Справа № 466/7694/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року

Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 від 30 травня 2014 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м.Львова, , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , 27 травня 2009 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем "ВАЗ 2108" реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вулиці Миколайчука у напрямку до вулиці Липинського, при проїзді її ділянки в районі перехрестя вулиць Миколайчука-Хвильового, порушив вимоги Розділу 1 п. п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п. 2.3 б), д); Розділу 10 п. 10.1; Розділу 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, приступаючи до об`їзду невстановленого досудовим розслідуванням транспортного засобу типу "джип", який зупинився у правій смузі попереду нього у попутному напрямку, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху, а виїхавши на зустрічну смугу, з моменту виявлення небезпеки для руху у вигляді появи в полі його зору із-за передньої частини вищевказаного невстановленого досудовим розслідуванням транспортного засобу типу "джип", що продовжував стояти у правій смузі, пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які переходили проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу справа наліво по напрямку його руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості керованого ним автомобіля, аж до повної його зупинки, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення заперечив, позов не визнав та дав показання, що 27 травня 2009 року близько 10.00 год. він керував автомобілем „ВАЗ-2108 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався ним по вулиці Миколайчука у напрямку до вул. Липинського. В цей час у салоні нікого не було. Наблизившсь до перехрестя близько 20 м. помітив автомобіль без ввімкнених сигналів, рух його автомобіля на той час становив 40 км/год. Він подумав, що автомобіль поламався і почав його обїздити та виїхав на зустрічну смугу та на той час жодних перешкод попереду за 10 м. не було. Обїзд розпочав після знаку пішохідний перехід. Порівнявшись з джипом, він помітив, що з вул. Хвильового дорогу перебігають дві жінки, на той час відстань до них була не більше як 15 м. При цьому він різко вивернув кермо вліво та почав гальмувати. Одна жінка продовжувала бігти і сумкою розбила лобове скло в автомобілі, а своїм тілом зламала бокове дзеркало і розбила бокову шибу передньої правої дверки. Автомобіль зупинився приблизно за 10 м. від місця події, виїхавши на бордюр. Він викликав швидку допомогу та був на місці коли приїхала швидка. По приїзді працівників ДАІ давав письмові пояснення. Водій автомобіля джип залишався на місці та надав йому номер телефону, однак він його не запам`ятав. В той же вечір відвідав потерпілу у лікарні. Хоча він не погоджується з обвинуваченням, однак він керував автомобілем, а тому сплатив потерпілій за весь цей час 12,5 тис. грн. При цьому потерпіла у присутності представника надала йому розписку про те, що вона в подальшому не буде мати до нього претензій. Він не погоджується з вихідними даними, а саме, що його автомобіль знаходився за 33,3 м. до місця наїзду на пішохода з моменту виявлення перешкоди. Просить не брати до уваги протокол слідчого експерименту від 17.06.2014 року з потерпілою та свідком ОСОБА_9 від 17.06.2014 року, а також проведений слідчий експеримент з ним, так як при цьому не було його захисника. Просив виправдати за відсутністю в його діях складку злочину, у задовленні позову відмовити.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні злочину стверджується наступними доказами здобутими та перевіреними у судовому засіданні:

Показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 про те, що 27.05.2009 року поверталася додому з сусідкою ОСОБА_8 і йшли по правій стороні дороги вул.Хвильового та підійшовши до перехрестя вул.Хвильового і Миколайчука зупинилися. У цей час по вул.Миколайчука у напрямку вул.Липинського рухався автомобіль марки джип і побачивши їх перед перехрестям зупинився та водій рукою показав їм переходити дорогу. Подивившись праворуч, що від вул.Липинського не було транспорту вони почали переходити дорогу та подивилася ліворуч і побачила автомобіль білого кольору, який рухався у тій же смузі, що і автомобіль джип. Під час переходу дороги ОСОБА_10 була праворуч від неї. Вони рухалися одночасно спокійною ходою і вже коли пройшли більшу частину дороги та перетнули суцільну лінію , подивившись ліворуч побачила у безпосередній близькості від себе автомобіль білого кольору та підсвідомо відштовхнула сусідку назад від себе, а далі не пам`ятає як отримала удар. До памяті прийшла у лікарні та практично почала заново відновлювати рухи. Від Олійника у перші три дні отримала 1500 грн. на лікування. В подальшому отримала від обвинуваченого ще 10 тис. грн. та написала розписку, що претензій немає, однак не думала, що справа так затягнеться. У зв`язку нанесенням шкоди здоровю, вважає, що отримана сума не може покрити тої моральної болі, а тому підтримує уточнену позовну заяву про стягнення з ОСОБА_11 20 тис.грн. на відшкодування моральної шкоди. Просила призначення покарання залишити на розгляд суду.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка повідомила, що 27.05.2009 приблизно о 10.00 год. вона знаходилась на вул.Хвильового у м.Львові і рухалась у напрямку до вул.Миколайчука, йшла додому із поліклініки, що на вул.Чигринській. Перед нею йшло дві жінки. Вона бачила, як дві жінки переходили дорогу і дійшовши до середини зупинилися. Вона вважає, що жінки далі не йшли б, як би водій джипа не зупинився та не показав їм рукою щоб вони переходили дорогу. Коли жінки зробили крок вперед за суцільну лінію, вона бачила як білий автомобіль вчинив наїзд на цю жінку (взяв жінку на себе). При цьому дорога була вільною. Наїзд відбувся поза межами пішохідного переходу. Після ДТП водій джипа вийшов та залишив водію білого автомобіля номер свого телефона. Упродовж розслідування вона двічі була на відтворенні обставин події. Також зазначає, що під час ДТП у автомобілі білого кольору було двоє осіб: водій та пасажир, які одразу і вийшли з автомобіля.

Протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди та схемою до нього, зафіксовано кінцеве розташування автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходиться на протилежній стороні дороги обернутий передом по напрямку руху до вул. Липинського, на місці ДТП зафіксовано осип скла, дорожні знаки, та інші елементи (т.1 а.с. 4-6).

Протоколом огляду і перевірки технічного стану автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що внаслідок ДТП такий отримав пошкодження вітрового скла, скла правої дверки, дзеркала правої дверки, потертості правої дверки (т.1 а.с. 7, 8).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2014 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 , понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та слідчого ОСОБА_14 згідно якого, за поясненнями ОСОБА_3 накреслена схема місця події та визначені місце та розміри розташування автомобілів і місце наїзду на пішохода (т.3 а.с.90-94).

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що працює слідчим ГУ МВС у Львівській області та у 2014 році здійснював досудове розслідування даного провадження. За участю обвинуваченого та понятих він 22.09.2014 року проводив слідчий експеримент, який призначався неодноразово, але за клопотанням ОСОБА_3 відкладався. Оскільки в той день захисника чекали довший час, то ОСОБА_3 погодився проводити експеримент без участі захисника, написавши письмову заяву. При цьому обвинувачений самостійно показував розміщення транспортних засобів та місце наїзду на пішохода. Даний протокол ним був підписаний без зауважень. По закінчення слідчого експерименту на місці був і захисник ОСОБА_3 . За результатами слідчих експериментів, були отримані вихідні дані, по яких проводилися експертизи.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що він працював на таксі і був зупинений працівниками ДАІ та приймав участь як понятий під час проведення слідчого експерименту 22.09.2014 року. Протокол був складений на місці за результатами вимірів щодо автомобілів та місця ДТП, які показували на місці учасники. При цьому зазначив, що зауважень до протоколу в учасників не було.

Показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що він працював на таксі і був зупинений працівниками ДАІ та приймав участь як понятий під час проведення слідчого експерименту 22.09.2014 року. Він пригадує обвинуваченого ОСОБА_15 , який був на місці та показував все як відбувалося. ОСОБА_16 кілька разів вибирав автомобіля джипа, т.я. вважав, що зупинені були не такого класу. Зазначені та виміряні розмірі, погоджували з ОСОБА_17 та в подальшому записували до протоколу. Зауважень до протоколу в учасників не було.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1/244 від 15.06.2009 вбачається, що на момент огляду як гальмівна система так і система рульового управління досліджуваного автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходяться в працездатному стані та можуть виконувати функції передбачені конструкцією, яких небудь несправностей систем виявлено не було (т.1 а.с. 38-41).

Показаннями у судовому засіданні експерта ОСОБА_18 , який підтвердив висновок № 3650/3651 додаткової судової транспортно-трасологічної експертизи від 30.09.2014 року та зазначив, що даний висновок побудований на висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № 2750 від 12.08.2014 року та вихідних даних, які надав слідчий, згідно проведеного слідчого експерименту від 22.09.2014 року з підозрюваним ОСОБА_3 та інших матеріалах провадження.

Висновком судової автотехнічної експертизи №2751 від 22.08.2014 року, згідно якої водій автомобіля ВАЗ-2108 ОСОБА_3 виявивши, що автомобіль типу джип , який рухався попереду у попутному напрямку, зупинився на перехресті, відповідно до вимог п..12.3 ПДР та дорожньої розмітки 1.1 повинен був вжити заходів для зменшення аж до зупинки транспортного засобу. У разі виявлення небезпеки для руху водій ОСОБА_3 згідно вимог п.12.3 ПДР повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

У заданій дорожній ситуації, при якій в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_3 (в момент настання об`єктивної можливості виявити вихід пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із-за невстановленого нерухомого автомобіля типу "джип" ) керований ним автомобіль ВАЗ-2108 перебував на відстані 33,3м до місця наїзду водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів шляхом своєчасного застосування гальмування, діючи відповідно до вимог п.12.3 ПДР.

Причиною даної ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що пішохід ОСОБА_7 переходила проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу перед виходом із-за невстановленого автомобіля типу «джип» не впевнилась у відсутності транспортних засобів, що наближаються, а водій ОСОБА_3 не вжив заходів для зупинення керованого ним автомобіля ВАЗ-2108, а застосував маневр обїзду автомобіля типу «джип» (т.3 а.с.45-47).

Показаннями у судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , який підтвердив висновок судової автотехнічної експертизи №2751 від 22.08.2014 року та зазначив, що вихідні дані для проведення, а саме виникнення моменту небезпеки визначається на досудовому розслідуванні слідчим, зокрема такі отримані з проведеного слідчого експерименту від 17.06.2014 року з потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 від 17.06.2014 року. З урахувань показань учасників ДТП про те, що автомобіль типу «джип» рухався та зупинився перед перехрестям, водій ОСОБА_16 повинен був діяти згідно ПДР та якщо і здійснював маневр - рухався обїзжаючи перешкоду, то перед цим зобов`язаний був пересвідчитись у безперешкодному проїзді перехрестя, у т.ч. зменшити швидкість, а за потреби зупинити транспортний засіб.

Згідно протоколу огляду і перевірки технічного стану транспорту від 07.05.2009 р. (а.с.7,8 т.1) є пошкодження: праве бокове дзеркало заднього виду, та скло правої дверки, лобове скло.

Висновком експерта №305/ 2009 від 15.06.2009, встановлено, що у гр-ки ОСОБА_7 є слідуючі тілесні ушкодження: перелом склепіння та основи черепа зліва, гостра епідуральна гематома лівої потиличної ділянки, забій головного мозку середньої важкості, субарахноїдальний крововилив, підапоневротична гематома тьмяно-потиличної ділянки, синяки на зовнішньобоковій поверхні лівого колінного суглобу, на задній поверхні правій ліктевого суглобу, які утворилися від контакту з тупими предметами, могли бути спричиненні 27.05.2009 від удару до виступаючих частин кузова легкового автомобіля, з первинним ударом в задньозовнішню поверхню лівого колінного суглобу, послідуючим падінням та ударом лівою тьмяно-потиличною ділянкою голови до тупого твердого предмету, не характерні для одноразового вільного падіння на площину, були небезпечними для життя в момент причинення, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. В крові ОСОБА_7 етанолу не виявлено (т.1 а.с. 54 на звор.).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю та об`єктивно доведена у т.ч. і

показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідків та ін. доказами, дослідженими у судовому засіданні

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що у вчиненні ДТП, згідно якої потерпілій ОСОБА_7 були нанесені тяжкі тілесні ушкодження його вини немає, потерпіла сама набігла на автомобіль, а тому у діях відсутній склад злочину і його слід виправдати.

З висновку експерта №305/ 2009 від 15.06.200 вбачається, що у гр-ки ОСОБА_7 є слідуючі тілесні ушкодження: синяки на зовнішньобоковій поверхні лівого колінного суглобу, на задній поверхні правій ліктевого суглобу, які утворилися від контакту з тупими предметами, могли бути спричиненні 27.05.2009 від удару до виступаючих частин кузова легкового автомобіля, з первинним ударом в задньозовнішню поверхню лівого колінного суглобу, послідуючим падінням та ударом лівою тьмяно-потиличною ділянкою голови до тупого твердого предмету, не характерні для одноразового вільного падіння на площину, були небезпечними для життя в момент причинення, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (т.1 а.с. 54 на звор.). Згідно показань від 05.06.2009 року ОСОБА_3 , даними ним на досудовому слідстві (т. а.с.19,20) та показань від 10.02.2012 року у судовому засіданні (т.2 а.с.115-117), ОСОБА_3 , побачивши двох пішоходів, які проходили проїзну частину дороги на протилежну сторону з права на ліво по напрямку руху його автомобіля, натиснув на педаль гальма та вільнув кермо вліво, відтак правою бічною частною більшістю дзеркалом бокового виду здійснив наїзд на жінку, яка від удару впала на землю, а він проїхав ще декілька метрів та зупинився, виїхавши колесами на тротуар. Зазначені показання обвинуваченого були ним надані одразу після вчинення ДТП та у подальшому у суді і співставляються з іншими доказами у справі.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_7 , тяжке тілесне ушкодження.

Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України, пом`якшують покарання: перебування на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.117) та ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.4 а.с.124), відшкодування шкоди (т.3 а.с.110,111).

Обставини, які згідно з вимогами ст.67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено і таких не зазначено в обвинувальному акті..

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винуватого, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

З урахуванням особи обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, його сімейного стану, вчинення злочину, що характеризується необережною виною, а також участь потерпілої у настанні наслідків ДТП, вважає що виправлення особи може бути без ізоляції від суспільства та призначити йому випробувальний термін.

Одночасно з розглядом обвинувального акту потерпіла подала позовну заяву та просила її задовольнити. В обґрунтування вимог зазначає, що внаслідок ДТП, яка відбулася 27.05.2009 року їй нанесено тяжкі тілесні ушкодження. У вересні 2014 року ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди передав їй 10000 грн. Оскільки розгляд справи триває дуже довго, що впливає на її стан здоровя, а також протиправна поведінка обвинуваченого щодо її сина, просить стягнути додатково 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди т.4 а.с.75-77). В подальшому заявою від 02.06.2015 року збільшила розмір позовних вимог та просила стягнути на її користь 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Будучи у суді підтримала уточнені позовні вимоги.

Представник ОСОБА_22 та прокурор просили задовольнити цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_23 просили у задоволенні позову відмовити, оскільки потерпіла отримала кошти та претензій не мала. При цьому обвинувачений не пропускав судових засідань, постійно прибував до суду, а відтак має право на справедливий суд.

Як убачається з матеріалів провадження, 16.09.2014 року ОСОБА_3 передав потерпілій ОСОБА_7 кошти у сумі 10000 грн. як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про що остання написала власноручно розписку (т.3 а.с.110,111). Покликання потерпілої на довгий розгляд справи як підставу нанесення їй моральної шкоди судом до уваги не приймається, оскільки згідно матеріалів вбачається, що обвинувачений не пропускав без поважних причин судових засідань. Моральна шкода, яку потерпіла обгрунтовує тиском зі сторони ОСОБА_3 на членів її сімї судом до уваги не приймається, т.я. провадження порушенне за цим епізодом ще розслідується і по ньому немає кінцевого рішення.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 слід відмовити.

З обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати за проведення експертиз на загальну суму 9065, 22 грн.

З обвинуваченого ОСОБА_3 також на користь КМК ЛШМД слід стягнути витрати за проведення лікування потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 1556,92 грн

Речовий доказ жакет темно-сірого кольору слід повернути потерпілій.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді особстого зобовязання залишити до набрання вироку законної сили.

Керуючись ст. 371, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертиз на загальну суму 9065 (девять тисяч шістдесят п`ять) гривень 22 коп. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь КМК ЛШМД витрати за проведення лікування потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 1556 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість) гривень 92 коп.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 відмовити.

Речовий доказ жакет темно-сірого кольору повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді особистого зобов`зання залишити до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

.

Суддя ОСОБА_1