Дата документу Справа № 11-686/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 686/11 Головуючий 1 інст. Колодіна Л.В.
Категорія ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України Доповідач 2 інст. ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2011 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого Алейнікова Г.І.,

суддів

за участю прокурора

засудженого ОСОБА_2,

розглянула в м.Запоріжжя у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2, на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, до затримання проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий:

- 27.11.1996 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.140 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільнений на підставі ст.2-А Закону України «Про амністію»;

- 22.12.1998 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.02.1999 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.141, ст.42 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 27.07.2006 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 09.07.2010 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч.ч. 2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі,

засуджений:

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання, призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислюється з моменту затримання, тобто з 02 березня 2010 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілих:

- ОСОБА_3 - 4 430 гривень 00 копійок;

- ОСОБА_4 8 000 гривень 00 копійок;

- ОСОБА_5 8 760 гривень 00 копійок;

- ОСОБА_6 10 665 гривень 00 копійок;

- ОСОБА_7 16 700 гривень 00 копійок.

Питання щодо речових доказів вирішено у відповідності зі ст.81 КПК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_2 засуджений за те, що він 04 листопада 2009 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом злому замка вхідної двері, проник до квартири АДРЕСА_1, звідки таємно викрав майно ОСОБА_5, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 8 760 гривень 00 копійок.

Крім того, 29 грудня 2009 року, приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_2, діючи повторно, шляхом злому замка вхідної двері, проник до квартири АДРЕСА_2, звідки таємно викрав майно ОСОБА_6, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 10 655 гривень 00 копійок.

Крім того, 08 січня 2010 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись по вул.Дзержинського у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, за допомогою викрутки, яка була при ньому, зломив циліндричний механізм замка вхідної двері, після чого проник до квартири №160 будинку №95 по вищевказаній вулиці, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_8, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 6 537 гривень 00 копійок.

Крім того, 12 січня 2010 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, знаходячись по вул.Пожарського у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, проник до квартири №1 будинку №2-А по вищевказаній вулиці, звідки таємно викрав майно ОСОБА_9, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 2 530 гривень 00 копійок.

Крім того, 19 січня 2010 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись у першому під'їзді будинку №200 по вул.Февральській у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, за допомогою ключа, який мав при собі, відкрив замок вхідної двері, після чого проник до квартири №18 вищезазначеного будинку, звідки повторно, таємно викрав грошові кошти ОСОБА_4, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 8 000 гривень 00 копійок.

Крім того, 29 січня 2010 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, знаходячись у парку культури та відпочинку ім.М.Горького, розташованого по вул.Крупській 1, у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, шляхом зриву з правої руки потерпілої ОСОБА_10 цифрового фотоапарату вартістю 1000 гривень, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 01 лютого 2010 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись по вул.Чернишевського у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом відкриття вікна, проник до будинку №4 по вищевказаній вулиці, де приготував до викрадення майно, яке належить ОСОБА_11, але не довів свій намір до кінця по причинах, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину потерпілою.

Крім того, 05 лютого 2010 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом злому замка вхідної двері, проник до квартири АДРЕСА_3, звідки таємно викрав майно ОСОБА_12, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму16 700 гривень 00 копійок.

Крім того, 10 лютого 2010 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись по вул.Шкільній у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, проник до будинку №10 по вищевказаній вулиці, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_13, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1070 гривень 00 копійок.

Крім того, 11 лютого 2010 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись у кафе «Пиріжкова», розташованого по вул.А.Невського 13/7, у м.Мелітополь, ОСОБА_2, будучи в стані алкогольного спяніння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля, не небезпечного для життя та здоровя потерпілого, наніс потерпілому ОСОБА_14 удар долонею лівої руки в область обличчя, від чого він впав, після, ОСОБА_2, продовжуючи свої злочинні дії, повторно, відкрито викрав майно з карману сорочки, яка вдягнута на потерпілому ОСОБА_14, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 200 гривень.

Крім того, 17 лютого 2010 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, знаходячись по вул.А.Невського у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, відкрив замок вхідної двері, після чого проник до будинку №34/6 по вищевказаній вулиці, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_15, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3 000 гривень 00 копійок.

Крім того, 18 лютого 2010 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись по вул.Айвазовського у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом розбиття шибки, проник до будинку №2/22 по вищевказаній вулиці, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_16, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 2 860 гривень 00 копійок.

Крім того, 22 лютого 2010 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись у четвертому підїзді будинку №37 по вул.Бронзоса у м.Мелітополь, ОСОБА_2, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа, відкрив замок вхідної двері, після чого проник до квартири №75 вищевказаного будинку, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_3, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 4 430 гривень 00 хвилин.

Крім того, з 11 липня на 12 липня 2010 року, ОСОБА_2, знаходячись під вартою згідно постанови Якимівського районного суду Запорізької області від 04 березня 2011 року, під час етапу з ІТУ Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області до Вільнянського слідчого ізолятору УДДУ ВІН, маючи намір на незаконне придбання, зберігання та перевозку особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, шляхом присвоєння знайденого, незаконно придбав під ліжком спеціального вагону, медичний шприц обємом 4 мл з речовиною темно-коричневого кольору, який незаконно зберігав при собі без мети подальшого збуту.

15 липня 2010 року, о 19 годині 10 хвилин, під час проведення працівниками міліції огляду місця події, а саме кабінету №24 Вільнянського слідчого ізолятору, у засудженого ОСОБА_2 був вилучений медичний шприц, обгорнутий скотчем, який містив речовину темно-коричневого кольору обємом 1,4 мл, що згідно висновку експерта №2553 від 19 липня 2010 року є особливо небезпечною наркотичною речовиною опій ацетильований, маса якого, у перерахунку на суху речовину складала 0,2282 гр.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказуючи на незаконність вироку та необґрунтованість щодо доведеності його вини, просить вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Але у доповненні до апеляційної скарги, остаточно просить вищезазначений вирок, у звязку з його суворістю, змінити та помякшити покарання. Посилається на те, що вину у скоєних злочинах визнав в повному обсязі та розкаявся, проте суд не в повній мірі врахував всі помякшуючі обставини по справі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції, прокурора, який доводить, що апеляція не підлягає задоволенню.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає підстав до задоволення апеляції та скасування або зміни вироку з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_2 у здійсненні ним злочину відповідно до обставин, викладених у вироку, відповідають зібраним по справі доказам, є обґрунтованими.

Зі справи видно, що засуджений ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у скоєні ним злочину.

На підставі ст.299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших документів, стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оскаржуються.

При цьому суд розяснив зміст і наслідки цих обставин переконався у добровільності й істинності позицій учасників розгляду у тому числі засудженого ОСОБА_2

У відповідності зі ст.365 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.1 ст.299 і ст.301-1 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються.

Тому, доводи в першій апеляції ОСОБА_2 щодо недоведеності його вини, не підлягають перевірці.

Розглядаючи доповнення до апеляції колегія суддів встановила наступне. При розгляді справи суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, скоєна повторно; за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, скоєна повторно; за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насиллям, не небезпечним для життя та здоровя потерпілого, скоєний повторно; за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, та призначив покарання відповідно до положень КК України.

У відповідності зі ст.65 КК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами й доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 11, суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, а також особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, районний суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про особу винного характеризується задовільно, обставини що помякшують відповідальність - вину визнав в повному обсязі та розкаявся.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо суворості вироку, не знайшли свого підтвердження та повністю спростовуються матеріалами кримінальної справи.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 09 березня 2011 року відносно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Головуючий

судді