Справа №489/670/15-к 23.04.2015 23.04.2015 23.04.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/277/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 :
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачений ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить вирок в частині покарання змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь держави відшкодування витрат на лікування потерпілого у розмірі 4720 грн. 81 коп.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з урахуванням обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого.
Посилається на те, що судом залишені поза увагою обставини, які пом`якшують покарання - відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думка самого потерпілого про достатність покарання ОСОБА_7 без позбавлення волі.
Крім того, вказує на позитивні характеристики ОСОБА_7 з місця проживання, навчання, місця проходження військової служби та спортивної школи олімпійського резерву.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 20 грудня 2014 року, близько 13 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку № 39 по пр. Жовтневому в м. Миколаєві, на ґрунті особистих неприязних відносин та раптово виниклої сварки, маючи на меті завдання тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою в область живота ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження у виді розриву печінки.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника та думку обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваного вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані апеляційному суду документи, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини справи, доведеність вини, кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , а також вид і розмір призначеного йому покарання захисником в апеляційній скарзі не оспорюються, тому, відповідно до ч.1 ст.403 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.
Що стосується покарання обвинуваченого, то воно призначене у межах санкції ч.1 ст.121 КК України, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного (тяжкий злочин), даних про особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується, раніше не судимий, пом`якшуючих покарання обставини - щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Зваживши на зазначене, районний суд дійшов висновку про необхідність ізоляції ОСОБА_7 від суспільства, однак, своє рішення у цій частині фактично не умотивував.
Проте, апеляційний суд визнає, що судом 1-ї інстанції не в повній мірі дотримані вимоги ст.ст.65-67 КК України, недостатньо враховані обставини справи та характеристика особи обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, а також взагалі полишено поза увагою, що до постановлення вироку ОСОБА_7 добровільно відшкодував потерпілому майнову шкоду, пов`язану із лікуванням, у розмірі 7000 грн., про що потерпілий повідомив у судовому засіданні, а також думку самого ОСОБА_9 щодо його згоди з прокурором у судовим дебатах про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Ці обставини, які істотно знижують суспільну небезпеку обвинуваченого та думуа потерпілого, відповідно до ч.2 ст.66 КК України, можна визнати такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
За наявності викладених обставин, виключно позитивної характеристики ОСОБА_7 , який до того ж має вищу освіту і постійне місце роботи за фахом, а також відсутності у провадженні обставин, які б обтяжували покарання, апеляційний суд, відповідно до ч.2 ст.65, ч.1 ст.75 КК України, приходить висновку, що ОСОБА_7 не є особою, що становить підвищену суспільну небезпеку, тому може бути звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, з числа передбачених ч.1 ст.76 КК України.
За такого, апеляційні доводи захисника є прийнятними, отже вирок у частині покарання обвинуваченого підлягає відповідній зміні.
Керуючись ст.ст.405,407,424,426,532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2015 року у відношенні ОСОБА_7 в частині покарання змінити.
На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_7 - особисте зобов`язання - скасувати.
В іншій частині вищевказаний вирок районного суду залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді: