Провадження № 11-кп/792/272/15
Справа № 688/374/15-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2015 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

оператора технічного
запису ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2015 року,
в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні спільного клопотання Шепетівської виправної колонії (№98) та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому,

засудженому вироком апеляційного суду Київської області за п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ст.70 КК України на 11 років позбавлення волі.

Таке рішення суд обґрунтував тим, що засуджений не довів того, що став на шлях виправлення та щиро розкаявся у вчиненому, оскільки за час відбування покарання допускав неодноразові порушення режиму відбування покарання, в тому числі і грубі, кількість яких перевищує кількість заохочень, не визнає у повному обсязі своєї вини у вчиненому та за наявності можливості не відшкодовує в добровільному порядку цивільний позов.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт, посилаючись на те, що він вже визнав свою вину у повному обсязі та щиро розкаявся, має на утриманні малолітню дитину та батьків-пенсіонерів, порушення режиму відбування покарання допускав на початковому етапі перебування в установі виконання покарань, а на даний час вважається таким, що дисциплінарних стягнень не має.

Акцентує увагу й на тому, що норми виробітку виконує із перевищенням, за що отримував заохочення, цивільний позов відшкодувати відразу в повному обсязі не має можливості, а працівники бухгалтерії з невідомих причин не проводять відрахувань із заробітної плати в рахунок відшкодування задоволеного позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В силу положень ч.ч.1, 3, п.3 ч.4 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Пленум Верховного Суду України у підпункті «б» пункту 2 постанови №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким роз`яснив, що головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Згідно даних матеріалів провадження, вироком апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2005 року ОСОБА_8 засуджений за умисне вбивство за попередньою змовою молодої жінки, яка перед цим була зґвалтована його братом, та за викрадення її паспорта, тобто за п.12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.357, ст.70 КК України на 11 років позбавлення волі.

На час звернення із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким він відбув більше двох третин строку призначеного покарання.

Водночас, надані суду ініціаторами клопотання матеріали не доводять того, що він став на шлях виправлення.

Так, за час відбування покарання ОСОБА_8 неодноразово порушував режим відбування покарання, за що 9 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, заподіяну злочином шкоду не відшкодував, вини в умисному вбивстві ОСОБА_9 в повній мірі не визнає.

28 січня 2011 року йому було відмовлено у зміні умов тримання, 05 грудня 2012 року - в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а 13 листопада 2013 року в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Самі по собі деякі позитивні дані характеристики, наявність декількох заохочень начальника відділення соціально-психологічної служби Шепетівської виправної колонії №98 за ремонт автомобільної техніки не свідчать про зразкову поведінку цього засудженого та сумлінне ставлення до виконання обов`язків, а відтак не давали суду першої інстанції підстав для задоволення подання, оскільки не доводили того, що ОСОБА_8 став на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, адже наявність у засудженого неповнолітньої дитини, виконання норм виробітку, у сукупності з іншими, наведеними вище даними, не засвідчують успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування більш м`якого виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2015 року про відмову в задоволенні спільного клопотання Шепетівської виправної колонії №98 та спостережної комісії при Шепетівській районній державній адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, призначеного вироком апеляційного суду Київської області від 29 грудня 2005 року ОСОБА_8 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2