Справа № 357/4345/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/107/15 Доповідач у 2 інстанції Зіміна
Категорія 4 21.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 січня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_7
представника потерпілої: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
обвинуваченої: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої та представника потерпілої на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року; -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Біла Церква, Київської області, громадянку України, освіта середня-спеціальна, одружену, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

відбуття покарання рахується з часу взяття під варту ОСОБА_10 .

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 5336 (п`ять тисяч триста тридцять шість) грн. 55 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 200000 (двісті тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 205336 (двісті п`ять тисяч триста тридцять шість) грн. 55 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили обраний особисте зобов`язання.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченою було вчинено за наступних обставин.

18.07.2012 року близько 04 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_10 , перебуваючи на проїжджій частині поряд із будинком АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, причиною яких послужив конфлікт між нею та її подругою ОСОБА_7 , діючи з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останній, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно нанесла декілька ударів руками в область голови та тулубу потерпілій ОСОБА_7 .

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 34/К від 02.04.2014 року у потерпілої ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: а) закрита черепно-мозкова травма: пара орбітальна гематома справа, підшкірний крововилив в лівій виличній ділянці, підшкірна гематома в тім`яній ділянці, травматична екстракція волося в потиличній ділянці, струс головного мозку; б) підшкірні крововиливи в ділянках тильної поверхні лівої кисті, 5-го пальця правої кисті, правого колінного суглобу.

Ушкодження, зазначені у п. «б» відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, згідно із результатами проведеної ОСОБА_7 комісійної судово-психіатричної експертизи, призвела до розвитку у неї психічного захворювання: органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу у вигляді церебрастенічного синдрому, судомних нападів, реактивної депресії невротичного рівня, тобто дане захворювання має прямий причинно-наслідковий зв`язок із подіями, які зазначені вище та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена з вироком суду першої інстанції не погоджується, вважає його таким, що підлягає зміні в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зазначає, що при призначені їй покарання суд не дотримався вимог ст. ст. 50, 65 КК України і ст. 374 КПК України та належним чином не обґрунтував свій висновок про неможливість виправлення засудженої без ізоляції від суспільства, а лише послався на тяжкість злочину.

Крім цього, судом при призначенні покарання обвинуваченій не враховано позитивні дані про її особу, наявність на утриманні у неї двох малолітніх дітей, які при залишенні вироку без змін, залишаться без материнської турботи і ласки.

Також, в апеляційній скарзі обвинувачена зазначає, що вона зрозуміла, що накоїла і до яких наслідків це призвело, дуже шкодує і щиро кається у скоєному, прикладає максимум зусиль для порозуміння з потерпілою, а саме: письмово попросила вибачення у потерпілої, добровільно відшкодувала матеріальну шкоду потерпілій у розмірі 5340 грн. та намагається знайти кошти для відшкодування моральної шкоди.

В зв`язку з цим, обвинувачена просить вирок суду першої інстанції щодо неї змінити, пом`якшити покарання та призначити їй покарання, не пов`язане з позбавленням волі, змінити розмір відшкодування моральної шкоди в сторону зменшення.

В апеляційній скарзі представник потерпілої зазначає, що на його думку призначене обвинуваченій ОСОБА_10 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_10 завданої потерпілій моральної шкоди є необґрунтованим.

Так, судом не встановлено жодної обставини, що пом`якшує покарання та у вироку безпідставно зазначено, що обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені, оскільки суд мав врахувати таку обставину, як вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показами свідка ОСОБА_11 .

Також, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення полягає в тому, що воно спричинило тяжкі наслідки для потерпілої, оскільки тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із подальшим розвитком у потерпілої тяжкого психічного захворювання спричинило і продовжує спричиняти їй фізичні і моральні страждання, які будуть супроводжувати її впродовж усього життя. Обвинувачена ОСОБА_10 не визнала свою вину, до судового розгляду справи не попросила у потерпілої вибачення належним чином, з її сторони не було жодної спроби відшкодувати завдану потерпілій матеріальну і моральну шкоду, що свідчить про те, що обвинувачена не усвідомила тяжкості скоєного.

Крім цього, враховуючи усі моральні страждання, заподіянні потерпілій, апелянт вважає розмір моральної шкоди, що завдана правопорушенням потерпілій, складає 250000 грн., і саме ця сума має бути стягнута з обвинуваченої потерпілій.

В зв`язку з цим просить, вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_10 покарання у виді 6 років позбавлення волі, стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 5336,55 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 250000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 255336,55 грн.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченої та її захисника, які апеляційну скаргу обвинуваченої підтримали і просили її задовольнити, проти апеляційної скарги представника потерпілої заперечували та просили відмовити у її задоволенні;

потерпілу та її представника, які апеляційну скаргу представника підтримали і просили її задовольнити, проти апеляційної скарги обвинуваченої заперечували та просили відмовити у її задоволенні, а також надали докази переказу на адресу потерпілої гроші в розмірі 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

прокурора, який провив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої без задоволення;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачену з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України не оскаржуються учасниками процесу.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Посилання представника потерпілої в апеляційній скарзі на те, що у вироку суду безпідставно зазначено про відсутність обставин, які обтяжують покарання, а саме на вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, оскільки дані обставини не були встановлені ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_10 дотримався вимог вище зазначених норм кримінального закону, врахувавши при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, вперше притягується до кримінальної відповідальності, думку потерпілої та її представника, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

При цьому, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З призначеним обвинуваченій ОСОБА_10 покаранням колегія суддів погоджується, указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, правильно призначивши вид та розмір покарання в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції залишив поза увагою обставини, яка давали йому підстави для вирішення питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, користується повагою і своєму робочому колективі, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 145-146, 152-153).

При цьому, ОСОБА_10 на даний час добровільно відшкодувала матеріальну шкоду потерпілій у розмірі 5340 грн. і моральну шкоду в розмірі 25000 грн, письмово попросила у неї вибачення.

Наведені обставини, на думку колегії суддів, дають підстави зробити висновок про можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного їй судом першої інстанції покарання та звільнення її від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України зі встановленим іспитовим строком та покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги перераховані вище докази, які могли істотно вплинути на його висновки та не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який в даному випадку підлягав застосуванню, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції необхідно в цій частині змінити на підставі п.п. 2,4 ч.1 ст. 409 КПК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченої та представника потерпілої щодо зміни розміру відшкодування моральної шкоди спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Рішення суду першої інстанції щодо вирішення цивільного позову належним чином мотивовано у вироку і є правильним, оскільки прийнято судом у відповідності з діючим законодавством, з врахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, внаслідок вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення. Колегія суддів вважає, що вказаний розмір завданої моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості, у зв`язку з чим доводи апелянтів не є такими, що заслуговують на увагу та впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Тому, на думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченої підлягають частковому задоволенню, доводи апеляційної скарги представника потерпілої задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_10 змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4