Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 11-1084/124-2010 року Головуючий у 1-й інстанції
Категорія: ч.1 ст.172 КК України ОСОБА_1
Доповідач Тараненко Ю.П.
У Х В А Л А

Іменем України

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Юренко Л.А.

Суддів Денисенко Л.М. Тараненко Ю.П.

з участю прокурора Кашициної О.Є.

засудженого ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві 10 лютого 2011 року справу за апеляціями помічника прокурора Семенівського району, засудженого ОСОБА_2 та потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаний, має на утриманні неповнолітнього дитину, приватний підприємець, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, в силу

ст.88 ч.3 КК України не судимий,

- засуджений за ч.1 ст.172 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає розмір 850 гривень.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину за наступних обставин.

З 2002 р. засуджений зареєстрований державним реєстратором як фізична особа підприємець і займався підприємницькою діяльністю, повязаною з торгівлею промисловими товарами та продуктами харчування.

При цьому ОСОБА_2 використовував працю найманих осіб з грубим порушенням законодавство про працю.

Так, в порушення вимог ст.ст. 2, 24, 24-1 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_2 без укладення трудового договору в письмовій формі та його подальшої реєстрації в державній службі зайнятості зайнятості, без занесення відомостей про роботу в трудові книжки працівників в 2006 році прийняв на роботу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які виконували на постійній основі обовязки продавців в належному йому магазині, розташованому в с. Худоліївка Семенівського району.

Використовуючи найману працю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2006 р. по червень 2009 р. ОСОБА_2 виплачував їм необліковану заробітну плату без сплати страхових внесків на обовязкове державне соціальне страхування та не сплачував внески до інших цільових фондів, - на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, порушуючи тим самим права потерпілих на соціальний захист.

З аналогічними порушеннями закону засуджений в 2006 р. прийняв на роботу ОСОБА_5, яка на постійній основі виконувала обовязки продавця в магазині в с. Бурбине Семенівського району по червень 2009 року.

В апеляції помічника прокурора Семенівського району з внесеними доповненнями вказується про м»якість призначеного засудженому покарання і ставиться питання про скасування з цих підстав вироку та постановленням нового вироку з визначенням винному покарання у вигляді позбавлення права займатися підприємницькою діяльністю строком на 3 роки.

Стверджується про необґрунтоване посилання суду у вступній частині вироку на ст. 88 замість ст. 89 КК України узв»язку з погашенням минулих судимостей ОСОБА_2

Засуджений ОСОБА_2 вказує в апеляції, що за допущені порушення закону він вже був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що грубих порушень трудового законодавства в його діях немає, стверджуючи, що майнової шкоди потерпілим не заподіяв, а тому заперечує наявність в його діях складу злочину і просить з цих підстав справу відносно нього провадженням закрити, скасувавши вирок.

Аналогічне прохання в поданих апеляціях висловлюють потерпілі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, стверджуючи, що діями засудженого порушення їх трудових прав не допущено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання апеляційного подання, міркування засудженого і потерпілої ОСОБА_3, які підтримали свої апеляцію, перевіривши матеріали та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненому злочині доведена перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, фактичні обставини скоєного злочину визнав сам засуджений, що не оспорює і в поданій апеляції.

Підтвердили їх в судовому засіданні і потерпілі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 підтвердили суду, що потерпілі на постій основі протягом тривалого часу працювали в магазинах засудженого продавцями.

ОСОБА_2 має свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, як платника податків та інших обов»язкових платежів і зареєстрований Державним реєстратором, як підприємець, що здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту ( а.с.62. 205 том 1) .

За офіційним повідомленням начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Семенівському районі засуджений зареєстрований, як приватний підприємець, який використовує найману працю ( ас. 50 том 1).

Згідно листа Семенівського відділення Хорольської міжрайонної податкової інспекції ОСОБА_2 зареєстрований платником податків, як фізична особа-підприємець і перебуває на загальній системі оподаткування.

Звітність про наявність найманих працівників останній податковому органу в 2006-2009 р.р. не надавав (а.с.37 том 1).

Згідно повідомлення директора Семенівського районного центру зайнятості засуджений з 2006 р. по травень 2009 р. звітності, як платник страхових внесків до Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття не подавав . Дата укладення трудового договору з першим найманим працівником - 16.06.2009 р.

( а.с. 83 том 1)

Начальник управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі повідомив, що приватний підприємець ОСОБА_2 найманих працівників за період з 1 січня 2006 р. по червень 2009 р. не мав, внески за найманих осіб до Пенсійного фонду не сплачував (а.с.90 том 1) .

Факт порушення законодавства засудженим стосовно найманих працівників підтверджується і даними акту перевірки за №16-26-75/26 від 18.06.2009 р., проведеної Головним державним інспектором праці ДІП у Полтавській області (а.с.191-195 том 1) .

Твердження засудженого в апеляції, що за діяння, за які засуджений, він притягнутий до адміністративної відповідальності, не відповідає дійсності, оскільки постанова Семенівського районного суду від 29.07.2009 р. про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.41 ч.1 КУпАП скасована апеляційним судом на підставі ст.247 ч.1п.8 КУпАП у зв»зку з порушенням відносно кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст.172 ч. 1 КК України .

Попереднє складення на нього протоколу про адміністративне правопорушення на наявність в його діях складу злочину не впливає .

Посилання ОСОБА_2 на те, що його діями трудове законодавство грубо не порушувалося є безпідставним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Факт використання праці найманих працівників без укладення трудових угод, пов»язаний з навмисним ухилення роботодавця від сплати страхових внесків на обов»язкове державне соціальне страхування та від сплати внесків до інших цільових фондів є істотним порушенням конституційних прав громадян на працю і соціальний захист, передбачених ст.ст.43,46 Конституції України та суттєво перешкоджає нормальному і дієздатному державному регулюванню правовідносин, пов»язаних з цими обставинами.

З наведених підстав, необґрунтованими є і доводи наведені з цього ж приводу в апеляціях потерпілих.

Неспричинення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконними діями засудженого фактичної реальної шкоди його винуватості у вчиненому злочині не спростовує.

Доводи потерпілих в суді про те, що вони працювали в магазинах підприємця ОСОБА_2 тимчасово та неповний робочий день неспроможні, оскільки спростовуються їхніми ж показаннями на досудовому слідстві та зібраними у справі доказами, а тому до уваги судом не прийняті обґрунтовано.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини засудженому у вчиненому злочині, який за ст. 172 ч.1 КК України кваліфікований правильно, колегія суддів вважає обгрунтованим.

Покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України. При цьому судом в повній мірі врахована ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та думка потерпілих.

Надмірно м»яким призначене засудженому покарання колегія суддів не вважає.

Доводи апеляції прокурора з цього приводу непереконливі, а тому до уваги прийнятими бути не можуть .

Враховуючи факт звільнення ОСОБА_2 за попередніми вироками Семенівського районного суду від 7.02.2001 р. та 23.05.2002 р. від призначеного покарання на підставі акту про амністію, вказівка суду у вступній частині вироку про відсутність у засудженого судимості з посиланням на ч. 3 ст. 88 КК України не суперечить вимогам закону.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції помічника прокурора Семенівського району, засудженого ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Семенівського районного суду від 22 листопада 2010 р. відносно ОСОБА_2 - без зміни .

С У Д Д І :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15