ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ПЕРЕДЕРКА Д.П.;

при секретарі ІДКІНОЇ Ж.О.;

за участю прокурора УРСАЛОВА С.В.,

потерпілого ОСОБА_1,

захисника обвинуваченого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/736/13 щодо:

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Великоплоське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.1, 296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10.09.2013 року, близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_3, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння на вул. Іцхака Рабіна у м. Одесі, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, здійснив разом з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 хуліганські дії відносно ОСОБА_1, які виразились у вигуках образливих висловів із застосуванням нецензурної лексики та штовханні, в результаті чого ОСОБА_1 впав животом на землю. Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 завели руки ОСОБА_1 за спину, а ОСОБА_5 в цей час тримав голову, притискаючи її до землі, завдавши своїми діями фізичний біль та страждання. Однак, побачивши, що наближаються сторонні особи, вони припинили свої хуліганські дії та зникли в невідомому напрямі.

Крім того, 10.09.2013 приблизно о 00 годині 15 хвилин ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на вул. Іцхака Рабіна, у місті Одесі, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, погрожуючи ОСОБА_1 насильством, небезпечним для життя та здоров'я, яке виразилось в погрозі застосування у разі опору приставленого до горла ОСОБА_1 ножа, що сприймалась ним як така, що дійсно може бути реалізована, подавивши тим самим волю ОСОБА_1, його намагання чинити опір, обшукав кишені та безперешкодно заволодів мобільним телефоном марки «Nokia Е5-00» вартістю 1000 гривень та сім- картою, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, грошовими коштами в сумі 77 гривень, чим завдав ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 1077 гривень. Після цього ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 296 ч.2 КК України визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд визнає достовірними і такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження.

Роз'яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Напад з метою заволодіння чужим майном, скоєний ОСОБА_3, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 187 ч.1 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 65 КК України.

Суд визнає пом'якшуючою покарання обставиною щире каяття обвинуваченого в скоєні злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3, суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Крім цього, суд приймає до уваги що ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується уперше, та думку потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_3 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, у зв'язку із чим, вважає за можливе застосувати до нього дію ст.ст. 75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.1, 296 ч.2 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 296 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України накласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органі кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації в органі кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль над поведінкою ОСОБА_3 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов'язання - залишити без змін.

Речовий доказ: ніж - знищити.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий: ПЕРЕДЕРКО Д.П.