У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Гриціва М.І., Федченка О.С.

розглянувши
у судовому засіданні в м. Києві 27 травня 2008 року матеріали справи за
касаційною скаргою ОСОБА_1. на судові рішення по його скарзі на постанову про
відмову в порушенні кримінальної справи,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1., який відбуває покарання у Менській виправній колонії
Чернігівської області № 91, звернувся до прокуратури із заявою про порушення
кримінальної справи стосовно службових осіб цієї установи, оскільки вважав, що
за їх наказом його було побито групою інших засуджених. За результатами
перевірки заяви ОСОБА_1. 21 серпня 2007 року старшим помічником прокурора
Менського району було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної
справи щодо посадових осіб Менської виправної колонії Чернігівської області №
91.

08 жовтня 2007 року Менський районний суд Чернігівської області,
розглянувши скаргу ОСОБА_1. на указану постанову прокурора про відмову в
порушенні кримінальної справи, залишив її без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2007 року
апеляцію скаржника залишено без задоволення, а указане рішення суду першої
інстанції - без зміни.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. ставить питання про скасування судових рішень,
постановлених по його скарзі, посилаючись на допущену при перевірці його заяви
неповноту та однобічність, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи. Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги КПК
України, розглянувши скаргу в судовому засіданні за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
викладені у касаційній скарзі ОСОБА_1. доводи, колегія суддів вважає, що ця
скарга задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 398 КПК України неповнота та однобічність
дізнання, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не
можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень судів першої та
апеляційної інстанцій касаційним судом. У зв'язку з чим, доводи касаційної
скарги в цій частині колегія суддів до уваги не приймає.

Крім того, із змісту постанови суду першої інстанції вбачається, що у ході
перевірки заяви ОСОБА_1. було опитано працівників Менської виправної колонії
Чернігівської області № 91 та інших засуджених, які відбувають покарання у цій
установі, і встановлено, що адміністрація установи до інциденту між засудженими
причетна не була.

Посилання скаржника на порушення його прав у зв'язку із розглядом скарги в
суді першої інстанції у його відсутності не можуть бути підставою для
скасування судових рішень.

Відповідно до положень ст. 2362 КПК України при розгляді даної
категорії справ явка скаржника у судове засідання не є обов'язковою, але про
час розгляду скарги суд зобов'язаний повідомити особу, яка подала скаргу. Як
видно із матеріалів справи суд першої інстанції наведені вимоги закону виконав,
направивши скаржнику повідомлення про час розгляду його скарги.

Також були виконані відповідні вимоги закону апеляційним судом, який
забезпечив явку ОСОБА_1. у засідання при розгляді його апеляції, надавши йому
тим самим можливість дати пояснення з приводу викладених в апеляції доводів.

Інших порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли
перешкодити судам першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно розглянути
справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, по справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Синявський О.Г. Гриців
М.І. Федченко О.С.