У х в а л а

іменем україни

27 листопада 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого - судді
Квасневської Н.Д.,

суддів
Бех М.О., Кульбаби В.М.,

при секретарі
Мельник Г.А.,

за участю прокурора
Сорокіної О.А.,

захисника
ОСОБА_1

представника потерпілого
ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000705, за
обвинуваченням

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

громадянина Республіки Грузія, не
зареєстрованого в Україні,

не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194
КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду
міста Києва від 4 березня 2014 року
задоволено клопотання адвоката ОСОБА_1
та ОСОБА_3 звільнено від кримінальної
відповідальності за підозрою у
вчиненні дій, що мають ознаки
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України на
підставі ст. 1 Закону України від 21
лютого 2014 року «Про недопущення
переслідування та покарання осіб з
приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань» № 743-VII із
закриттям кримінального провадження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
02 червня 2014 року ухвала районного суду
залишена без змін.

У касаційних скаргах прокурора, який
брав участь у провадженні в суді
апеляційної інстанції, та представника
потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_2 порушується
питання про скасування судових рішень
щодо ОСОБА_3 та призначення нового
розгляду в суді першої інстанції:

- прокурор вважає безпідставним
рішення суду про звільнення ОСОБА_3 від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України від 21 лютого
2014 року «Про недопущення
переслідування та покарання осіб з
приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань». Вказує, що
поза увагою суду залишилося те, що
ОСОБА_3 був не учасником масових
протестів, а особою, яка брала участь у
придушенні протестів, та спалив
автомобіль потерпілої ОСОБА_5 як
учасниці автомайдану;

- представник потерпілої вважає, що суд
безпідставно задовольнив клопотання
захисника ОСОБА_3 про звільнення
останнього від кримінальної
відповідальності. Звертає увагу, що
ОСОБА_3 спалив автомобіль учасниці
автомайдану ОСОБА_5 і його дії були
пов'язані саме з придушенням масових
протестів. Вказує, що апеляційний суд
залишив поза увагою помилки, допущені
судом першої інстанції та поклав в
основу ухвали неперевірені дані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника ОСОБА_3 ОСОБА_1, який
заперечував проти задоволення
касаційних скарг, думку представника
потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_2, який
підтримав касаційні скарги та просив
оскаржувані судові рішення скасувати і
призначити новий розгляд у суді першої
інстанції, та думку прокурора, яка
вважала, що касаційні скарги
підлягають частковому задоволенню, а
ухвала апеляційного суду скасуванню з
призначенням нового апеляційного
розгляду, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши доводи касаційних скарг,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України
судове рішення повинно бути законним,
обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в
ухвалі суду апеляційної інстанції,
зокрема, мають бути зазначені короткий
зміст вимог апеляційної скарги та
узагальнення доводів особи, яка подала
апеляційну скаргу, мотиви, з яких суд
апеляційної інстанції виходив при
постановленні ухвали; при залишенні
апеляційної скарги без задоволення в
ухвалі мають бути зазначені підстави, з
яких апеляційну скаргу визнано
необґрунтованою.

При розгляді кримінального
провадження за апеляційною скаргою
представника потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_2
апеляційним судом не дотримано вимог
кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального
провадження вбачається, що представник
потерпілої ОСОБА_2 подав апеляцію, в
якій просив скасувати ухвалу
Подільського районного суду міста
Києва від 4 березня 2014 року про
звільнення ОСОБА_3 від кримінальної
відповідальності за підозрою у
вчиненні дій, що мають ознаки
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,
посилаючись на те, що останній не є
суб'єктом застосування Закону України
від 21 лютого 2014 року «Про недопущення
переслідування та покарання осіб з
приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань».

З ухвали суду апеляційної інстанції
вбачається, що суд в ухвалі не
спростував доводів представника
потерпілого ОСОБА_2 про те, що дії
ОСОБА_3 не повʼ?язані з участю у масових
акціях протесту.

Разом з тим, статтею 1 Закону України
«Про недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21 лютого 2014 року
передбачено звільнення від
кримінальної відповідальності в
порядку та на умовах, визначених цим
Законом, осіб, які були учасниками
масових акцій протесту, що розпочалися
21 листопада 2013 року, та є підозрюваними
або обвинуваченими (підсудними) у
вчиненні в період з 21 листопада 2013 року
по день набрання чинності цим Законом
включно дій, які містять ознаки окремих
кримінальних правопорушень, зокрема,
передбаченого ст. 194 КК України, лише за
умови, що ці дії пов'язані з участю у
масових акціях протесту, які
розпочалися 21 листопада 2013 року.

Даних про те, що дії ОСОБА_3, спрямовані
на пошкодження чужого майна, а саме
підпал автомобіля потерпілої ОСОБА_5,
були пов'язані з участю у масових
акціях протесту, які розпочалися 21
листопада 2013 року, у матеріалах
кримінального провадження немає.

Натомість, з матеріалів кримінального
провадження вбачається, що потерпіла
ОСОБА_5 7 лютого 2014 року притягнута
Подільським районним судом м. Києва до
адміністративної відповідальності як
учасниця автомайдану. На підтвердження
своєї думки про незаконність ухвали
місцевого суду представник
потерпілого зазначав про це в своїй
апеляційній скарзі, однак, суд
апеляційної інстанції не надав
належної оцінки цим доводам.

За таких обставин, ухвала апеляційного
суду є необгрунтованою та не
мотивованою належним чином, тому у
звʼ?язку з порушенням вимог
кримінально-процесуального закону, на
підставі ч. 1 ст. 436 КПК України, ухвала
суду апеляційної інстанції в даній
справі підлягає скасуванню із
призначенням нового розгляду у суді
апеляційної інстанції. Під час нового
розгляду апеляційному суду необхідно
урахувати вищевикладене, надати оцінки
іншим доводам, викладеним в касаційних
скаргах представника потерпілої
ОСОБА_2 та прокурора, розглянути справу
відповідно до вимог КПК України та
ухвалити законне і обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а
:

Касаційні скарги прокурора, який брав
участь у провадженні в суді
апеляційної інстанції, та представника
потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 02
червня 2014 року щодо ОСОБА_3 скасувати та
призначити новий розгляд у суді
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

Квасневська Н.Д. Бех М.О.
Кульбаба В.М.