У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого

Селівона О.Ф.

суддів

Пивовара
В.Ф., Скотаря А.М.

за участю
прокурора

Колесниченка О.В.

та законного
представника потерпілого

ОСОБА_3.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 23
жовтня 2008 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1. за касаційною скаргою
представника потерпілого ОСОБА_2-ОСОБА_3. та касаційним поданням заступника
прокурора Івано-Франківської області на судові рішення у даній справі.

Вироком
Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2007
року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

не судимого,

засуджено:

- за ч.2 ст.
286 КК України на 5 років позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки;

- за ч.1 ст.135
КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно визначено покарання 5 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

На підставі п.”б”
ст.1, ст.6 Закону України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року ОСОБА_1.
звільнено від відбування призначеного покарання.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винним в
тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 року, близько 21-ої години 30 хвилин, перебуваючи в
стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2103 державний номер
НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі між населеними пунктами Вільхівка-Дуба зі
сторони смт.Перегінськ у напрямку смт.Рожнятів, порушив пункти 1.10,12.1,12.3
Правил дорожнього руху та вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2. отримав тяжкі тілесні
ушкодження від яких помер. А також, як йдеться у вироку,ОСОБА_1. завідомо
залишив потерпілого ОСОБА_2. без
допомоги.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 12 лютого 2008 року вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

У касаційній
скарзі представник потерпілого ОСОБА_2-ОСОБА_3. вказує на неправильне
застосування судом кримінального закону. Даючи свій аналіз встановленим і
досліджених судом доказам, вважає, що дії засудженого слід кваліфікувати за ч.3
ст.135 КК України. Зазначає про невідповідність призначеного ОСОБА_1. покарання
тяжкості злочину та особі винного внаслідок м`якості. Просить судові рішення
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У касаційному поданні
прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1. та
направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильну
перекваліфікацію його дій з ч.3 на ч.1 ст.135 КК України, оскільки, на його
думку, настання смерті перебувало у причинному зв`язку із залишенням потерпілого у небезпеці. Вказує
також на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі
винного внаслідок м`якості.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора та законного представника потерпілого на
підтримання касаційного подання та скарги, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги і
подання, колегія суддів
вважає, що скарга та подання підлягають
задоволенню.

Відповідно до
вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обгрунтованим.
Виходячи із змісту вказаної норми закону, вирок є обгрунтованим, якщо він
постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і
правильно оцінених судом, а висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні
злочину достовірно випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні
бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті у судовому засіданні докази, які
підтверджують висновки суду.

Проте ці
вимоги закону під час розгляду справи в суді виконані не були.

Як вбачається
з матеріалів справи, ОСОБА_1. органами досудового слідства було пред`явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.3 ст.135 КК
України.

Однак
місцевий суд, перекваліфіковуючи злочинні дії ОСОБА_1. з ч.3 на ч.1 ст.135 КК
України, в достатній мірі не врахував всіх фактичних обставин справи та
досліджених доказів в їх сукупності та взаємозв'язку, а тому прийшов до передчасного висновку про те, що
настання
смерті потерпілого ОСОБА_2 не перебувало в причинно-наслідковому зв`язку із залишенням його в небезпеці.

Так, згідно
висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 27 серпня 2007
року смерть ОСОБА_2 настала не від закритої внутрішньочерепної травми, а від
відкритого перелому правої стегнової кістки, який був ускладнений синдромом
жирової емболії з розвитком кардіо-пульмонального шоку і при наданні йому
екстреної кваліфікованої медичної допомоги не можна було виключити можливості
запобігти його смерті.

Разом з тим, місцевий суд взагалі не дав ніякої оцінки висновку вказаної
експертизи та не мотивував у вироку незгоду з ним.

За таких обставин, судові рішення не можуть вважатись законними та
обгрунтованими і підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий
розгляд.

При новому розгляді справи, місцевому суду необхідно дати оцінку всім
доказам у справі на підставі чого вирішити питання про винуватість ОСОБА_1. і
правильно кваліфікувати його дії, постановивши законне та обгрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

касаційну скаргу представника потерпілого
ОСОБА_2-ОСОБА_3. та касаційне подання заступника прокурора Івано-Франківської
області задовольнити.

Вирок Рожнятівського
районного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2008 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в
іншому складі суддів.

C у д д і :

Селівон О.Ф. Пивовар В.Ф. Скотарь А.М.