 року
зазначено, що обов'язок доказування, що
до заявника не застосовувалося
будь-яке насилля, лежить на органах
влади.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8
відмовилась від показань, даних нею на
досудовому слідстві, і показала, що
вона не була свідком обставин загибелі
ОСОБА_5, а покази дала під тиском
працівників дізнання.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що між підсудним та ОСОБА_5
виник конфлікт, який переріс в бійку,
проте не зазначила однозначно часу
події і того, що була очевидцем
обставин настання смерті ОСОБА_5

Згідно висновку судово-медичної
експертизи (т. 1, а.с.137-145) на тілі трупу
ОСОБА_5 було виявлено лише один синець
верхньої повіки правого ока. Інших
синців, ран, саден, крововиливів, тощо
на тілі трупу не було. Проте, з показів
свідків ОСОБА_7 (т. 1, а.с.65-73) і ОСОБА_8 (т. 1,
а.с.63-64), даних на досудовому слідстві
вбачається що конфлікт між підсудним
та ОСОБА_5, який переріс в бійку був
тривалим в часі, обоє падали, качались
по землі, наносили один одному удари, а
тому відсутність на тілі трупу за таких
обставин інших тілесних ушкоджень
викликає сумнів.

Досудовим слідством не встановлено
точної дати смерті ОСОБА_5 Так, згідно
обвинувального висновку вбачається, що
ОСОБА_4 заподіяв смерть ОСОБА_5 шляхом
занурення його у воду та утримання його
під водою 20 травня 2009 року близько 20-ї
години. Разом з тим, в акті
судово-медичного дослідження (т. 1,
а.с.41), складання якого було розпочато
24.05.2009 р., вказано, що смерть наступила
приблизно за 2-3 доби до моменту
дослідження трупа, а висновком
судово-медичної експертизи №165 від 11
листопада 2010 року дата 20 травня 2009 року
допускається лише в ймовірній формі.
Згідно лікарського свідоцтва про
смерть (т. 1, а.с.34), виданого
судмедекспертом Марчуком М.М., датою
смерті ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Крім
того, в матеріалах справи наявне
свідоцтво про смерть ОСОБА_5 (т. 3, а.с.16) ,
де дата смерті вказана ІНФОРМАЦІЯ_2
року.

Свідоцтво про смерть є документом, що
посвідчує вчинення державної
реєстрації запису актів цивільного
стану, якими згідно ст. 49 ЦК України є
народження фізичної особи,
встановлення її походження, реєстрація
та розірвання шлюбу, смерть тощо.
Державна реєстрація актів цивільного
стану проводиться з метою забезпечення
реалізації прав фізичної особи та
офіційного визнання і підтвердження
державою фактів народження фізичної
особи та її походження, шлюбу,
розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Виходячи із вищенаведеного на даний
час державою офіційно визнано дату
смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а не
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду "Про виконання судами
України законодавства і постанов
Пленуму Верховного Суду України з
питань судового розгляду кримінальних
справ і постановлення вироку" є
неприпустимим обвинувальний ухил при
вирішенні питання про винність чи
невинність підсудного. Всі сумніви
щодо доведеності обвинувачення, якщо
їх неможливо усунути, повинні
тлумачитися на користь підсудного.
Коли зібрані у справі докази не
підтверджують обвинувачення і всі
можливості збирання додаткових
доказів вичерпані, суд зобов'язаний
постановити виправдувальний вирок.

В ході судового слідства не
порушувались питання про необхідність
додаткового збору доказів в межах
закону, не заявлялись клопотання про
скерування справи на додаткове
розслідування відповідно до вимог КПК
України.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що державним
обвинуваченням не надано суду
переконливих доказів вини підсудного
ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого
йому злочину і суд приходить до
переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК
України не доведена, а тому він
підлягає виправданню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 323, 324 КПК України КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 виправдати за ч. 1 ст. 115 КК
України у зв'язку з недоведеністю їх
участі у вчиненні злочину.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 -
підписку про невиїзд - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення, шляхом подачі скарги
через Костопільський районний суд. .

Суддя: П.В.Олійник