Справа № 630/908/14-к
В И Р О К
Іменем України
28 січня 2015 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області кримінальне провадження № 0000907 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манченки, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, працюючого чистильником у ПАТ «Харківський канатний завод», раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 09.04.2014 року в період часу з 22 год. 30 хв. до 23 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_6 отримали від ОСОБА_7 , матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, усну пропозицію викрасти металеві вироби з охоронюваної території відокремленого підрозділу «Люботинська колійна машинна станція №213» Державного підприємства «Південна залізниця», що розташований в м. Люботин, Харківської області та в подальшому здати їх за гроші в пункт прийому металобрухту, на що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали свою добровільну згоду.

Після цього 09.04.2014 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, групою осіб разом з ОСОБА_7 , реалізуючи свій корисливий умисел направлений на таємне викрадення металевих виробів, проникнули через огорожу на охоронювану територію відокремленого підрозділу «Люботинська колійна машинна станція №213» Державного підприємства «Південна залізниця», звідки, впевнившись що їхні дії залишаються не поміченими сторонніми особами, таємно викрали 2 (два) фрагмента металевої рейки марки Р-65 довжиною 1,06 м (масою 68,9 кг) та 1,04 м (масою 67,6 кг) та 1 (одну) підкладку 4-отвірну марки Р-65 виготовлені з металу і придатні для подальшого використання за своїм прямим призначенням та за допомогою мотузки передали їх ОСОБА_7 , який в цей час сидів на огорожі та в подальшому перекинув все викрадене через огорожу за територію підприємства. Після цього вищевказані особи залишили викрадені металеві вироби поруч з територією Люботинської КМС-№213 та відправились за місцем мешкання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 запропонував раніше всім знайомому ОСОБА_8 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, сприяти в скоєнні крадіжки, а саме - допомогти ОСОБА_5 перенести викрадені ними з території Люботинської КМС-№213 металеві вироби в лісосмугу поблизу Лзоботинської КМС-№213, де сховати викрадене майно, в той час поки ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 сходять за візком, щоб в подальшому вивезти викрадене майно на будь - який пункт приймання металобрухту, на що ОСОБА_8 погодився. Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 перенесли через під`їзні колії і сховали в лісосмузі, неподалік від території Люботинської КМС-№213, викрадені металеві предмети та залишились в лісосмузі чекати на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В подальшому маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном за своїм умислом 10.04.2014 року близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , разом з викраденим майном, дочекавшись повернення до місця поблизу території Люботинської КМС-№213 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всі разом були виявлені працівниками міліції, та добровільно видали металеві предмети раніше викрадені з території Люботинської КМС-№213.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив Люботинській КМС-№213 матеріальну шкоду у розмірі 419,01 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним за пред`явленим обвинуваченням себе визнав повністю та підтвердив обставини злочинів так, як вони викладені вище.

Представник потерпілого подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, а також пояснив, що претензій до обвинуваченого він не має.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини обвинувачення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, та за їх згодою провів судовий розгляд даної справи, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо всіх її обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в сховище.

Вивченням особистості ОСОБА_5 судом встановлено, що обвинувачений має неповну середню освіту, неодружений, офіційно працює, за місцем проживання характеризується нейтрально, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря психіатра. Згідно акту судово-психіатричного експерта № 966 від 22.10.2014р. ОСОБА_5 ознак психозу не виявляє, виявлено легку розумову відсталість. За своїм психічним станом ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час вчинення злочину знаходився поза будь-яким тимчасовим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не вбачає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире розкаяння у вчиненому.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, призначає покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак, враховуючи обставини справи, а також той факт, що обвинувачений свою вину визнав повністю та у вчиненому розкаявся, заподіяна шкода відшкодована на стадії досудового розслідування, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_5 не застосовувались.

Речові докази, згідно ст. 100 КПК України, необхідно вважати повернутими потерпілому. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. 100, 124, 369, 371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним в вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та/або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази, а саме 2 (два) фрагмента металевої рейки марки Р-65 довжиною 1,06 м (масою 68,9 кг) та 1,04 м (масою 67,6 кг) та 1 (одну) підкладку 4-отвірну марки Р-65, які знаходиться на зберіганні у представника потерпілого ОСОБА_11 , вважати повернутими потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1