Справа № 1-41 / 08
09 квітня 2008 року
Ковельський міськрайонний суд
головуванням судді -
- ОСОБА_2,
відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайсуду кримінальну справу про обвинувачення
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, з середньою освітою, одруженого,
непрацюючого, раніше судимого:
16.01.2006 р. Турійським райсудом за ст.ст. 121 ч.1 КК
України до 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки,
злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 187 ч.1 КК України, -
05 травня 2007 року, біля 23 години
в м.Ковелі, по вул.Черняховського, ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном, застосувавши насильство, що є
небезпечним для життя та здоров'я наніс удар по голові ОСОБА_3, внаслідок чого
той втратив свідомість, після чого заволодів належним потерпілому мобільним
телефоном марки «Нокіа-3250» вартістю 1868,9 грн. та грошима в сумі 180 грн.,
заподіявши всього збитків на 2048,9
Підсудний ОСОБА_1. себе винним у
скоєному визнав частково, пояснивши, що 5 травня 2007 року він в Ковелі, в
барі, зустрів свого знайомого ОСОБА_3, вони разом вживали спиртне в барі, потім
на березі річки Турія, також у знайомого хлопця ОСОБА_4 вдома. ОСОБА_3 був
сильно п'яний, біля 23 години підсудний пішов з ним в сторону району «Сільмаш»
через лісопосадку. Підсудний відійшов на кілька хвилин, коли повернувся,
ОСОБА_3 спав, сидячи біля дерева. Поруч був його мобільний телефон. ОСОБА_1
вирішив його викрасти, поскільки телефон був дорогий, що і зробив, забравши
телефон, який перепродав своєму знайомому ОСОБА_5 за 550 грн.. Насильства до
потерпілого не застосовував. У скоєному кається. Щодо інших трьох випадків
грабежу мобільників та сумки, то винним себе не визнав, пояснивши, що ніяких
грабежів не вчиняв. При затриманні його міліцію, працівники розшуку заставили
його написати ще три явки з повинною нібито, щодо викрадених телефонів та сумки
шляхом грабежу. При цьому міліцією писались пояснення, які заставляли його
підписувати щодо обставин грабежів, обіцяючи йому при цьому пом'якшення
відповідальності в суді. однак, він ніякого відношення до даних грабежів не
має, більше того, після випадку з ОСОБА_3, поїхав на заробітки в Київську
область, м.Васильків, де працював на фірмі «Оцелот», в період з 10 травня 2007
р. по грудень 2007 р. в Ковелі взагалі не був і не міг скоювати цих грабежів.
Крім часткового визнання вини
підсудним , скоєння ним злочину підтверджено показами потерпілого, свідків,
матеріалами кримінальної справи.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_3. в суді
показав, що 5.05.07 р. він в Ковелі зустрів ОСОБА_1, який сидів в барі з
якимось хлопцем та двома дівчатами. ОСОБА_3 разом з ними випив спиртне, пізніше
всі пішли на річку Турія, де також випили пляшку горілки, яку придбали по
дорозі. В ОСОБА_1 з однією з дівчат виник конфлікт, він її вдарив, коли
збиралися йти та дівчина сказала ОСОБА_3, що ОСОБА_1 хоче забрати в нього
мобільний телефон. ОСОБА_3 на це не звернув уваги. Пізніше разом з підсудним ще
випив в одному з будинків, а ввечері разом з ним йшов через якусь лісопосадку.
Був в стані сп'яніння, однак не падав, усвідомлював обстановку, при собі, крім
мобільника, мав 180 грн.. Коли ОСОБА_1 йшов позаду, ОСОБА_3 відчув сильний удар
в потилицю і втратив свідомість. Прийшов до тями десь більше як за годину,
підсудного не було, пропали гроші та мобільний ОСОБА_3, сильно боліла голова, він кілька днів шукав
підсудного щоб забрати телефон, однак того не знайшов. Після чого заявив в
міліцію. В ході слідства йому телефон був повернутий, підтримує позов до
підсудного про стягнення 180 грн., які той
Аналогічні покази ОСОБА_3. давав в
ході досудового слідства
СвідокОСОБА_6 в ході судового та
досудового слідства підтвердила, що 5 травня 2007 року була в компанії з
підсудним та потерпілим, разом вживали спиртне в барі та біля річки. До
підсудного приходила дружина, яка хотіла забрати його додому, однак він не
пішов, при цьому їй сказав, що в потерпілого є гроші та дорогий мобільник, з
чого свідок зрозуміла, що він хоче пограбувати того хлопця. Вона його
попередила, сказавши, щоб не йшов з підсудним, однак останній, почувши це, став
на неї кричати і вдарив кілька разів кулаком в лице, розбивши їй губу. Потерпілий
пішов разом з підсудним, він був трохи випивший, однак вів себе нормально.
Пізніше свідок дізналась, що ОСОБА_1 його пограбував, забравши мобільник та
Аналогічні покази в ході досудового
слідства давала свідок ОСОБА_7.
Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що
придбав телефон «Нокіа» у підсудного за 550 грн., про те, що він викрадений -
не знав. Пізніше дав покористуватись телефоном знайомій ОСОБА_9., а далі
поміняв його з доплатою ОСОБА_10..
Свідок ОСОБА_10 підтвердив, що
придбав даний телефон у ОСОБА_8, давши йому свій та доплативши 400 грн.. Через
деякий час телефон вилучила міліція як викрадений.
Факт вилучення мобільного телефона
«Нокіа-3250» підтверджено протоколом вилучення від 19.05.07 р.
Проаналізувавши зібрані докази, суд
приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні нападу з метою
заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та
здоров'я щодо особи, яка зазнала нападу, кваліфікуючи його дії за ст. 187 ч.1
ККУ. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності» від
25.12.1992 р. зі змінами, таким насильством є, зокрема таке, що призвело до
Водночас, суд вважає недоведеним
участь підсудного у скоєнні трьох грабежів мобільників та сумки, які вмінені
йому органами досудового слідства. Сам підсудний заперечив їх скоєння, зокрема,
вказавши, що з 10 травня 2007 р. по грудень 1007 року взагалі був відсутній в
м.Ковелі, працював в Київський області на будівництві. Покази в ході досудового
слідства давав під примусом працівників міліції, які обіцяли йому пом'якшення
покарання. Якихось слідчих дій, які б давали змогу потерпілим впізнати
підсудного в ході досудового слідства, зокрема, впізнання, ставок віч-на-віч, -
не проводилось. При розгляді справи в суді потерпіла ОСОБА_11прямо вказала, що
підсудний не є тією особою, яка забрала в неї сумочку з її речами. Аналогічно
потерпіла ОСОБА_12 в суді показала, що підсудний не є особою, подібною до тої,
що заволоділа її мобільним телефоном, поскільки грабіжнику було біля 16-17 років, зріст близько 1 м 75 см, а
зріст підсудного - 1 м. 82 см. Потерпіла ОСОБА_13 в суд не з'явилась, хоча
неодноразово викликалась, привід її через органи міліції невиконаний. Суд
звертає увагу, що ОСОБА_13 описує нападника, як особу віком біля 20 років,
волосся світлого кольору, зріст біля 1 м 80 см. ОСОБА_11показала щодо особи
грабіжника: зріст біля 165 см, вік - біля 25 років. Таким чином всі три
потерпілих описують осіб, вік та зріст яких значно відрізняються один від
одного, тобто, говорять про різних осіб.
Вищенаведене підтверджує покази
підсудного про його непричетність до скоєння згаданих трьох грабежів. Інших
доказів, які б доводили його вину в цьому органами досудового слідства не
здобуто. З врахуванням викладеного, за ст. 186 ч.2 КК України підсудного слід
виправдати за недоведеністю участі його у скоєнні злочину.
Призначаючи покарання, суд враховує
характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу підсудного,
який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні
малолітню дитину, однак скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп'яніння,
будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком згідно
попереднього вироку суду. Враховуючи викладені обставини до підсудного, слід
призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_3. на суму 180
грн. підлягає до повного задоволення, в решті позовів - слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК
України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України, призначивши йому
покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 71 КК України
за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати
невідбуте покарання згідно вироку Турійського райсуду від 16.01.2006 р.,
остаточно до відбування визначивши 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу засудженому
залишити попередню - взяття під варту, строк відбування покарання рахувати з 8
За ст. 186 ч.2 КК України
ОСОБА_1. - виправдати за недоведеністю участі у скоєнні злочину.
Стягнути з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_3. - 180 грн..
Речовий доказ: мобільний телефон
«Нокіа» - залишити у власності ОСОБА_3..
В позові ОСОБА_12 про стягнення 500
грн. з ОСОБА_1., ОСОБА_13 про стягнення 534,50 грн. зОСОБА_1., ОСОБА_11про
стягнення 322 грн. зОСОБА_1.- відмовити.
Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Волинської області протягом 15 днів з часу оголошення, а
засудженим - в цей же строк з часу отримання копії вироку.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
О.С.ВАСИЛЮК