УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

АПЕЛЯЦІЙНИЙСУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

12
листопада 2007 року м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Шпоньки В.П.

суддів Літвіної В.В., Старовойт І.П.

за участю прокурора Пазинич М. В.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області
від 31 серпня 2007 року

ВСТАНОВИВ

Цим
вироком, - ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі
Українка Вільнянського району Запорізької області і там же прописаного по
АДРЕСА_1, не працюючого, проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2, раніше тричі судимого, останній раз:

14
вересня 1998 року Вільнянським районним судом Запорізької області за статтею
86-1, частиною 3 статті 81, частиною 1 статті 89 КК України, - на 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 24
лютого 2003 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 7 днів,

засуджено:

за частиною 2
статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі статті 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з
випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

На
підставі статті 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладені обов'язки, які передбачені:

пунктом
4 цієї статті, а саме періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

головуючій у 1 ін
ст. - суддя Безпалько Т.Д.

№
11-1554/2007 доповідач в апеляційній
інстанції - суддя Шпонька В.П.

2

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті
Вільнянську Запорізької області, не
працюючого, проживаючого за
АДРЕСА_3, раніше судимого:

21
червня 2006 року Вільнянським районним судом Запорізької області за частиною З
статті 185 КК України на 3 роки обмеження волі і звільненого від відбування
покарання з іспитовим строком у продовж 1 року,

засуджено:

за частиною 2
статті 185 ЮС України на 2 роки позбавлення волі;

за частиною 3
статті 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Як
зазначено у вироку: «На підставі cm. 70 ч.4 КК України і cm. 72 КК України
частково приєднати до призначеного покарання З місяці позбавлення волі за
вироком Вільнянського райсуду
Запорізької області від 21 червня 2006 року і міру покарання визначити у
вигляді 4 років З місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України і ст. 72 КК України до призначеного покарання
частково приєднати 3 місяці позбавлення волі за вироком Вільнянського райсуду Запорізької
області від 21 червня 2006 року і міру покарання визначити у вигляді 4 років 6
місяців позбавлення волі».

На відшкодування
збитків, завданих злочинами:

з
ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 - 600 гривен, ОСОБА_5 - 800 гривен, ОСОБА_6 - 600
гривен, ОСОБА_7 - 800 гривен;

з
ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_8 -
1200 гривен, ОСОБА_1 - 4000 гривен.

До
набрання вироком законної сили, мірами
запобіжного заходу -обрано: ОСОБА_3 -
підписку про невиїзд; ОСОБА_2 -тримання під вартою і початок строку відбування
покарання, із зарахуванням попереднього
ув'язнення, йому обчислено з 8 червня
2007 року.

ОСОБА_2
визнано винним у вчинені, у
Вільнянському районі Запорізької області,
у 2005 році, повторно, до першого вироку, чотирьох крадіжок чужого майна а саме:

на
початку травня, майна ОСОБА_4, - 30 металевих листів з огорожі території
будинку, на загальну суму 600
гривен, за висновками суду, - з проникненням у інше приміщення;

в
середині травня, майна ОСОБА_5,
- 34 металевих листів з огорожі території будинку, на загальну суму 680 гривен, за висновками суду, - з проникненням у інше приміщення;

в
середині травня, тієї ж доби, через деякий час, майна ОСОБА_5 з сараю, розташованого у дворі будинку, - 6 металевих листів, на загальну суму 120 гривен, за висновками суду, - з проникненням у інше приміщення;

з

в кінці
травня, майна ОСОБА_6, - ЗО металевих листів з огорожі території будинку, на загальну суму 600 гривен.

Також, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені у
Вільнянському районі Запорізької області,
повторно, після першого вироку, двох крадіжок чужого майна а саме:

в кінці
грудня 2006 року, майна ОСОБА_7, - 40 металевих листів з огорожі території
будинку, на загальну суму 800 гривен;

в кінці
травня 2007 року, за попередньою змовою
групою осіб з ОСОБА_3 , з використанням
автомобілю М-412 під керуванням останнього,
майна ОСОБА_9 3 двору його будинку,
- металевого баку, вартістю 3000
гривен.

ОСОБА_3 , крім вчинення крадіжки у
співучасті з ОСОБА_2, визнано винним у
вчинені крадіжок чужого майна: в середині листопада 2006 року, з використанням автомобілю Газель, належного ОСОБА_8, на суму 1200 гривен і в середині квітня 2007
року, належного ОСОБА_1, - металевих труб, діаметром 0.15 м, на суму 4000 гривен.

В
апеляції, засуджений ОСОБА_2 стверджує
про законність й обгрунтованість постановленого проти нього обвинувального вироку.
Разом з тим, звертаючи увагу на
завищення оцінки майна, якого було
викрадено у потерпілих, просить
перевірити ці обставини та з урахуванням того,
що він щиро розкаявся у вчиненні злочинів під час збігу тяжких особистих
і сімейних обставин, а саме відсутності
коштів для існування, - просить лише про
зниження розміру призначеного йому покарання.

У
судовому засіданні апеляційної інстанції,
вислухавши доповідь судді щодо вироку,
ким і в якому обсязі він був оскаржений,
та основних доводах апеляції і заперечень інших учасників процесу - у
промові:

прокурор
просить змінити кваліфікацію дій ОСОБА_2
з частини третьої на частину 2 статті 185 КК України, оскільки крадіжки чужого майна ним було
вчинено без проникнення у інші приміщення,
сховища та скасувати вирок в частині засудження його за крадіжку 6
металевих листів на загальну суму 120 гривен у зв'язку з декриміналізацією
таких діянь.

Перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд вбачає
такі підстави до часткового задоволення апеляції засудженого і зміни
вироку, в тому числі, з підстав,
яких передбачено у пункті 4 частини 1 статті 373 КПК України.

Відповідно
до смислу статті 185 КК України,
роз'яснень, яких надано у
постанові Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року N 12 «Про судову
практику в справах про корисливі злочини проти приватної власності», під іншим приміщенням слід розуміти
внутрішню, не призначену

4

для
житла частину будівлі або споруди, які
належать певним власникам і у яких знаходиться,
зберігається або охороняється майно. До інших приміщень у цьому сенсі
також можуть належати завод, цех, корабель,
магазин, театр, поштова філія, ощадний банк,
музей, навчальний заклад, церква та інші господарські, службові та виробничі приміщення.

Тому, огорожа території на якій розташовано такі
інші приміщення, до таких інших
приміщень, сама не може бути віднесена.
За таких обставин, кваліфікація судом
дій ОСОБА_2, які пов'язані з крадіжками
металевих листів з огорож територій приватних будинків громадян, за кваліфікуючою ознакою - проникнення у інше
приміщення, є неправильною.

Виходячи з викладеного, дії ОСОБА_2
по епізодам крадіжок з огорож територій приватних будинків - на початку травня
2005 року майна ОСОБА_4, в середині
травня 2005 року майна ОСОБА_5, а саме
34 металевих листів, апеляційний суд
перекваліфіковує з частини 3 на частину 2 статті 185 КК України. Сам суд першої
інстанції, таку ж позицію зайняв при
кваліфікації дій ОСОБА_2 по аналогічним епізодам - в кінці травня 2005
року, - майна ОСОБА_6, а саме 30 металевих листів з огорожі
будинку, на загальну суму 600 гривен та
крадіжки в кінці грудня 2006 року, майна
ОСОБА_7, - 40 металевих листів з огорожі
його будинку, на загальну суму 800
гривен.

Формулювання
обвинувачення ОСОБА_2, визнаного судом
доведеним, у вироку викладено таким
чином, що крадіжку в середині травня
2005 року майна ОСОБА_5, а саме 6 металевих листів з проникненням у сарай
потерпілого, через незначний проміжок
часу після крадіжки металевих листів з огорожі будинку, ОСОБА_2 вчинив повторно.

Враховуючи
таке формулювання обвинувачення ОСОБА_2,
апеляційний суд враховує таке.

30
червня 2005 року (з дня опублікування в газеті "Голос України", №117) набув чинності Закон України від 2
червня 2005 року № 2635-IV
„Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні
правопорушення" (далі - Закон). Цим Законом викладено у новій
редакції ст. 51 Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Диспозицію статті викладено у такій редакції: "Дрібне
викрадення чужого майна шляхом крадіжки,
шахрайства, привласнення чи
розтрати". Встановлено, що
викрадення чужого майна вважається дрібним,
якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не
перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

5

Відповідно
до п. 22.5
статті 22 Закону України від 22 травня 2003 р. № 889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб",
який набрав чинності 1 січня 2004 р., для кваліфікації злочинів або
адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється
на рівні податкової соціальної пільги,
визначеної підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 статті 6 цього Закону для
відповідного року з урахуванням положень пункту 22.4 статті 22 Закону.

Відповідно
до Рішення Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 р. (справа про
зворотну дію кримінального закону в часі) зміна мінімального розміру заробітної
плати відповідним нормативно-правовим актом не тягне за собою зміни диспозиції
норми кримінального закону, зміст якої
визначається із застосуванням такого розміру,
тобто не тягне за собою зміни кваліфікуючих ознак злочинів і немає
зворотної дії у часі.

Станом на середину травня 2005 року,
тобто коли ОСОБА_2 вчинив крадіжку майна ОСОБА_5,
а саме - 6 металевих листів з проникнення в сарай
потерпілого, сума неоподатковуваного
мінімуму складала 131 грн., що визначає
дрібне розкрадання, оскільки воно
вчинено в межах 393 гривен (131x3 = 393).

Таким
чином, у зв'язку з
декриміналізацією, викрадення ОСОБА_2
чужого майна у потерпілого ОСОБА_5
на суму 120 гривен слід вважати дрібним.

Виходячи
з викладеного, апеляційна інстанція
вирок щодо ОСОБА_2 в частині визнання його винним в крадіжці в середині травня
2005 року майна ОСОБА_5, а саме 6 металевих листів на суму 120 гривен, з проникненням у сарай потерпілого, - скасовує в силу статті 5 КК України, справу закриває на підставі пункту 2 частини
1 статті 6 КПК України відповідно до положень статті 376 КПК України.

Згідно з
частиною 2 статті 63 КК України,
позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п'ятнадцяти років.
Санкцією частини 2 статті 185 КК України передбачено можливість призначення
покарання у виді позбавлення волі строк до п'яти років.

Засудженому
ОСОБА_2 суд призначив покарання відповідно до положень Загальної частини КК
України - у межах, установлених у
санкції статті Особливої частини цього Кодексу,
що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, з належним урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, особи винного та
обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Розмір такого покарання свідчить про належне врахування судом першої
інстанції даних про злочини, особу
винного і тих обставин на які посилається ОСОБА_2 у своїй апеляції.

6

Твердження
ОСОБА_2 в апеляції про завищення оцінки
майна, яке ним було викрадено у
потерпілих, за результатами апеляційної
перевірки не підтвердилося. Вартість викраденого майна встановлено на підставі
показань потерпілих за якими, вказана
ними вартість предметів викрадання,
знаходиться в межах розмірів оцінки цих предметів, яка зазначена в інших доказах їх
вартості, зокрема за:

даними
довідки голови правління ЗАТ «Запоріжметалооптторг» про те, що вартість 1 метру металевої труби діаметром
150 мм складає 80 гривен (епізод середині квітня 2007 року), а.с. 84;

даними
довідки голови правління ЗАТ «Запоріжметалооптторг» від 12 червня 2007 року про
те, що вартість одного металевого листа
з титану, розміром 30x50 см складає 53
гривні (а.с. 30);

даними довідки заступника начальника по виробництву Софіївської виправної
колонії №55 про те, що вартість
виготовлення бака розмірами 100x500x700 см орієнтовно складає 3600 гривен
(епізод кінця травня 2007 року), а.с.
60;

даними
довідки заступника начальника по виробництву Софіївської виправної колонії №55
про те, що вартість виготовлення
металевої будки розмірами 1800x1000x1000 складає 420 гривен (епізод середини
листопада 2006 року), а.с. 79.

За
виписами статей 70, 71 ЮС України і у
відповідностями з роз'ясненнями, яких
надано в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7
«Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановления вироку у справі буде
встановлено, що засуджений винен ще в
кількох злочинах, одні з яких вчинено
до, а інші після постановления першого
вироку, покарання за останнім за часом
вироком призначається із застосуванням як
ст. 70, так і
ст. 71 КК: спочатку - за
правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого вироку; після цього - за
правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановления першого вироку; і остаточно - за
сукупністю вироків.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд:

за
сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого
вироку, за правилами частини 4 статті 70
КК України, визначає ОСОБА_2 три роки
позбавлення волі;

за
крадіжки чужого майна, які ОСОБА_2 вчинив після постановления першого вироку, вважає засудженим ОСОБА_2 на 2 роки позбавлення волі;

за
сукупністю вироків, ОСОБА_2 остаточно
визначає покарання за правилами статті 71 КК України.

Керуючись спи
ст. 362, 365, 366 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

апеляцією
засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок
Вільнянського районного суду Запорізької області від 31 серпня 2007 року
відносно ОСОБА_2 з підстав, передбачених
у пункті 4 частини 1 статті 373 КПК України,
змінити:

дії ОСОБА_2 по епізодам крадіжок металевих листів з огорож територій
приватних будинків - на початку травня 2005 року майна ОСОБА_4, в середині травня 2005 року майна ОСОБА_5,
а саме 34 металевих листів, перекваліфікувати з частини 3 на частину 2
статті 185 КК України і вважати засудженим його за ці злочини до двох років
позбавлення волі;

в
частині визнання ОСОБА_2 винним в крадіжці в середині травня 2005 року майна
ОСОБА_5, а саме 6 металевих листів на суму 120 гривен, з проникненням у сарай потерпілого, - вирок скасувати в силу статті 5 КК
України, справу закрити на підставі
пункту 2 частини 1 статті 6 КПК України відповідно до положень статті 376 КПК
України.

за
сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого
вироку, за правилами частини 4 статті 70
КК України, визначити ОСОБА_2 три роки
позбавлення волі;

за
крадіжки чужого майна, які ОСОБА_2 вчинив після постановления першого вироку, вважати засудженим ОСОБА_2 на 2 роки позбавлення волі;

за
сукупністю вироків, за правилами статті
71 КК України, ОСОБА_2 остаточно
визначати покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В решті
цей вирок залишити без зміни.