АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/15/15 Справа № 201/3943/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

14 січня 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого - ОСОБА_7
обвинуваченої - ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляціями прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року.
Цим вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася та проживає в АДРЕСА_1 , громадянка України, освіта професійно-технічна, не одружена, раніше не судима, не працююча,
засуджена за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 3 роки.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язана: періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 115 гривень 20 копійок.
ОСОБА_8 визнана винною у тому, що маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого злочинного наміру, таємно викрала ключі від вхідний дверей квартири АДРЕСА_3 , в якій тимчасово мешкала донька останнього потерпіла ОСОБА_10 . Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачена ОСОБА_8 в період часу з 19.20 години 02 вересня по 00.14 годину 03 вересня 2012 року, прибула до приміщення зазначеної квартири, де проникнувши у приміщення останньої за допомогою раніше викрадених ключів від вхідних дверей, усвідомлюючи, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно викрала обручку з білого золота 585 проби, вагою 3,85 г, розміром 16,5, по середині якої заходиться один діамант та виїмки з обох боків, вартістю 3115,20 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_10 . Заволодівши чужим майном, обвинувачена ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В апеляціях:
Прокурором ставиться питання про зміну вироку через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Суд не прийняв рішення про відшкодування процесуальних витрат, а саме витрат на проведення дактилоскопічної та товарознавчої експертиз. Крім того, у вступній частині вироку неправильно вказано, що ОСОБА_8 не одружена, не вказано те, що у неї на утриманні знаходиться малолітня дитина.
Просить внести зміни до вступної частини вироку щодо даних про наявність малолітньої дитини та сімейного стану обвинуваченої, а у резолютивній частині, щодо необхідності стягнення витрат за проведення товарознавчої експертизи у сумі 785, 60 гривень та дактилоскопічної експертизи у сумі 489 гривень.
Адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Посилається на наявність суперечливих доказів, одні з яких суд безмотивно прийняв, а інші відкинув. Не дано належної оцінки об`єктивним даним про погашення ОСОБА_11 , після крадіжки у потерпілого, грошового кредиту у сумі еквівалентної 57 000 доларів США, але прийняті до уваги пояснення ОСОБА_11 про те, що ці гроші він узяв у знайомих у борг. При цьому, не була звернута увага на те, що розписки про заїм грошей датовані за сім і три місяці до погашення кредиту, що повинно було викликати у суду сумніви.
Обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати вирок у повному обсязі та постановити новий вирок, яким виправдати її, оскільки вказаної крадіжки не скоювала. Вказує на неповноту слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, порушення норм КПК України. Суд не врахував факт сумісного мешкання однією сім`єю її та потерпілого ОСОБА_9 , без достатніх підстав визнав достовірними покази потерпілого та його доньки, які зацікавлені у справі, умисно обмовили її у крадіжці з помсти. Засуджена вона за крадіжку каблучки тільки по цим показам. При цьому суд не прийняв тверджень потерпілого та його доньки про крадіжку у них і іншого майна, чим допустив протиріччя та необ`єктивний підхід до оцінки доказів.
Не дав суд належної оцінки і даним, які виправдовували її, а саме її поясненням про непричетність до злочину, висновку дактилоскопічної експертизи про те, що у квартирі потерпілого не виявлено відбитків її пальців, даним про придбання нею золотої каблучки, яка потім була впізнана потерпілим, як викрадена.
Крім того, суд не звернув уваги на порушення норм КПК України при вилученні у неї золотих виробів та не оглянув їх, як речові докази. Суд необґрунтовано відмовив їй у клопотанні про долучення до справи даних про придбання нею золотої каблучки та інших, в той же час, долучив до матеріалів довідку магазину, надану потерпілим, не дав їй можливості заявити клопотання перед судовими дебатами. У порушення норм КПК, суд визнав речовим доказом каблучку, надану потерпілою ОСОБА_12 , тоді як цей доказ сторона обвинувачення не надавала, а фактично ця каблучка належала їй ОСОБА_8 та була вилучена у неї у ході обшуку.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачену, які підтримали свої апеляції, представника потерпілого, який підтримав свою апеляцію та просив направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню.
Суд ретельно перевірив доводи обвинуваченої про ведення разом з потерпілим господарства, наявність у неї у постійному користуванні ключів від квартири, про те, що у квартирі були її речі, про непричетність до крадіжки та наклеп на неї, про те, що вилучена у неї каблучка належить їй, а не ОСОБА_13 .
Ці доводи спростовувалися показами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 про те, що на 02 вересня 2012 року ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 не проживала, ніякого відношення до неї не мала, якогось її майна та документів у квартирі не було. Ключі від цієї квартири були тільки у них і у користування ці ключі ОСОБА_8 не передавалися. Вилучена золота каблучка з діамантом, викрадена з квартири, була придбана батьком ОСОБА_9 для доньки ОСОБА_10 , на що вони надали відповідні документи і ця каблучка була впізнана ОСОБА_10 .
Покази потерпілих об`єктивно підтвердилися іншими доказами.
Так, з договору купівлі-продажу від 24.11.2010 року та відповідних реєстраційних документів випливало, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності потерпілій ОСОБА_9 (а.с.140-146); відеозаписом з камер спостереження, якою зафіксована присутність обвинуваченої у вказаний час у домі потерпілого; протоколом надання предметів на впізнання, відповідно до якого, ОСОБА_10 серед золотих виробів, вилучених у обвинуваченої, впізнала свою золоту каблучку (т.1. а.с.63); документами про придбання цієї каблучки (т.1 а.с.40-41), фотографіями потерпілої з цією каблучкою на руці; висновком товарознавчої експертизи про вартість даного виробу (т.1 а.с.106-108).
Виходячи з отриманих доказів суд не прийняв доводів обвинуваченої, що дана золота обручка була придбана нею у м. Донецьку та належить їй.
Надана обвинуваченою фотографія магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 та товарна бірка на обручку, вагою 3,85 гр., 16,5 розміру, вартістю 7 759 гривень, даного факту не підтверджують. При цьому, колегія звертає увагу на те, що у ході усього досудового слідства, обвинувачена, заперечуючи вину, не вказувала про таку покупку, заявила про це лише у кінці судового слідства.
Правильними колегія вважає і висновки суду про відсутність об`єктивних та беззаперечних доказів причетності ОСОБА_8 до викрадення у потерпілої грошових коштів та інших цінностей.
Крім згаданої каблучки у ОСОБА_8 ніяких інших цінностей, які, як стверджує потерпілий, були викрадені, не вилучено. Відбитків пальців її рук у місці зберігання грошей у квартирі не виявлено, і інших об`єктивних даних, які б викривали обвинувачену у цій частині не здобуто.
Факт погашення колишнім чоловіком обвинуваченої кредиту суд дослідив і дав належну оцінку, як розпискам про заїм грошових коштів чоловіком обвинуваченої так і показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які підтвердили факт надання у борг ОСОБА_11 грошових коштів, а також іншим доказам.
Дії ОСОБА_8 суд правильно кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України.
Посилання обвинуваченої на порушення кримінально-процесуального законодавства також необґрунтовані.
Золоті вироби, вилучені у неї при обшуку у кількості 21 одиниць, були опечатані, заяв та зауважень від ОСОБА_8 , понятих, учасників не надходило (т.1 а.с.50), тому доводи про те, що її золоті прикраси не були належним чином опечатані слідчим, необґрунтовані. Ці вироби потім були повернуті ОСОБА_11 (а.с.109). Необхідності огляду їх у судовому засіданні, про що обвинувачена вказує в апеляції, не було, клопотань з цього приводу не надходило.
Те, що суд задовольнив клопотання потерпілої, оглянув надану нею золоту обручку та приєднав до справи довідку з магазину, а ОСОБА_8 відмовив у задоволенні клопотання про приєднання до матеріалів справи товарної бірки, порушенням кримінально-процесуального закону не є, на неповноту слідства, його однобічність та упередженість не вказує.
Зібраних доказів було достатньо для вирішення справи по суті, клопотання вирішені відповідно до вимог КПК України, при цьому товарна бірка, надана обвинуваченою, була оглянута у судовому засіданні, а у приєднанні її до справи було відмовлено обґрунтовано, оскільки походження її невідомо.
Те, що при виконанні вимог ст.290 КПК України сторона обвинувачення не відкривала такого доказу, як золота каблучка, яка є у потерпілої, не пред`являла ОСОБА_8 каблучки, те, що у справі немає фотографії цієї каблучки, про що обвинувачена також вказує в апеляції, порушенням КПК України визнати не можна. Виявлена та вилучена при обшуку у ОСОБА_8 золота каблучка з каменем було впізнане потерпілою, приєднане до справи, як речовий доказ та повернуто ОСОБА_10 під розписку, про що у матеріалах є відповідні документи, з якими обвинувачена була ознайомлена (т.1 а.с.63, 125, 126, т.2 а.с.12-13).
Голослівними є і посилання обвинуваченої на порушення КПК України, які виразилися у тому, що перед судовими дебатами головуючий не дав їй можливості заявити клопотання про приєднання до справи тієї ж бірки на каблучку, а також фотографії ювелірного магазину та направлення відповідного запиту у цей магазин.
Зі звукозапису ходу судового засідання випливає, що у праві заявляти клопотання учасники процесу на усіх стадіях не обмежувалися, перед дебатами 20 жовтня 2014 року обвинуваченою ніяких клопотань заявлено не було, проти закінчення судового слідства вона та захисник не заперечували.
Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, обставин справи, даних про особу винної, і підстав до його зміни немає.
Апеляція прокурора не підлягає задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції не в праві вносити у вирок суду першої інстанції якісь доповнення та уточнення, у тому числі і про необхідність стягнення судових витрат, даних про сімейний стан обвинуваченого, наявність у нього на утриманні дітей та інше.

У зв`язку із викладеним, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляції прокурора у кримінальному провадженні, представника потерпілого ОСОБА_16 та обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Судді: