Справа № 372/2739/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/783/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 20.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
20 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

секретаря судових засідань ОСОБА_7

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника- адвоката ОСОБА_6 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого,

-визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки , за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки, за ч.1 ст.187 КК україни у виді позбавлення волі строком на 4(чотири) роки. Остаточне покарання ОСОБА_8 визначено на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Крім того, з обвинуваченого стягнуті судові витрати в дохід держави, а також матеріальна шкода на користь потерпілого.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, а також у відкритому викраденні чужого майна(грабіж) вчиненими повторно і крім того в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за наступних обставин.

24 лютого 2014 року, приблизно о 18 години, 20 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 відкрито викрав, вирвавши з рук громадянки ОСОБА_9 належну їй жіночу сумку вартістю 150 грн. з грошима всередині в сумі 140 грн., чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на суму 290грн.

Крім того, 07 березня 2014 року близько 17 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через відкрите вікно балкону проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки викрав належне потерпілому ОСОБА_10 майно та грошові кошти на загальну суму 6353 грн.88 коп. Крім того, 09 березня 2014 року близько 20 години 15 хвилин ОСОБА_8 знаходячись поблизу продуктового магазину по АДРЕСА_4 відкрито викрав, вирвавши з рук потерпілої ОСОБА_11 належний їй поліетиленовий пакет з гаманцем завдавши останній матеріальну шкоду на суму 86 грн. Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 23 березня 2014 року близько 04 години 30 хвилин з метою незаконного заволодіння чужим майном, зайшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що розташований на зупинці громадського транспорту в АДРЕСА_5 де вчинив напад на продавця магазину ОСОБА_12 . В ході нападу ОСОБА_8 тримаючи ОСОБА_12 за волосся та погрожуючи застосуванням ножа, спрямовуючи його лезо в область шиї потерпілої, заволодів грошовими коштами та матеріальними цінностями, що належали власнику магазину ОСОБА_13 на загальну суму 3049 грн. 60 коп. Не погоджуючись із судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок Обухівського районного суду Київської області скасувати, при цьому захисник обвинуваченого просить скасувати вирок в частині засудження за ч. 1 ст. 187 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрити за недоведеністю його винуватості у вчиненні даного злочину та засудити його за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України з призначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, а обвинувачений ОСОБА_8 просить цей же вирок скасувати з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та відсутність належного обґрунтування судом першої інстанції винуватості обвинуваченого в частині його засудження за ч.1 ст.187 КК України. На думку апелянтів, суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги покази свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про відсутність ОСОБА_8 в м. Обухів в день скоєння розбійного нападу на ОСОБА_12 а також не призначив відповідного експертного дослідження на предмет ідентифікації особи зображеної на електронному носії з камери відеонагляду магазину, на якому зафіксовано момент розбійного нападу на потерпілу з обвинуваченим ОСОБА_8 . Крім того, в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник вказують на неврахування судом першої інстанції в повній мірі даних, що характеризують особу ОСОБА_8 зокрема його позитивну характеристику за місцем проживання та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також щирого каяття у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст.186 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах та в запереченнях прокурора на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, повторно, а також у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно та в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КК України. Обставини справи за фактом таємного викрадення майна із житла потерпілого ОСОБА_10 та відкритого викрадення майна у потерпілих ОСОБА_9 ,та ОСОБА_11 не оспорюються і самим обвинуваченим ОСОБА_8 . Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, щодо незаконності засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 187 КК України є безпідставними та спростовуються наведеними у оскаржуваному вироку доказами. Під час судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції ретельно перевірив версію обвинуваченого, щодо його непричетності до розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_12 23 березня 2014 року. Так в ході судового розгляду була допитана потерпіла ОСОБА_12 , яка пояснила, що 23 березня 2014 року близько 04 години ранку да магазину, що розташований на зупинці громадського транспорту в м. Обухів, де вона на той час працювала зайшов чоловік, як було встановлено в подальшому, це був ОСОБА_8 , який схопив її за волосся та приставивши до шиї ножа заволодів грошовими коштами, що знаходилися в касі, та картками поповнення рахунку мобільних операторів. При проведенні впізнання в Обухівському райвідділі міліції серед пред`явлених їй осіб вона вказала на ОСОБА_8 як на особу, що вчинила на неї напад 23 березня 2014 року. Судом першої інстанції за клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які стверджували, що ОСОБА_8 в день розбійного нападу на ОСОБА_12 , тобто 23 березня 2014 року перебував у м.Березань Київської області. Однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який не прийняв покази зазначених свідків до уваги, так як вони не узгоджуються між собою та показами самого обвинуваченого в частині дати та обставин їх зустрічі в м. Березань Київської області. Крім того, зазначені покази спростовуються логічними та послідовними показами потерпілої ОСОБА_12 та протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпіла категорично вказала на ОСОБА_8 , як на особу, що скоїла відносно неї розбійний напад 23 березня 2014 року.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо непроведення експертного дослідження на предмет ідентифікації особи зображеної на елетронному носії з камери спостереження встановленої в магазині де сталася подія, з обвинуваченим то зазначена обставина не може ставити під сумнів законність оскаржуваного вироку, так як в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження добуто достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України. З огляду на наведене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо невідповідності висновків суду в частині засудження ОСОБА_16 за ч.1 ст.187 КК України фактичним обставинам кримінального провадження. Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та обставини вчинених ним злочинів, дані про його особу в тому числі і наявність на утриманні неповнолітньої дитини, думку потерпілих, щодо покарання обвинуваченого та відсутність тяжких наслідків від скоєних злочинів, та обрав покарання яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого тобто для досягнення мети передбаченої ст. 50 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а подані обвинуваченим та його захисником апеляційні скарги - такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 06 травня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4