У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Косарєва В.І. та
Таран Т.С.,

прокурора Опанасюка
О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 10 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Вінницької області Шубіна Р.І. на
судові рішення щодо ОСОБА_1, -

встановила:

вироком Староміського районного суду міста Вінниці від 7
червня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця міста
Вінниці, раніше судимого 13 травня 2005 року за ст. 199 ч. 1 КК України на 3
роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

засуджено за ст. 296 ч. 1 КК України на 3 роки обмеження
волі.

На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного
покарання приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком і
визначено ОСОБА_1 остаточне покарання 5 років обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено
від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та
покладенням згідно з вимогами ст. 76 КК України обов'язків не виїжджати на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та
повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У апеляційному порядку вирок щодоОСОБА_1 не переглядався.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено за те, що він 4
березня 2006 року близько 21-ої години, будучи в стані алкогольного сп'яніння,
в маршрутному таксі, що рухалося за маршрутом „Київська - Тяжилів” в місті
Вінниці, вчинив хуліганські дії - брутально лаявся в присутності пасажирів,
заважав водію керувати транспортним засобом, застосовував до нього насильство
та пошкодив майно водія ОСОБА_2 на суму 100 гривень. Також на зупинці по вулиці
Папаніна ОСОБА_1 з мотивів явної неповаги до суспільства пошкодив автомобіль
ОСОБА_3., чим спричинив йому шкоди на суму 800 гривень.

У касаційному поданні прокурора порушується питання про
скасування вироку суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Свою
вимогу прокурор обґрунтовує тим, що судом неправильно було застосовано
кримінальний закон - остаточну міру покарання ОСОБА_1 визначено з порушенням вимог ст.
72 КК України. Крім того, прокурор не погоджується з тим, що судом ОСОБА_1 було
знову звільнено від відбування покарання з випробуванням, оскільки той негативно
характеризується, тричі притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора Опанасюка О.В., який підтримав касаційне подання, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 КК України при визначенні
засудженому остаточного покарання за сукупністю вироків воно має бути більшим
від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини
покарання за попереднім вироком.

Як убачається із матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_1
13 травня 2005 року був засуджений на 3 роки позбавлення волі із звільненням на
підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з
випробуванням, тобто, невідбута частина покарання за попереднім вироком
становила 3 роки позбавлення волі. Оскільки
новий злочин ОСОБА_1 учинив під час іспитового строку, то саме цей вид і
розмір покарання - 3 роки позбавлення волі мав бути повністю або частково
приєднаний до покарання, призначеного за останнім вироком. Отже, з урахуванням
того, що за останнім вироком було визначено покарання у виді обмеження
волі, за сукупністю вироків мало бути визначено
покарання більше як три роки позбавлення волі.

Ст. 72
КК України встановлено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та
сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид,
виходячи із відповідного встановленого цією статтею співвідношення, в той час
як суд більш суворий вид покарання - позбавлення волі перевів у менш суворий -
обмеження волі.

Отже, визначаючи
покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі, суд порушив вимоги ст.
ст. 71 і 72 КК України.

Крім того, ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд
ухвалює рішення про звільнення від
відбування призначеного покарання під умовою, якщо засуджений протягом
визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки. ОСОБА_1,
будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, ці вимоги закону
порушив - під час іспитового строку
вчинив новий злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Тому
колегія суддів вважає, що в даному випадку покарання із повторним звільненням
від його відбування з випробуванням є
невиправдано м'яким, про що правильно зазначено в касаційному поданні
прокурора.

Наведені порушення закону є безумовною підставою для
скасування вироку суду з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів,
-

У Х В А Л И Л А:

Касаційне подання заступника прокурора Вінницької
області задовольнити.

Вирок Староміського районного суду міста Вінниці від 7
червня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу направити до того
ж місцевого суду на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.

Судді:

Паневін В.О.
Косарев В.І. Таран
Т.С.

_______________________________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.