Справа №484/3730/14-к 22.01.2015 22.01.2015 22.01.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0001756 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 вересня 2014 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживає в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати або змінити вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 вересня 2014 року та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 вересня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.08.2014 р. і остаточно призначено покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що до винесення Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області судового рішення від 29.08.2014 р., він 28.09.2014 р. надавав слідчому свідчення по ще одному епізоду крадіжки з його участю, за яким його засудили 30.09.2014 р., але слідчий безпідставно відхилив його клопотання про об`єднання даних кримінальних справ в одне провадження, що потягло визнання, як обтяжуючою його покарання обставиною, рецидив злочину.
На думку обвинуваченого слідчий, відмовляючись збирати довідки про те, що ОСОБА_5 проживає в м. Первомайську із матір`ю, яка є пенсіонеркою та опікуном неповнолітньої дитини та те, що він періодично мешкав у м. Кривий Ріг зі своєю сестрою ОСОБА_7 , яка є інвалідом 2 групи і потребує постійного догляду, намагався скоріше закрити справу остаточно не розібравшись в справі.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
23.08.2014 р. близько 16.00 години обвинувачений ОСОБА_5 зайшов до магазину «Копійка № 13» ТОВ «Копійка-Р», що розташований по вул. Одеській, 78-Е в м. Первомайську Миколаївської області. Знаходячись в приміщенні магазину, обвинувачений взяв з полиці алкогольних напоїв 1 пляшку пива «Янтарь» ємністю 0,5 л. та направився до відділу промислових товарів, де на одній з полиць побачив запакований картридж «Жиллет fusion power 4» в якому було 4 касети, вартістю 282 грн. 48 коп. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , користуючись тим, що за ним ніхто не спостерігає та не може перешкодити його протиправним діям, підійшов до полиці, взяв картридж «Жиллет fusion power 4», поклав у кишеню брюк та пішов у напрямку каси. Підійшовши до каси, він розрахувався за придбане ним пиво, після чого, утримуючи при собі викрадений картридж «Жиллет fusion power 4», вийшов з магазину. В подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився за власним розсудом.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Судом першої інстанції встановлено що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, в тому числі і корисливих, характеризується посередню, щиро кається у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину при обставинах, установлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, в тому числі і корисливих, посередню характеристику, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину. Тобто суд врахував усі обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається апелянт.
З огляду на наведене, покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Хоча обвинувачений щиро кається у вчиненні злочину, посилається на наявність у нього матері, яка є пенсіонеркою та опікуном неповнолітньої дитини та сестри, яка є інвалідом другої групи (про що у справі відсутні будь-які відомості), але ж ці обставини не є достатніми для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з огляду на дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час вчинення злочинів (період часу 23.08.2014 р. 10.06.2014 р.) ОСОБА_5 був неодноразово судимий (24.03.1999 р., 18.11.2003 р., 01.06.2004 р., 02.08.2004 р., 04.05.2005 р.), судимості в установленням законом порядку не були погашені. Рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Отже об`єднання в одне провадження епізодів викрадення чужого майна чи розгляд їх в окремих провадженнях не вирішував питання визнання при призначенні ОСОБА_5 покарання, як обтяжуючої покарання обставини, рецидиву злочину.
Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 вересня 2014 року відносно ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді
_____________________ _______________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3