ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
№ 1кп/0202/448/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Дружиніна
К.М.

при секретарі - Дьяченко О.І.

за участю прокурора - Єлісєєва Д.С.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
кримінальне провадження № 0003884 за
обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, освіта
середньотехнічна, не працюючого,
розлученого, раніше не судимого;
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1; в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2, згідно рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 18.10.2010 року, був
зобов'язаний до щомісячної сплати
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
у розмірі ? частини всіх доходів
заробітку (доходів), але не менше
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку, починаючи з 06 вересня
2010 року до повноліття дитини.

Однак, ОСОБА_2, в період часу з 18 жовтня
2010 року до 01 вересня 2013 року, злісно
ухилявся від встановлених рішенням
суду платежів на утримання своєї
дитини, працюючи офіційно в зазначений
період часу, довідку з місця роботи до
Індустріального ВДВС ДМУЮ не надав,
тобто приховав свої доходи від
стягнення заборгованості та поточних
платежів по аліментам, іншої
матеріальної допомоги ОСОБА_3 на
утримання дитини не надавав, на
попередження державної виконавчої
служби про кримінальну
відповідальність за ухилення від
виплати аліментів не реагував, в
результаті чого, утворилася
заборгованість по виплаті аліментів на
загальну суму 17 928 гривень 86 копійок.

ОСОБА_2, свою вину визнав повністю,
пояснив суду, що дійсно згідно рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 18.10.2010 року, він
був зобов'язаний до щомісячної сплати
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
у розмірі ? частини всіх доходів
заробітку (доходів), але не менше
прожиткового мінімуму для дитини
відповідно віку, починаючи з 06 вересня
2010 року до повноліття дитини. В період
часу з 18 жовтня 2010 року до 01 вересня 2013
року, він аліменти не платив, в зв'язку
зі скрутним матеріальним становищем, в
результаті чого утворилася
заборгованість по виплаті аліментів на
загальну суму 17 928 гривень 86 копійок.

Про винність ОСОБА_2, у скоєнні
інкримінованого йому діяння, суд
робить висновок виходячи з наступних
доказів: рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
18.10.2010 року (а.п. 16), виконавчого листа №
2-3590/2010 від 18.10.2010 року (а.п. 24), відповідно
до яких ОСОБА_2 був зобов'язаний до
сплати аліментів на утримання ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_5, яка згідно свідоцтва про
народження є донькою обвинуваченого
(а.п. 15); довідки - розрахунку державного
виконавця Індустріального відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про заборгованість
ОСОБА_2 зі сплати аліментів (а.п. 26, 40-41, 62)

Інші докази, здобуті в ході досудового
слідства не досліджувались в судовому
засіданні, в зв'язку з визначенням
порядку та об'єму дослідження доказів,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
оскільки свідчення ОСОБА_2
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження та ніким не
заперечуються.

Таким чином, суд дійшов висновку про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_2 в злісному ухиленні від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дітей (аліментів), тобто в
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

При призначенні виду та розміру
покарання, необхідного та достатнього
для виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, дані про
особу обвинуваченого, який свою вину
визнав повністю, прийняв заходи щодо
погашення заборгованості з аліментів,
що суд відносить до пом'якшуючих його
покарання обставин, при цьому вважає,
що виправлення обвинуваченого можливе
без ізоляції від суспільства, з
застосуванням ст. 75 КК України,
звільнивши обвинуваченого від
відбування призначеного судом
покарання з випробуванням.

З метою належного виконання
процесуального рішення, суд вважає за
необхідне обрати відносно
обвинуваченого міру запобіжного
заходу у вигляді особистого
зобов'язання.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбуття призначеного
покарання, якщо засуджений протягом
одного року іспитового строку, не
вчинить нового кримінального
правопорушення та виконає покладені на
нього обов'язки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_2, не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу органу
кримінально-виконавчої інспекції,
повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання та роботи.

Обрати відносно ОСОБА_2 міру
запобіжного заходу у вигляді
особистого зобов'язання.

На вирок може бути подана апеляція в
судову палату по кримінальним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:
К.М. Дружинін.