АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №
11- 29-2007 р. Головуюча
інст. :Богатирчук Г.А.,
Категорія : ст. 187 ч.2 КК України Доповідач апел.інст.: Тимошевський В.П.,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Миколаївської
області

у складі:

головуючого Карпія В.М.,

суддів Маркової
Т.О., Тимошевського
В.П.,

за участю прокурора Земляного
В.М.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,

ОСОБА_5,
захисників ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

30 січня 2007 року розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві, кримінальну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_3, засуджених: ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2006 року, яким:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродже нець
М.Миколаєва, українець, громадянин України,з середньою -спеціальною освітою, працюючий ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий в
м.Миколаєві, АДРЕСА_1,
не судимий,

-засуджений за ст.187ч.2 КК України з застосуванням
ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки 6 місяців без конфіскації майна;

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження, уродженець М.Миколаєва,
українець,громадянин України, з неповною серед ньою освітою,проживаючий
в м. Миколаєві, АДРЕСА_2,
не судимий,

- засуджений за ст. 187ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців без конфіскації майна;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
народження, уродженець м. Миколаєва,українець, громадянин України, з середньою
спеціальною освітою, проживаючий в м. Миколаєві, АДРЕСА_3 , не судимий,

-засуджений за ст.187ч.2 КК України з застосуванням
ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки без конфіскації майна;

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 народження
уродже нець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з
середньою освітою, проживаючий в м.
Миколаєві, АДРЕСА_4, не судимий,

-засуджений за ст.187ч.2 КК України з застосуванням
ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 3 роки і 6 місяців без конфіскації майна;

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 народження,
уродже нець м. Миколаєва, українець,громадянин України,
проживаючий в м. Миколаєві, АДРЕСА_3,
не судимий,

-засуджений за ст.187ч.2 КК України з застосуванням
ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі
на строк 2 роки і 6 місяців без конфіскації майна;

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7
народження, уродженець м. Миколаєва,
українець м. Миколаєва, українець, громадянин України, з середньою спеціальною
освітою, проживаючий в м. Миколаєві, АДРЕСА_5, не судимий,

-засуджений за ст.187 ч.2 КК України з
застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки .

На підставі ст.ст. 75,104
КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком
на 2 роки .

Відповідно зі ст.76 КК України судом покладено обов'язок
з'являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції ; повідомляти ці
органи про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Згідно з вироком, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_10 визнані винними в тому, що 13 травня 2006 року, в вечірній
час перебували в барі ІНФОРМАЦІЯ_8 ,
розташованому на розі вулиць: ІНФОРМАЦІЯ_9 де
вживали спиртні напої і відпочивали.
Приблизно в 21год.ЗО хв. ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння маючи умисел на заволодіння чужим майном , запропонував
решті заволодіти майном ОСОБА_11 а саме, мобільним телефоном «Соні Еріксон К 700». Всі, крім ОСОБА_3, погодилися.
Приблизно в 22 год. 15 хв.
ОСОБА_5, ОСОБА_1,ОСОБА_4 і

2

ОСОБА_2, діючи за попередньою змовою згідно
зарані оговореного плана, прямували за ОСОБА_11 і ОСОБА_12 які направлялися вниз по вул. 3-й Інгульській. ОСОБА_3 і ОСОБА_10 після того, як ОСОБА_13
зайшов в двір свого будинку АДРЕСА_6, наздогнали решту
переслідувачів.

Поруч будинку АДРЕСА_7, підсудні напали на ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, застосувавши насильство небезпечне для їх життя і здоров'я.

ОСОБА_1 першим наніс удар ОСОБА_11 рукою по голові, від
якого потерпший впав, після чого разом з ОСОБА_5 били потерпілого, завдаючи
йому удари руками і ногами в різні області тіла. ОСОБА_4 з ОСОБА_2 підбігли до
ОСОБА_12 ,ОСОБА_4 першим наніс удар кулаком по голові , а коли останній впав,
став бити його разом з ОСОБА_2 завдаючи удари руками і ногами в різні області
тіла. Для подолання опору потерпшого ОСОБА_12 , ОСОБА_1 наносив
також і йому удари. ОСОБА_4 підходив до
ОСОБА_11 який намагався піднятися і долаючи його опір, бив. ОСОБА_3
через деякий час приєднався до ОСОБА_5 ,
який продовжував бити ОСОБА_11, і наніс йому не менше одного удара. ОСОБА_10
знаходився поряд з ОСОБА_4 і ОСОБА_2,
але нікому з потерпілих ударів не наносив.

В результаті вказаних дій потерпшим причинені тілесні ушкодження різного
ступеню тяжкості:

-
ОСОБА_12- перелом 5 ребра зліва ,струс головного мозку, чисельні крововиливи,
садна в області обличчя, голови, грудної клітини., поперека, які за
ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за
ознакою тривалості розладу здоров'я;

- ОСОБА_11 - струс головного
мозку, рани волосяної частини голови, садна і крововиливи м'яких тканин
обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень,
спричинивших короткочасний розлад здоров'я.

В ході нападу ОСОБА_5 заволодів мобільним телефоном і
золотим ланцюжком ОСОБА_11, а ОСОБА_3 золотою каблучкою ОСОБА_11 ОСОБА_4 зняв з
потерпілого ОСОБА_12 спортивну кофту і витягнув з кишені портмоне з грішми та
документи потерпшого і передав ОСОБА_1

Таким чином у потерпшого ОСОБА_11 було викрадено майно на загальну суму 4570 грн., а у ОСОБА_12- на суму 770 грн. Крім того,
у ОСОБА_12
викрадено : техпаспорт на автомобіль
«Газель» реєстраційний НОМЕР_1, посвідчення водія і талон попередження на його ім'я, що
матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Захисник ОСОБА_9 в апеляції в інтересах засудженого
ОСОБА_2, не
заперечуючи правильності кваліфікації дій засудженого, просить вирок змінити і
пом'якшити покарання, застосувати ст. 75
КК України, звільнити ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням, з врахуванням того що засуджений
вину визнав, щиро кається, не мав відношення до

З

заволодіння майна, відшкодував
шкоду, позитивно характеризується. На думку захисника, ОСОБА_2 може бути
виправлений без ізоляції від суспільства.

Захисник ОСОБА_7 в апеляції в інтересах засудженого
ОСОБА_3 просить вирок змінити і пом'якшити покарання. Посилається
на невелику ступінь вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який не пропонував вчинити злочин,
не наніс потерпілим суттєвих тілесних ушкоджень, позитивно характеризується за
місцем проживання, визнав свою вину ,
раніше не судимий.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції просить вирок змінити, та пом'якшити покарання,
призначивши покарання без позбавлення волі. Посилається на повне визнання своєї
вини, сприяння досудовому слідству в розкритті злочину. Вважає що суд при
призначенні йому покарання обгрунтовано застосував ст.69 КК України, але не
врахував, що він є інвалідом другої групи, а позбавлення волі для нього це
насамперед причинения фізичних
страждань.

Засуджений
ОСОБА_4 в апеляції просить вирок змінити, та пом'якшити покарання. Посилається
на повне визнання своєї вини і відшкодування матеріальної шкоди, щиро кається у
вчиненому злочині. Також вважає, що суд ,
при призначенні покарання, частково врахував обставини які пом'якшують його покарання, застосував ст.69 КК України.
На його думку, суд мав право і можливість у відношенні нього обговорити
застосування ст. 75 КК
України.

Засуджений
ОСОБА_5 в апеляції не оспорюючи кваліфікацію його дій і обгрунтованість
висновків про його вину, просить вирок змінити та пом'якшити покарання, а саме застосувати ст. 75 КК України, звільнити його від відбування
покарання з випробуванням.

Засуджений ОСОБА_10 апеляції на
вирок суду не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_9 і засудженого
ОСОБА_2 на підтримку апеляції захисника, які просили вирок змінити, та пом'якшити покарання, звільнити засудженого від
відбувай ня покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України,
пояснення захисника ОСОБА_7
і засудженого ОСОБА_3 на підтримку апеляції захисника, які просили вирок
змінити та пом'якшити покарання ОСОБА_3, застосувати ст. 75 КК України,
пояснення засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляції
засудженого, які просили вирок змінити і пом'якшити покарання, ОСОБА_1
звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України,
пояснення засудженого ОСОБА_4 на підтримку своєї апеляції, який просив вирок
змінити та пом'якшити покарання, пояснення засудженого ОСОБА_5 та захисника
ОСОБА_6 на підтримку апеляції засудженого, які просили вирок змінити та пом'якшити покарання, звільнити ОСОБА_5 від
відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України ,
думку прокурора Земляного В.М. про залишення
апеляцій без задоволення а вироку суду без зміни,вивчивши матеріали кримінальної справи та додатково
надані апеляційній інстанції дані характеризуючі особу батьків
засудженого ОСОБА_5, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що
апеляції задоволенню не підлягають, з слідуючих підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_3 у
вчиненні ними зазначеного у вироку злочину при обставинах викладених судом
відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому
засіданні та викладеними у вироку доказами.

Кваліфікація дій ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3
за ч.2 ст. 187 КК
України як напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством,
небезпечним для життя і здоров'я осіб які зазнали нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб, є правильною і в апеляціях не оспорюється.

Згідно зі ст. 65 КК
України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. За наявності декількох
обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може на підставі ст. 69 КК
України, умотивувавши своє рішення, призначити за тяжкий злочин основне
покарання нижче від найнижчої межі , встановленої за цей злочин у санкції
статті Особливої частини КК України.

Доводи апелянтів про те,що суд недостатньо врахував пом'якшуючі покарання
обставини і призначив суворе покарання ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, є безпідставними.

Як видно з матеріалів справи і вироку, при призначенні ОСОБА_1,
ОСОБА_4,ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3
покарання суд, відповідно до вимог ст.ст. 65, 66 , 67 КК України
врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до ч.5 ст.12
КК України відноситься до категорії тяжких, дані про особу винних, позитивні
характеристики - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з місця
проживання, позитивні характеристики-ОСОБА_1 й ОСОБА_2 з місця навчання, а ОСОБА_4 з місця роботи.

Більше того, суд першої інстанції з урахування особи
винних - ОСОБА_1, ОСОБА_4,ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, за наявності декількох
обставин які пом'якшують покарання вищевказаним підсудним: вчинення злочину
вперше, часткове визнання вини, щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди
потерпілим, умотивувавши своє рішення,

5

відповідно до
вимог ч.1 ст.69 КК України призначив
основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2
ст.187 КК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.69 КК України на підставах,
передбачених ч.І ст.69 КК України, суд першої інстанції не призначив додаткове покаран ня, яке
передбачене в санкції ч.2 с
187 КК України як обов'язкове.

Оскільки судом покарання засудженим призначено нижче від найнижчої межі
передбаченої санкцією ч.2 ст. 187
КК України, то колегія суддів не вбачає підстав для обрання засудженим ще
більш м'якого покарання ,беручи до уваги в тому числі додатково надані в
апеляційну інстанцію дані щодо наявності інвалідності 3-ї групи загального
захворювання у матері ОСОБА_5-ОСОБА_14, та про статус його батька-ОСОБА_15 як
пенсіонера органів внутрішніх справ.

Колегія суддів вважає, що визначене
ОСОБА_1,ОСОБА_4,ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 покарання є
справедливим, і підстав для зміни вироку та звільнення від відбування покарання
засудженим як того просять апелянти, не знаходить.

Істотних порушень кримінально-процесуального законодавства під час розгляду
справи які могли б потягти скасування вироку не встановлено.

Керуючись ст
.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляції захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_2, захисника
ОСОБА_7 в
інтересах засудженого ОСОБА_3,
засуджених - ОСОБА_1,ОСОБА_4,ОСОБА_5
залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від
ЗО жовтня 2006 року у
відношенні ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, залишити без зміни.