Справа № 738/421/15-к
№ провадження 1-в/738/146/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю

прокурора: ОСОБА_3

представника установи виконання покарань: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому виїзному судовому засiданнi в смт. Макошино в Менській ВК № 91 клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році», -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням в якому просить у відповідності до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» скоротити наполовину невідбуту частину покарання призначеного вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2014 року відповідно до якого його було засуджено за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією однієї четвертої частини майна, яке є його власністю.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та зазначив, що підпадає під дію ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» тому просить суд застосувати відносно нього даний закон.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню відповідно до вимог пункту «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Представник установи виконання покарань зазначив, що так як засуджений ОСОБА_5 будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням і потім вчинив новий умисний тяжкий злочин то в задоволенні клопотання слід відмовити.

Заслухавши думку засудженого, прокурора, представника установи виконання покарань, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судом, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ст.. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України №1185-VII від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році».

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», виконання цього закону покладається на суди, застосування цього Закону щодо осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням здійснюється за поданням органу виконання покарань, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, або за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.

Відповідно до пункту «в» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з копії вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією однієї четвертої частини майна, яке є його власністю.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено копією даного вироку ОСОБА_5 являється раніше судимою особою, а саме 23 листопада 2012 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі та його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок суду набрав законної сили.

З дослідженої в судовому засіданні з копії вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2014 року вбачається, що ОСОБА_5 злочини, за які його засуджено за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України, під час відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин визначений ч. 2 ст. 307 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Отже, з огляду на вищевикладене, та враховуючи, що ОСОБА_5 являється особою, яка будучи звільненою судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий злочин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Керуючись ст. 86 КК України, ст.ст. 6, 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1