У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого-судді

Синявського О.Г.,

суддів

Пекного С.Д. і
Нікітіна Ю.І.,

прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 6
березня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи, та касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і

ОСОБА_2
на вирок апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянина
України, раніше не судимого,

засуджено:

- за
пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 4 ст. 187
КК України на дев'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого;

- за ст.353 КК
України на шість місяців арешту.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначено покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за
пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 4 ст. 187
КК України на вісім років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначено покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

Потерпіла ОСОБА_3 від цивільного
позову відмовилась.

Як установив суд, злочини засудженими
були вчинені за таких обставин.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 9 лютого 2006 року о
23 год. 30 хвилин, в с. Вікторовка Березовського району Одеської області,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з корисливих мотивів і за
попередньою змовою групою осіб вчинили розбійний напад, під час якого умисно
вбили

потерпілу
ОСОБА_4

Згідно вироку, ОСОБА_2 представився
ОСОБА_4 працівником податкової інспекції і спільно з ОСОБА_1 вони проникли у її
житло, де вчинили напад на ОСОБА_4 з метою заволодіння майном, поєднаний із
насильством небезпечним для життя і здоров'я потерпілої.

Під час розбою ОСОБА_2 і ОСОБА_1
нанесли потерпілій кількох ударів в голову, а згодом задушили ОСОБА_4 зашморгом
і заволоділи її майном на 571 грн.

У касаційному поданні
прокурор просить скасувати вирок, направивши справу на новий судовий розгляд
через однобічність та неповноту судового слідства і неправильне застосування
кримінального закону. Згідно доводів, обґрунтувавши висновок про винність
засуджених показаннями підсудного ОСОБА_2, суд не зазначив у вироку мотивів, з
яких відкидає інші докази, зокрема показання ОСОБА_1, який твердив про те, що
умисного вбивстсва ОСОБА_4 не вчиняв. Суд належно не перевірив показання
ОСОБА_1 і безпідставно відмовив у допиті експерта та проведенні повторної
судово-медичної експертизи. Суд не оглянув відеозапису відтворення обстановки
та обставин події з участю підсудних, що на думку прокурора, могло вплинути на
його висновки. Виключивши із обвинувачення засуджених п. 9 ч. 2 ст. 115 КК
України, суд у вироку не зазначив мотивів такого рішення. Прокурор вважає, що
суд обмежив права потерпілої, оскільки не повідомив її про закінчення судового
слідства і потерпіла не мала можливості виступити в судових дебатах.

У касаційній скарзі
засуджений ОСОБА_1 просить вирок
скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд, оскільки висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи і судом допущено неповноту
судового слідства. Свої доводи засуджений мотивує тим, що висновки суду про
його винність в умисному вбивстві ґрунтуються лише на суперечливих показаннях
засудженого ОСОБА_2, який його оговорив.

Засуджений ОСОБА_2 у касаційній
скарзі просить пом'якшити призначене покарання. Він зазначає, що, призначаючи
йому покарання, суд не врахував обставин, які пом'якшують покарання. Вказує про
те, що суд не взяв до уваги його щирого каяття, сприяння розкриттю злочину,
відсутність судимостей, позитивних характеристик і призначив йому надмірно
суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, думку прокурора, який підтримав касаційне подання, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання та
скарг, колегія суддів вважає, що касаційне подання та касаційні скарги не
підлягають до задоволення.

Згідно зі статтями 64, 334 і 368 КПК
України при розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія
злочину ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також
винність обвинуваченого у вчиненні злочину і його мотиви.

Мотивувальна частина обвинувального
вироку повинна містити формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним та
докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з
зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Однобічним або неповним визнається
судове слідство, коли залишились недослідженими такі обставини, з'ясування яких
може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи
встановлено, що ці вимоги закону судом дотримані.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 під час розбою умисного вбивства ОСОБА_4 з корисливих мотивів,
вчиненого за попереднім зговором групою осіб, а ОСОБА_2 ще й поєднаним із
самовільним присвоєнням владних повноважень і звання службової особи,
відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими в судовому
засіданні і наведеними у вироку доказами.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2
в ході досудового слідства і в судовому засіданні не заперечував своєї участі у
вчиненні під час розбою умисного вбивства потерпілої ОСОБА_4 з корисливих мотивів
за попереднім зговором групою осіб з ОСОБА_1 і визнав самовільне присвоєння
владних повноважень та звання службової особи та давав показання про обставини
вчинення цих злочинів, вказуючи на конкретну роль кожного з них.

При цьому ОСОБА_2 показав, що 9 лютого
2006 року о

23 год.
30 хв. в селі Вікторівка Березівського району Одеської області, з метою
заволодіння майном потерпілої разом з ОСОБА_1 вчинили напад на потерпілу
ОСОБА_4 з проникненням у її житло. ОСОБА_2 ствердив, що вибив вхідні двері
будинку і спільно з ОСОБА_1 проник у житло ОСОБА_4 Він був у чорній формі і
назвався ОСОБА_4 працівником податкової інспекції, а ОСОБА_1 став вимагати у
неї гроші. Не отримавши грошей, він
ударив потерпілу, а ОСОБА_1 накинув їй на шию чорний кабель і вони з ОСОБА_1
задушили ОСОБА_4, якій ОСОБА_1 ще наніс
кількох ударів пляшками з горілкою по голові. Після цього, як ствердив ОСОБА_2,
вони з ОСОБА_1 заволоділи грошима потерпілої в сумі 500 грн., пляшками з
горілкою та упаковками сигарет.

Згідно з показаннями підсудного ОСОБА_1 він
підтвердив, що разом з ОСОБА_2 проник у будинок ОСОБА_4 і бачив як ОСОБА_2
кілька разів ударив потерпілу, однак ОСОБА_1 заперечив показання ОСОБА_2, що
вони разом задушили

ОСОБА_4
і вказав, що грошей та майна потерпілої не викрадав, а вийшов на вулицю, коли
ОСОБА_2 душив потерпілу.

Колегія
суддів вважає, що суд обґрунтовано визнав достовірними показання підсудного ОСОБА_2, оскільки вони об'єктивно підтверджуються сукупністю
інших доказів, що є в справі і були перевірені судом та наведені у вироку.

Так, згідно
з даними висновку судово-медичної експертизи трупа

ОСОБА_4 її смерть настала внаслідок механічної
асфіксії у зв'язку із задушенням петлею, про що свідчать виявлені тілесні ушкодження
у виді замкнутої странгуляційної борозни, закритих переломів під'язикової
кістки і верхніх ріжків щитовидного хряща, крововиливів у м'які тканини шиї,
які були тяжкими тілесними ушкодженнями небезпечними для життя в момент
спричинення.

На трупі
потерпілої виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран у тім'яній ділянці голови справа з крововиливами у м'які тканини
голови, закритого перелому кісток носа, крововиливів повік лівого ока і лівої
щоки, крововиливів у слизову оболонку губ, садна обличчя, що повністю
підтверджує показання ОСОБА_2про спосіб та обставини вчинення
умисного вбивства ОСОБА_4 ( а. с. 145 - 156

т. 1).

Такі
обставини підтверджені і даними протоколу огляду місця події, згідно з якими
вхідні двері будинку потерпілої ОСОБА_4 мають сліди злому. На підлозі виявлено
сліди крові та біля голови ОСОБА_4 залишки розбитих пляшок. На вилучених
з місця події чорному кабелі, двох дерев'яних палицях і зіскобах рідини
виявлено кров.

З метою
перевірки показань ОСОБА_2 йому було запропоновано відтворити
обстановку і умови, в яких ці події відбувалися в дійсності. ОСОБА_2 в присутності понятих, захисника та спеціалістів вказав
на місце вчинення злочину, де показав у який спосіб ним та ОСОБА_1 було вчинено умисне вбивство ОСОБА_4

Показання ОСОБА_2 про співучасть ОСОБА_1 у вчиненні цього злочину
підтверджуються і даними судово-медичної експертизи № 307 від 13 березня 2006 року про те, що на одязі ОСОБА_1 виявлено кров,
яка може походити від ОСОБА_4

Щодо
встановлення інших обставин, які підлягають доказуванню в кримінальній справі,
то показаннями потерпілої ОСОБА_3 стверджено, що
її мати ОСОБА_4 дійсно торгувала горілкою та сигаретами і у будинку зберігала
гроші, яких не виявили після вчинення її вбивства.

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підтвердили, що 9 лютого 2006 року в
селі Вікторівка Березовського району Одеської області вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вживали алкогольні напої і ОСОБА_1 не мав грошей та о 23 годині взяв у них 5 гривень і
разом з ОСОБА_2 пішов за сигаретами і не повернувся.

Свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ствердили про те,
що 10 лютого 2006 року о 2 годині ночі, тобто після вчинення убивства ОСОБА_4, зустріли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в селі Вікторівка, у яких вже була з собою чорна сумка, а
у ОСОБА_1 гроші, якими він заплатив за проїзд у село Волково 13
гривень та купив бензин.

Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 показали про те, що 10 лютого 2006
року о 3 годині ночі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приїхали у село
Волково і ОСОБА_2 був одягнутий у чорну форму
охоронця. У ОСОБА_2і ОСОБА_1 була чорна сумка з горілкою у пляшках та упаковки
сигарет, якими вони всіх пригощали. ОСОБА_10 бачив також у

ОСОБА_1 гроші приблизно 150 грн. купюрами по
20 гривень.

Оцінюючи
показання ОСОБА_2 про мотиви злочину і вказані показання
свідків про наявність у ОСОБА_2 і ОСОБА_1 майна потерпілої ОСОБА_4, суд прийшов до правильного висновку про вчинення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 умисного вбивства з корисливих
мотивів.

Таким
чином суд дослідив усі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для
правильного вирішення справи. Ці та інші наведені у вироку докази переконливо
свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час розбою вчинили
умисне вбивство ОСОБА_4 з корисливих мотивів за попереднім зговором групою
осіб, а ОСОБА_2, ще й самовільно присвоїв владні повноваження і звання
службової особи і їх винність у вчиненні цих злочинів доведена повністю.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за пунктами 6, 12

ч. 2
ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, а ОСОБА_2 ще й за ст. 353, цього кодексу, є
правильною.

Що ж стосується доводів касаційного
подання прокурора про те, що суд не дав оцінки суперечливим показанням
підсудного ОСОБА_2, то вони є безпідставними.

Висновки суду про винність у вчинених
злочинах ОСОБА_2 і ОСОБА_1 належним чином мотивовані. У мотивувальній частині
вироку суд проаналізував показання ОСОБА_2 і оцінив їх в сукупності з іншими
докази та навів мотиви, з яких відкинув показання

ОСОБА_1(
т. 2 а. с. 350).

Зокрема, необґрунтованими є покликання
прокурора у поданні про те, що ОСОБА_2 не зміг пояснити при яких обставинах він
спричинив потерпілій тілесні ушкодження в ділянці обличчя, оскільки у протоколі
судового засідання зафіксовано показання ОСОБА_2, який ствердив, що він ударив
потерпілу ОСОБА_4 в

обличчя.
( т. 2 а. с. 336).

Оцінюючи ці показання ОСОБА_2суд у
вироку обґрунтовано послався на висновок судово-медичної експертизи № 26 від 22
березня 2006 року, згідно якого тілесні ушкодження в ділянці обличчя ОСОБА_4
могли бути спричинені ударом кулака руки.

Щодо доводів прокурора про
необхідність призначення повторної судово-медичної експертизи і допиту експерта
з метою перевірки показань ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про механізм заподіяння ОСОБА_4
тілесних ушкоджень, то такі доводи є безпідставними, оскільки механізм
заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень встановлений даними висновків
судово-медичних експертиз № 169 від 21 березня 2006 року і № 26 від 22 березня
2006 року. ( т.1 а. с. 152, 156).

Необґрунтованими є і доводи
касаційного подання про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_2 і ОСОБА_1, так як
у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винних кваліфікуються

за п. 6
ч. 2 ст. 115 КК України і ч. 4 ст. 187 КК України і додаткової кваліфікації за
п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України не
потребують.

Що стосується доводів прокурора про
незаконність вироку через те, що суд не повідомив потерпілу про закінчення
судового слідства і позбавив її можливості виступити у судових дебатах, то такі
доводи не ґрунтуються на законі.

Так, згідно зі статтею 254 КПК
України повістка про виклик до суду вручається потерпілим не пізніше, як за три
доби до дня розгляду справи в суді.

Як вбачається з матеріалів справи,
потерпіла ОСОБА_3 приймала участь у судовому розгляді справи і їй були
роз'яснені процесуальні права потерпілої, в тому числі й право брати участь у
судових дебатах і вона була повідомлена про час і місце розгляду справи. Інших
повідомлень потерпілих саме про закінчення судового слідства і проведення
судових дебатів, кримінально-процесуальним законом не передбачено ( т. 2 а. с.
340, 345).

Перевіривши доводи касаційної скарги
засудженого

ОСОБА_2
про надмірну суворість покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 65 КК України при
призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка
вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її
виправлення та попередження нових злочинів.

Визнавши ОСОБА_2 винним у
вчиненні злочину, який законом віднесено до категорії особливо тяжких і
призначаючи покарання, суд обґрунтовано послався на те, що визнає обставинами, які обтяжують
покарання вчинення злочину ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння і щодо особи
похилого віку. При цьому суд урахував і обставини, які пом'якшують покарання і
призначив засудженому покарання, яке є справедливим і необхідним та достатнім
для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 більш м'якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог
кримінально-процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку,
колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора і касаційні
скарги засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
апеляційного суд Одеської області від 3 листопада 2006 року, щодо ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Синявський О.Г.
Пекний С.Д. Нікітін Ю.І.