Справа № 487/629/15-к
Провадження № 1-кп/487/181/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 року. Заводський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0004878 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.08.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 40 годин громадських робіт,
- 09.09.2013 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_6 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі відповідно до вироку суду,
- 08.04.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст.71 КК призначене остаточне покарання 6 років позбавлення волі,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Наприкінці вересня 2014 року, в нічний час, більш точної дати та часу вчинення злочину встановити не представилось можливим, ОСОБА_6 реалізуючи корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, переліз через паркан приватного будинку АДРЕСА_2 , з двору якого викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: велосипед «Giant». Після чого, утримуючи викрадене майно при собі через хвіртку залишив двір вказаного домоволодіння та розпорядився викраденим на власний розсуд залишив собі.
Своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 2500 грн., який відшкодовано під час досудового слідства.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені описаного вище злочину не визнав, пояснивши, що у вересні 2014 року, коли він перебував в гостях в м.Миколаєві у батька, він на гроші, які йому позичив батько, придбав у незнайомої особи на ринку «Колос» спортивний велосипед за 450 грн., який залишив у тітки, оскільки колеса були спущені і він їхати на ньому не міг. Додав, що на досудовому слідстві про крадіжку велосипеда його змусили сказати працівники міліції, які, вчиняючи щодо нього фізичний та психологічний тиск, наказали йому під час досудового слідства казати, що це він вкрав велосипед.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що проживає в АДРЕСА_2 , в нього є велосипед «Giant» сірого кольору, який він придбав для племінника. До початку шкільних занять (до 1 вересня) племінник катався на ньому, а після - у вересні 2014 року він поставив велосипед на задньому дворі за місцем свого проживання і не перевіряв його наявність. Пізніше, в жовтні 2014 року, до нього додому приїхали працівники міліції, в присутності яких було з`ясовано, що велосипед викрадено. Через деякий час він написав заяву про крадіжку велосипеду, впізнав його при пред`явленні. Велосипед йому було повернуто працівниками міліції під час досудового слідства. Додав, що вдень у дворі постійно хтось перебуває і чужий не може зайти у двір його одразу помітять, а вночі вхідна хвіртка у двір закрита, але її можна відкрити зсередини.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що проживає в м.Миколаєві на 4-му поверсі багатоповерхового будинку, є рідною тіткою ОСОБА_6 , який в вересні 2014 року прийшов до неї в гості зі спортивним велосипедом, пояснивши, це його велосипед. Пробувши в гостях приблизно годину пішов, залишивши велосипед в неї зберігатись. Через тиждень велосипед її чоловік завіз на дачу, а ще через деякий час, їй зателефонував брат (батько ОСОБА_6 ) та повідомив, що велосипед крадений та просив привезти в міліцію. Вона його привезла до Заводського райвідділку міліції, де передала працівникам міліції.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що є батьком обвинуваченого. В середині вересня до нього в гості на декілька днів приїжджав син ( ОСОБА_6 ), який до цього просив позичити гроші на придбання велосипеду. Він дав сину гроші на купівлю велосипеда 450 гривень. Після цього про велосипед він не питав, а пізніше в жовтні до нього зателефонували з міліції та спитали про велосипед, сказали що він крадений. Він передзвонив сестрі та попросив привезти велосипед, що залишив їй ОСОБА_6 , в міліцію.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що працює оперуповноваженим в Вознесенському райвідділі міліції, після затримання ОСОБА_6 в жовтні 2014 року по обвинуваченню у вчиненні численних крадіжок на території м.Вознесенська, той добровільно розповів про вчинення крадіжки спортивного велосипеду в м.Миколаєві в районі «Ялт», про що він повідомив Заводський райвідділ міліції.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що йому, як начальнику сектору карного розшуку Заводського райвідділу міліції, надійшла інформація від оперуповноваженого ОСОБА_9 про те що ОСОБА_6 зізнався у вчиненні крадіжки на території Заводського району м.Миколаєва. Після спілкування с ОСОБА_6 , той йому підтвердив вчинення крадіжки, але пояснити де саме вона вчинена не зміг в зв`язку з тим, що не орієнтувався в місті. На пропозицію показати де саме вчинив крадіжку ОСОБА_6 погодився, поїхав разом з працівниками сектору карного розшуку та показав з якого будинку вчинив крадіжку велосипеду. Відомості про повідомлену ОСОБА_6 крадіжку в ЄРДР не вносились і про неї нічого не було відомо міліції до зізнання ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що як працівник міліції супроводжував ОСОБА_6 коли той показав будинок по АДРЕСА_2 та пояснив, що з двору цього будинку вчинив крадіжку велосипеду. Мешканці домоволодіння про зникнення їх велосипеду до приїзду міліції нічого не знали. Під час поїздки, розповідаючи про обставини скоєного, ОСОБА_6 пояснював, що проник у двір, де стояв велосипед перелізши через паркан, а залишив двір з велосипедом через хвіртку, яка відчинялась з середини, після цього залишивши велосипед у родичів.
Згідно довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_12 , вартість велосипеду «Giant» складає 2500 грн.
Згідно заяви ОСОБА_7 від 18.10.2014 року, вона добровільно видала працівникам міліції залишений їй ОСОБА_6 на зберігання у вересні 2014 року велосипед, який в подальшому було передано потерпілому.
Заява про вчинене кримінальне правопорушення подана потерпілим ОСОБА_4 до органів внутрішніх справ 22.10.2014 року. Як вбачається з її змісту, потерпілий ОСОБА_4 повідомляв про викрадення в нього велосипеду «Giant» в 20-х числах вересня 2014 року.
В цей же день інформація внесена в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №3 від 12.01.2015 року, ОСОБА_6 страждає на даний час та страждав в період часу, до якого відноситься інкримінуєме йому діяння, стійким психічним розладом емоційно нестійким розладом особистості у стані компенсації. В період часу, до якого відноситься інкримінуєме йому діяння, він міг віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними. На даний час він може давати собі звіт в своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Таким чином, покази свідків ОСОБА_7 , щодо залишення в неї велосипеда обвинуваченим ОСОБА_6 , в сукупності з показами потерпілого ОСОБА_4 про викрадення в нього в цей час велосипеду, свідчать про те, що у володінні обвинуваченого ОСОБА_6 у вересні 2015 року перебував велосипед «Giant», який належить потерпілому та який до цього був в нього викрадений.
Вказаним велосипедом обвинувачений розпорядився як власним.
Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року, який сторони погодились визнати допустимим доказом, яким ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, він в ніч з 06 на 07 липня 2014 року в с.Прибужани Вознесенського району вчинив крадіжку велосипеду марки «Бенетто», яким розпорядився на власний розсуд. Цим же вироком встановлено, що ОСОБА_6 в ніч з 04 на 05 липня 2014 року вчинив крадіжку велосипеду «Alpina» в м.Вознесенськ, яким розпорядився на власний розсуд. Наведені обставини, що мали місце в липні 2014 року, дають суду підстави не приймати до уваги пояснення обвинуваченого, що він у вересні 2014 року придбав за 450 гривень велосипед, викрадений до цього в потерпілого ОСОБА_4 , оскільки в обвинуваченого до вересня 2014 року було у володінні вже два велосипеди, якими він розпоряджався як хотів, і за відсутності коштів, у нього була відсутня очевидна потреба у придбанні третього велосипеду за 450 грн. в м.Миколаєві, де обвинувачений не проживає. Крім того, пояснення обвинуваченого про купування велосипеду на ринку «Колос» у невідомої особи не містять ніякої конкретики (місце придбання, опис особи, обставини придбання та вибору саме цього велосипеду серед інших), а мають загальний характер.
Згідно п.4 ст.97 КПК України суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами.
Оскільки сторона захисту не погодилась визнати показання з чужих слів доказами, суд не може брати до уваги показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , щодо даного їм зізнання обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні описаного вище злочину.
Наведені вище докази, які судом визнані допустимими, в сукупності та взаємозв`язку, а саме: покази потерпілого ОСОБА_4 щодо неможливості непомітного проникнення до двору його домоволодіння вдень, можливість відчинити вхідну до двору хвіртку зсередини, зберігання велосипеду «Giant» на задньому дворі, зміст заяви потерпілого про викрадення в нього велосипеду «Giant» наприкінці вересня 2014 року, перебування велосипеду потерпілого у володінні обвинуваченого ОСОБА_6 в м.Миколаєві, розпорядження ним як власним передання на зберігання тітці, відсутність будь-якої обґрунтованої потреби в придбанні обвинуваченим за 450 грн. (позичених коштів) велосипеду в місті Миколаєві, де обвинувачений не проживає, перебування у володіння обвинуваченого в липні 2014 року двох інших велосипедів, переконують суд в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 винен у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

Невизнання обвинуваченим своєї вини судом розцінюється як позиція захисту.

Належність велосипеду потерпілому ОСОБА_4 підтверджується його показами, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.10.2014р. Відсутність у потерпілого документів на велосипед (про що зазначав обвинувачений) не доводить зворотнього.

Обставин, які пом`якшують покарання або обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, характеризується посередньо, не вперше притягається до кримінальної відповідальності, систематично вчиняє злочини проти власності, вчинив злочин після постановлення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2013р. і вважає необхідним та достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням правил ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим, та ч.1 ст.71 за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_6 призначене покарання у виді позбавлення волі, а запобіжний захід йому не обирався, то для подальшого виконання вироку суду, слід застосувати у його відношенні запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року (призначеного на підставі ч.1 ст.70 КК України) шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням, у виді 5 (п`яти) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить.
На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_6 до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.09.2013 року, та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке йому належить.
Застосувати у відношенні ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 28 травня 2015 року, зарахувавши в строк відбування покарання період його перебування під вартою, зазначений у вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 квітня 2015 року з 07 по 10 (включно) липня 2014 року, а також строк відбування покарання по вказаному вироку з 08 жовтня 2014 року по 27 травня 2015 року (включно).

Речовий доказ велосипед марки «Giant» переданий потерпілому ОСОБА_4 на зберігання, залишити останньому за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1