У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Селівона
О.Ф.,

суддів Кривенди О.В.,
Пивовара В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 13 березня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
захисника ОСОБА_1. на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23
листопада 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Запорізької області від 21 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_2.

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Запоріжжя, раніше судимого 25.06.2003 р. за ч. 3
ст. 15, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 16.09.2005 р. умовно-достроково на 1 рік
10 місяців 10 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, і
призначено йому за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України 5
років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_2. остаточно
призначено 5 років 1 місяць позбавлення волі без конфіскації майна.

Прийнято рішення щодо цивільного позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Запорізької області від 21 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_2. залишено
без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_2. засуджено за те, що він та невстановлені
слідством особи, діючи за попередньою змовою між собою, 15 липня 2006 року,
приблизно з 2 год. 30 хв. до 3 год., поблизу магазина «Економ-плюс» по вул.
Зестафонській у м. Запоріжжі вчинили напад з метою заволодіння чужим майном на
ОСОБА_3. та ОСОБА_4., поєднаний із застосуванням до них насильства,
небезпечного для їх життя і здоров'я. При цьому нанесли ОСОБА_3. удар скляною
пляшкою з пивом по голові, від якого вона впала. Водночас нанесли потерпілому
ОСОБА_4. удар невстановленим предметом у потиличну частину голови, а коли він
після цього упав, нанесли множинні удари в область голови. Потім невстановлена
слідством особа нанесла удар ногою в область голови ОСОБА_3., внаслідок якого
вона втратила свідомість. Після цього ОСОБА_2. відкрито заволодів майном
ОСОБА_3. загальною вартістю 945 грн., яке знаходилось у ОСОБА_4.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1.
просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_2. скасувати, а справу закрити на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 187 КК України. Мотивує тим, що винність засудженого у вчиненні
розбійного нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я
особи, яка зазнала нападу, не доведено, а висновки суду в цій частині
ґрунтуються на непослідовних, суперечливих та таких, що не можуть бути визнані
об'єктивними, показаннях потерпілих, які на момент вчинення на них нападу і їх
звернення з цього приводу в органи міліції перебували у стані алкогольного
сп'яніння, дані протоколів пред'явлення потерпілим особи для впізнання отримано
з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а інші докази винуватості
засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину відсутні, при цьому
показання свідків на користь ОСОБА_2. судом необґрунтовано не взято до уваги.
Вважає, що апеляційний суд, розглядаючи справу за апеляцією на вирок щодо
ОСОБА_2., не перевірив наведені у ній доводи і безпідставно залишив її без
задоволення, не зазначивши в ухвалі відповідних мотивів такого рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно
відмовити.

Винність ОСОБА_2. у вчиненні злочину, за який його засуджено,
підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку
доказами, які узгоджуються між собою.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_3., показання якої послідовні й незмінні протягом
досудового та судового слідства, розповіла, що у ніч з 14 на 15 липня 2006 року
близько 2 год. вона разом із ОСОБА_4. поверталася додому після святкування на
роботі дня народження останнього, під час чого вона вжила приблизно 50 г
алкоголю і почувалася нормально. Біля зачиненого нічного магазина «Калинка», що
по вул. Зестафонській в Осипенківському мікрорайоні м. Запоріжжя, до них
підійшли троє невідомих хлопців, один з яких запитав, де розташований
найближчий нічний магазин, на що вона їх спрямувала і разом із ОСОБА_4. теж
направилася туди, щоб придбати продукти. Діставшись магазину, вони побачили, що
хлопці вже там. Придбавши необхідне, вона і ОСОБА_4. попрямували в бік вул.
Узбекістанської і, коли йшли по вул. Зестафонській, вона відчула сильний удар з
заду скляною пляшкою з пивом по голові, від чого впала на землю. Лежачи на
землі, вона бачила, що троє хлопців, у тому числі й той, який цікавився місцем
знаходження нічного магазина і якого вона потім бачила біля магазину разом з
іншими хлопцями, б'ють ОСОБА_4., який також лежить на землі. Після цього двоє з
цих хлопців знову почали бити її і після нанесеного кимось із них удару ногою
їй по голові вона втратила свідомість. Перед цим хтось із хлопців звернувся до
неї на ім'я, яке міг почути, коли вони йшли з ОСОБА_4. і останній його називав.
Отямившись, вона дізналася від ОСОБА_4., що ці хлопці забрали у нього її сумку
з усіма речами. Вони одразу звернулись в органи міліції, де вона на одній з
фотокарток раніше судимих осіб упізнала ОСОБА_2., якого добре запам'ятала,
оскільки з усіх він був самим балакучим.

Під час пред'явлення особи для впізнання, очної ставки з ОСОБА_2. та
розгляду кримінальної справи щодо нього в суді потерпіла ОСОБА_3. наполягала на
цих своїх показаннях і упевнено вказувала на нього як на особу, яка в числі
інших вчинила розбійний напад на неї та ОСОБА_4., зазначивши, що ані з
підсудним, ані з його родичами вона не знайома і підстав для обмови ОСОБА_2. у
неї немає.

Потерпілий ОСОБА_4. під час досудового слідства та в суді дав показання про
обставини розбійного нападу на нього та ОСОБА_3., аналогічні показанням
останньої. При цьому він зазначив, що, коли вони з ОСОБА_3., придбавши
необхідне, йшли з нічного магазину, він обернувся і побачив, що троє хлопців,
які перед тим питали їх про місце знаходження магазину і яких вони потім бачили
біля магазину, ідуть за ними. Крім них на вулиці нікого не було. З метою забезпечення
особистої безпеки потерпілий ОСОБА_4. під час досудового слідства відмовився
від очної ставки з ОСОБА_2. і заявив клопотання про проведення його впізнання
поза візуальним спостереженням. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4.
упевнено вказував на ОСОБА_2. як на особу, яка в числі інших вчинила розбійний
напад на нього та ОСОБА_3. і особисто відібрала у нього сумку з речами
останньої, а також належний йому пропуск.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_5. в ніч з 14 на 15 липня 2006 року він
здійснював чергування і приймав від ОСОБА_3. та ОСОБА_4. заяву про вчинення на
них розбійного нападу. При цьому потерпіла, хоч і вживала напередодні
алкогольні напої, поводилася адекватно і усвідомлювала те, що з нею сталося.

Як убачається з показань свідків ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., які є
родичами ОСОБА_2. і у яких він тимчасово проживав, на підставі цих показань
неможливо зробити категоричний висновок про те, що в період часу з 2 год. до 3
год. у ніч з 14 на 15 липня 2006 року ОСОБА_2. перебував у квартирі зазначених
осіб і не мав можливості з неї вийти.

Сукупністю вищевказаних доказів спростовуються доводи касаційної скарги
захисника ОСОБА_1. про непричетність ОСОБА_2. до інкримінованого йому злочину.

Дії ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б бути
підставою для скасування або зміни постановлених у даній справі судових рішень,
не виявлено.

Апеляційний суд, розглядаючи кримінальну справу щодо ОСОБА_2. в
апеляційному порядку, перевірив доводи, наведені в апеляціях засудженого і його
захисника, аналогічні доводам касаційної скарги, і обґрунтовано визнав їх
безпідставними, зазначивши у своїй ухвалі докладні мотиви такого висновку, з
яким погоджується і колегія суддів.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у статті 384 КПК
України, немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги захисника ОСОБА_1. у кримінальній справі
щодо ОСОБА_2 відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф.
Кривенда О.В.
Пивовар В.Ф.