Справа № 209/4999/13-к
Провадження № 1-кп/209/280/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2013 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Байбара Г.А.

при секретарі
Паляниця Г.В.

за участю прокурора
Петропольської М.Л.,

потерпілої
ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську кримінальне
провадження за обвинувальним актом
відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Степове Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, українця,
громадянина України, розлученого,
освіта повна середня, не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, що
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

обвинуваченого у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 на підставі виконавчого
листа № 2-1629/2005, виданого 25.08.2005 року
Дніпровським районним судом м.
Дніпродзержинська, зобов'язаний
виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3
на утримання неповнолітніх дочок
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 200 гривень,
щомісяця, починаючи з 15.04.2005 року до
досягнення дітьми віку повноліття.

ОСОБА_2, будучи фізично здоровим, мав
можливість працевлаштуватися та
виконувати рішення суду, однак він
офіційно не працював, аліменти не
сплачував, ніякої іншої допомоги у
вигляді продуктів харчування, одягу
дитині не надавав, заборгованість по
сплаті аліментів станом на 05.09.2013 року
становить 17836,52 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою
провину у скоєнні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України,
визнав у повному обсязі та пояснив, що
він перебував у шлюбі з ОСОБА_1 та вони
мають двох дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, і
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6. Після народження
другої дочки, жінка пішла жити до своєї
матері і з того часу він з нею спільно
не проживав. Після чергової сварки
жінка заказала йому, що ОСОБА_1 не його
дочка, але він своє батьківство
відносно неї не оспорював. В 2005 році
рішенням суду біло розірвано їх шлюб, а
також з нього були стягнуті аліменти на
утримання двох дочок в розмірі 200 грн.,
щомісяця. Він не має постійної роботи.
Раніше їздив на заробітки в Росію. Чому
не платив аліменти на утримання дітей
пояснити не може. Кається у скоєному та
просить не застосовувати суворе
покарання.

За клопотанням прокурора та зі
згоди потерпілої і обвинуваченого, на
підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд
ухвалив недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюють ся. При цьому судом з'ясовано,
чи правильно розуміє потерпіла та
обвинувачений зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржувати ці обставини в
апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_2
ухилявся від сплати аліментів на
утримання дітей в результаті чого
утворилася значна заборгованість.

Діяння ОСОБА_2 правильно
кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як
злісне ухилення від сплати
встановлених рішенням суду коштів на
утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання ОСОБА_2,
суд враховує обставини і тяжкість
злочину, який відноситься до злочинів
невеликої тяжкості.

Суд враховує особу
обвинуваченого, який раніше не судимий,
не перебуває на обліку у лікарів
психіатра та нарколога, не працює,
задовільно характеризується за місцем
проживання.

Як обставини, які пом'якшують
покарання, суд враховує щире каяття
ОСОБА_2, сприяння встановленню істини у
справі.

Обставин, які обтяжують
покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне
призначити ОСОБА_2 покарання в межах
санкції ч.1 ст.164 КК України у вигляді
обмеження волі.

Враховуючи тяжкість злочину,
особу винного, який раніше не судимий,
не перебуває на обліку у лікарів
психіатра і нарколога, задовільно
характеризується, суд вважає можливим
виправлення засудженого без
відбування покарання, і він може бути
звільненим від відбування покарання з
випробуванням, згідно ст.75 КК України,
та з покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст.76 КК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК
України,суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК
України, та призначити йому покарання
у вигляді обмеження волі строком на 1
(один) рік.

На підставі ст.75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням строком на 1
рік.

Згідно ст.76 КК України, покласти
на засудженого ОСОБА_2 обов'язки в
період іспитового строку: не виїздити
за межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця свого проживання;
періодично з'являтися для реєстрації
до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 30 діб з дня його
проголошення.

Суддя
Байбара Г.А.