У х в а л а

І М Е Н Е М У К
Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого Міщенка С.М. ,

суддів Глоса Л.Ф. і
Кліменко М.Р.,

за участю прокурора Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 29 січня 2008
року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові
рішення щодо нього.

Вироком
Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Ром-Балка Первомайського району
Миколаївської області, жителя м.
Іллічівська Одеської області,

в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років позбавлення волі
із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 315 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Одеської області від 8 травня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він
у серпні 2005 року на пустирі у м. Іллічівську Одеської області, назбиравши
листя, суцвіття та стебла коноплі, незаконно виготовив з них особливо
небезпечний наркотичний засіб каннабіс
(маріхуану), вагою 161,5 г, який незаконно зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

17 серпня 2005 року ОСОБА_1 у під'їзді будинку № 1 по вулиці Парковій у м.
Іллічівську схилив ОСОБА_2 до вживання наркотичного засобу та збув йому маріхуану
вагою 1 г. Після чого вони були затримані працівниками міліції і у ОСОБА_1 було
виявлено та вилучено зазначений наркотичний засіб вагою 12, 5 г. Крім того, 18
серпня 2005 року за місцем проживання
ОСОБА_1 працівниками міліції було виявлено та вилучено особливо небезпечний
наркотичний засіб каннабіс (маріхуану), вагою 148г, який він зберігав без мети
збуту.

Повторно 16 жовтня 2005 року ОСОБА_1 на пустирі у с. Нова Долина Одеської
області незаконно придбав коноплю та незаконно виготовив з неї особливо небезпечний
наркотичний засіб - каннабіс (маріхуану), вагою 143,2 г, який незаконно
зберігав за місцем свого проживання без мети збуту до вилучення у нього
працівниками міліції 22 жовтня 2005 року.

У касаційній скарзі засуджений
вважає, що досудове слідство та судовий розгляд справи проведено однобічно,
необ'єктивно, неповно,
а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що під час досудового слідства його (людину похилого віку) допитували без участі
захисника, чим було порушено його право на захист. Заперечує доведеність його винуватості у
вчиненні ним схилення особи до вживання
наркотичних засобів та їх збуті. Крім
того, посилається на те, що суд призначив йому надмірно суворе покарання.
Вважає, що судом не було враховано ряд пом'якшуючих покарання обставин. Просить
судові рішення в частині його засудження за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 315 КК
України скасувати, а справу в цій частині закрити, та пом'якшити йому покарання
за ч. 2 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
прокурора Cухарєва О.С., який просив скаргу засудженого задовольнити частково, а
судові рішення у зв'язку з істотним порушенням кримінально-процесуального
закону скасувати з направленням справи на нове розслідування, перевіривши
матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності винуватості
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст.
309 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у справі доказів, а тому є правильними.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у незаконному придбанні,
перевезенні, виготовленні й зберіганні наркотичних засобів без мети збуту та їх
збуті підтверджується показаннями самого засудженого, які він давав під час
його допитів як підозрюваного та обвинуваченого про те, що в серпні і повторно
у жовтні 2005 року він, назбиравши на пустирях сіл Одеської області листя,
суцвіття та стебла коноплі, виготовив з них маріхуану, яку зберігав за місцем
свого проживання, а 17 серпня близько 1 г. цієї маріхуани він дав ОСОБА_2 для куріння, тобто у такий
спосіб збув останньому цей наркотичний засіб. Також показаннями потерпілого
ОСОБА_2, із яких убачається, що 17 серпня 2005 року близько 23 години біля
будинку № 10 по вулиці Парковій у м.
Іллічівську він зустрів ОСОБА_1, який пригостив його маріхуаною. Викурити її
він не встиг, оскільки їх затримали працівники міліції.

Про правдивість цих показань ОСОБА_2 засуджений підтвердив
і у судовому засіданні.

Висновок суду про
винуватість засудженого у вчиненні цих злочинів
підтверджується також даними, що містяться у протоколах вилучення у
засудженого та за місцем його проживання речовини рослинного походження, яка за
висновками експертиз є особливо небезпечним засобом - канабісом (маріхуаною).

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги ОСОБА_1
про недоведеність його винуватості у збуті наркотичного засобу, є
безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи його касаційної скарги
про порушення його права на захист, яке, за доводами касаційної скарги, полягає
в тому, що під час досудового слідства його - людину похилого віку допитували без участі
захисника. По-перше, на час завершення досудового слідства ОСОБА_1 ще не
виповнилося 59 років, тобто він не був особою похилого віку. По-друге, під час
досудового слідства перед кожним допитом йому
роз'яснювалося право мати захисника, але він відмовився скористатися цим
правом. Судовий розгляд справи було проведено з участю захисника.

Відповідно до встановлених фактичних обставин справи суд
правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 ч.2 ст. 309 і ч.2 ст. 307 КК України.

Проте наведеними у справі доказами не підтверджується
висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у схилянні ОСОБА_2 до вживання наркотичного
засобу.

Як убачається із протоколу судового засідання, ОСОБА_2
пояснив, що в серпні 2005 року він зустрів на вулиці ОСОБА_1 та, довідавшись,
що останній має коноплю, попросив дати йому для куріння, так як інколи сам
вживав наркотики. Це його прохання ОСОБА_1 виконав, а після цього підійшли
працівники міліції та затримали їх.

Тобто, ОСОБА_2, як і ОСОБА_1, заперечували наявність в
діях останнього ознак схиляння потерпілого до вживання наркотичних засобів.

Цих показань суд до уваги не взяв та, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 315 КК України, послався на показання ОСОБА_2, які він дав під час
досудового слідства (т. 1 а.с. 92-93, 95, 100, 112, 117), не розкриваючи їх
змісту.

Однак, на а.с. 92-93, 95, 100 містяться не показання
ОСОБА_2, а протокол його затримання в порядку ст. 263 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, протокол особистого огляду затриманого та його
заява на ім'я слідчого, які не містять даних про схиляння ОСОБА_2 ОСОБА_1 до вживання наркотичних
засобів. Показання ж ОСОБА_2, які він дав під час його допиту як потерпілого
(а.с. 112) і ставці віч-на-віч з ОСОБА_1 (а.с. 117) про те, що останній
розповів про наявність у нього коноплі, після чого потерпілий висловив своє
бажання покурити її, колегія суддів
вважає недостатнім доказом на підтвердження доведеності вини засудженого у
вчиненні умисних дій, спрямованих на
збудження в ОСОБА_2 бажання вжити наркотичні засоби.

Тому постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення в частині його засудження за ч. 1 ст. 315
КК України підлягають скасуванню, а справа в цій частині - закриттю на підставі
п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Крім того, судові рішення
щодо ОСОБА_1 підлягають зміні у зв'язку
з невідповідністю призначеного йому покарання тяжкості злочину та даним про
особу засудженого внаслідок суворості.

Так, при призначенні ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 307 КК України судом не в
повній мірі було ураховано конкретні обставини справи, а саме те, що на
досудовому слідстві ОСОБА_1 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю
злочинів, його вік, стан здоров'я те, що внаслідок вчиненого злочину тяжких наслідків не настало, розмір
збутого наркотичного засобу, хоча це
істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Зазначені вище обставини відповідно до вимог ст. ст. 65, 69 КК України
колегія суддів визнає пом'якшуючими покарання і вважає, що вони дають підстави
для призначення ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі за розміром нижче від
найнижчої межі санкції ч.2 ст. 307 КК України.

Керуючись ст. ст. 389, 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 16 листопада 2006
року та ухвалу Апеляційного суду
Одеської області від 8 травня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Ці судові рішення в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 1
ст. 315 КК України скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в
його діях складу цього злочину.

Пом'якшити призначене йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке
є його власністю. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_1
визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з
конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

У решті ці судові рішення залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Глос Л.Ф.