Справа № 1-82/2007p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007р. Олександрійський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області в складі: головуючого - судді Петрової О.Ф.

при секретарі Сніжко І.М.,

за участю прокурора Костирі Ю.В.,

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Олександрія, кримінальну справу
про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Олександрії
Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною
освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов'язаного, проживаючого
АДРЕСА_1, у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний вчинив
напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством та погрозою
застосування насильства, небезпечних для здоров'я особи, яка зазнала
нападу(розбій), за таких обставин:

20 жовтня 2006р.
близько 22 год. 30 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння біля бару »ІНФОРМАЦІЯ_2» по
ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою заволодіння майном ОСОБА_2. вчинив напад на останнього,
застосувавши насильство, що є небезпечним для здоров'я потерпілого, -завдавши
удару кулаком в обличчя, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у
вигляді рани в області правої надбрівної дуги, які за висновком судово-медичної
експертизи НОМЕР_1. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які
потягли короткочасний розлад здоров'я, та заволодів мобільним телефоном
«Соні-Еріксон» вартістю 2065 грн., що належав ОСОБА_2

Продовжуючи свої
злочинні дії ОСОБА_3 змусив ОСОБА_2. їхати на велосипеді в ІНФОРМАЦІЯ_4, де
ОСОБА_3 поряд з зупинкою автобуса по ІНФОРМАЦІЯ_5, погрожуючи застосуванням
насильства, небезпечного для здоров'я потерпілого, заволодів велосипедом
іноземного виробництва «Беннето» вартістю 540 грн., який перебував у тимчасовому
користуванні ОСОБА_2. та належить ОСОБА_4

Підсудний за
даним обвинуваченням визнав свою винність частково та показав, що 20.10.2006р.
близько 22 год. він
разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
прізвищ яких він не знає, під'їхали до кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2». Там він побачив
свого колишнього однокласника ОСОБА_2, якому нагадав, що він повинен повернути
йому м'яч, який той колись загубив, або ж повернути гроші, але це

2

був лише привід розпочати розмову
та заволодіти майном. ОСОБА_2 зауважив, що нічого повертати не збирається.
Виникла сварка, і він вдарив ОСОБА_2 долонею по щоці. Потім він попросив у
ОСОБА_2 телефон, щоб зателефонувати товаришу. ОСОБА_2 дав телефон добровільно.
Телефон він йому не повернув.

Своєму товаришу
ОСОБА_6 не повідомляв, що ОСОБА_2 винен
йому м'яч і змови на заволодіння майном ОСОБА_2 між ними не було. Він не бачив
як ОСОБА_6 обшукував ОСОБА_2 і забрав у останнього гроші. Про це дізнався
пізніше.

Товариш, якому
він, ОСОБА_3, зателефонував, запросив його з друзями в гості. Він передав їм це
запрошення. ОСОБА_2 він сказав, щоб той на велосипеді їхав за ними в
ІНФОРМАЦІЯ_4, що той і зробив. В селі машина зупинилася. Він та ОСОБА_6 вийшли
з машини, підійшли до ОСОБА_2, який весь час слідував за ними. Він попросив у
ОСОБА_2 велосипед, щоб доїхати до товариша. При цьому ніяких погроз на його
адресу не висловлював. Так сталося, що і телефон, і велосипед залишились у
нього,ОСОБА_3.

Окрім часткового
визнання своєї вини в інкримінованому злочині підсудним, його винність доведена
зібраними і оціненими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий
ОСОБА_2 показав, що 20.10.2006р. близько 22 год. 30 хв., коли він разом зі своєю дівчиною ОСОБА_7 та її
подругою ОСОБА_8 розважався у барі «ІНФОРМАЦІЯ_2»,
до нього підійшов ОСОБА_4, повідомивши, що його чекають біля приміщення бару.
Вийшовши на вулицю, він побачив колишнього однокласника ОСОБА_3 та двох
невідомих хлопців. ОСОБА_3 запитав у нього, де його м'яч і коли він буде його
повертати. Почувши відповідь, що він м'яч не брав і нічого повертати не
збирається, ОСОБА_3 наніс йому удар в обличчя, в область правої брови. Коли
дістав з кишені телефон, щоб зателефонувати тому, у кого можливо знаходиться
м'яч, то ОСОБА_3 вихопив телефон, сказавши, що він зателефонує сам. Далі його
почав обшукувати ОСОБА_6 і забрав у нього 50 грн. Коли він протестував, ОСОБА_6
радив стояти спокійно й не смикався. ОСОБА_3 при цьому знаходився на відстані 5
метрів від них. Після цього ОСОБА_3 сказав, щоб він взяв у ОСОБА_4 велосипед і
їхав за ними. Коли приїхали в ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3 вийшов з машини і став
вимагати у нього велосипед, щоб гіршого не сталося , запевняючи, що через 5 хв.
повернеться. Він сприйняв погрозуОСОБА_3 як реальну. Почекавши 7-10 хв., про
пригоду він повідомив міліцію.

Свідок ОСОБА_8.
показала, що вона разом з подругою ОСОБА_7 та ОСОБА_2 20.10.2006р. близько 22 год. 30 хв.
відпочивала в барі «ІНФОРМАЦІЯ_2».
Коли ОСОБА_2 вийшов з бару, через 2-3 хв. за ним вийшли й вони. ОСОБА_2
стояв з двома хлопцями в темному місці на відстані 12 м від бару. Вони підійшли
до цього гурту, щоб запитати, що сталося, а коли отримали відповідь від
ОСОБА_2, що все гаразд, відійшли від них приблизно на відстань 6 м і чекали
ОСОБА_2. Потім побачила, як один хлопець вдарив ОСОБА_2 в область голови, а
інший почав його обшукувати, хлопець, який спершу вдарив, втручався в обшук.
Третій хлопець стояв і ніяких дій не вчиняв. Коли ОСОБА_2 підійшов до неї та
подруги, і вона побачила, що у нього була розбита брова. Він

3

сів на велосипед, який взяв у ОСОБА_4, та поїхав у
невідомому напрямку. Пізніше дізналася від ОСОБА_2, що у нього забрали телефон
і гроші.

Свідок ОСОБА_7
показала, що вона бачила, як незнайомий хлопець обшукував ОСОБА_2, а ОСОБА_3
наніс йому удар в область голови, але в якій послідовності, не пам'ятає. Серед
хлопців, які стояли біля ОСОБА_2, вона впізнала лише ОСОБА_3. Про те, що у
ОСОБА_2 забрали телефон та гроші, дізналася, коли він брав у ОСОБА_4 велосипед.
Тоді ж побачила й рану на його брові.

Свідок ОСОБА_4,
показання якого під час досудового слідства оголошено в судовому засіданні,
показав, що ОСОБА_3. прохав його викликати ОСОБА_2 з приміщення кафе. Він
бачив, як ОСОБА_2вийшов з кафе, підійшов доОСОБА_3, і вони разом пішли в
напрямку будівлі тресту. Що відбувалося далі, не знає. Коли знову побачив
ОСОБА_2, помітив на його обличчі сліди тілесних ушкоджень - розбиту брову.
Останній нічого не пояснюючи попрохав у нього велосипед і поїхав в напрямку
ІНФОРМАЦІЯ_4. В кафе, куди він знову зайшов дізнався, що ОСОБА_2 викликав
працівників міліції. До їх приїзду йому, ОСОБА_4, з телефону ОСОБА_2 зателефонував
ОСОБА_3, якому він повідомив, що ОСОБА_2 викликав працівників міліції і вимагав
повернення викраденого, але ОСОБА_3 перервав розмову (а.с. 39-41).

Про ступінь
тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_2, їх локалізацію та механізм спричинення
свідчать висновки судово-медичних експертиз (а.с. 17-18,97).

Із розписки
ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_3. повернув йому мобільний телефон та гроші на
суму 50 грн. (а.с. 13).

Велосипед
«Беннето», який був предметом злочинних дій, повернуто його власнику ОСОБА_4 (а.с.45).

Вартість
зазначеного велосипеда підтверджується висновком судово-товарознавчої
експертизи ( а.с. 49-52), а вартість мобільного телефону «Соні Еріксон» -
відповідною довідкою (а.с. 10).

Отже, суд дійшов
висновку, що підсудний винен у вчиненні зазначеного злочину, і такий висновок
грунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Суд кваліфікує
дії підсудного за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечним
для здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій): підсудний, діючи умисно на
власний розсуд з метою заволодіння майном потерпілого, вчинив на нього напад,
застосувавши насильство, небезпечне для здоров'я останнього, тобто заподіяв
легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я потерпілого,
та погрожував застосуванням насильства, небезпечного для його здоров'я, і
заволодів його майном.

Під час перебігу
злочинних дій підсудного до них приєдналася не встановлена слідством особа, з
якою підсудний заздалегідь, тобто до початку злочину, не домовлявся про спільне
його вчинення.

Доводи
підсудного про те, що він не погрожував потерпілому застосуванням насильства, небезпечного для
здоров'я останнього,

4

спростовуються показаннями
потерпілого, який зазначив, що він вимушений був віддати велосипед ОСОБА_3 оскільки вважав таку погрозу реальною.

Про це свідчать й обставини справи: потерпілий до цього вже зазнав насильства з боку ОСОБА_3., його оточували декілька осіб
чоловічої статі, події відбувалися в нічний час, а
слова підсудного про те, що буде ще гірше, якщо він не віддасть велосипед, дають підстави розцінювати їх як погрозу застосування
насильства, небезпечного для його здоров'я.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, який вважається закінченим з
моменту нападу.

Підсудний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. З сусідами підтримує дружні стосунки, порушень громадського
порядку не вчиняв. За період навчання в
професійно-технічному училищі зарекомендував себе позитивно.

В якості обставин, що пом'якшують покарання, суд визнає щире каяття підсудного та добровільне відшкодування ним майнової та
моральної шкоди, завданої потерпілому, а обставиною,
що обтяжує покарання, - вчинення ним злочину у стані алкогольного
сп'яніння.

З огляду на викладене суд вважає, що підсудному необхідно застосувати покарання в межах санкції ч.1 ст.187 КК України та
звільнити від його відбування з випробуванням.

Судових витрат та речових доказів
по справі немає.

Керуючись ст.ст.321-324 КПК України,
суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ч.1 ст.187 КК України та призначити йому
покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк -
2(два) роки та поклавши на засудженого обов'язки:
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи або навчання, періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого залишити
без змін - підписку про невиїзд.

Зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув'язнення - 3(три)
дні.

Апеляцію на
вирок може бути подано до Апеляційного суду Кіровоградської
області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 15 днів з
моменту проголошення вироку.