Провадження № 11-кп/792/9/15
Справа № 677/878/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасового жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, судимого:
· 20.01.2005 року Красилівським районним судом за ч.2 ст.289, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
· 22.04.2005 року Красилівським районним судом за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 16.07.2007 року на підставі постанови Гусятинського районного суду Тернопільської області відповідно до вимог ст.82 КК України із заміною невідбутого строку 1 рік 7 місяців 16 днів на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно;
· 12.02.2008 року Хмельницьким міскрайонним судом за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільненого 08.10.2012 року за відбуттям строку покарання,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з 16 лютого 2014 року.

Мобільний телефон Fly та 500 грн. повернуто ОСОБА_7 , а пінопластову упаковку, яка зберігається в Красилівському РВ УМВС України в Хмельницькій області, ухвалено знищити.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1116 грн. 07 коп. судових витрат.

За вироком суду, 15 лютого 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 вирішив заволодіти грошовою виручкою продовольчого магазину Ролс, що знаходиться по вул.Грушевського в м.Красилові і належить потерпілій ОСОБА_9 . З цією метою він озброївся предметом, схожим на револьвер, і о 17 годині 33 хвилини прийшов на автобусну зупинку, яка розташована поряд з приміщенням магазину, де став чекати зручний момент, коли в приміщенні не буде покупців.

Безпосередньо перед входом у магазин обвинувачений, щоб не бути впізнаним, прикрив обличчя шарфом темного кольору і о 18 годині 27 хвилин, шляхом вільного доступу, проник в приміщення магазину. Там він одразу ж напав на продавця магазину ОСОБА_10 , направивши на неї предмет схожий на револьвер, який остання сприймала як вогнепальну зброю і реальну загрозу життю, став погрожувати вбивством у випадку не передачі йому грошей з каси.

Сприймаючи ці дії як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, ОСОБА_10 віддала обвинуваченому частину грошей, а їх рештою ОСОБА_7 заволодів самостійно. Усього ж він заволодів грошима в сумі

2780 грн.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та провадження у справі закрити, посилаючись на те, що інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв, що під час пограбування магазину біля нього взагалі не був, а свідок ОСОБА_11 його оговорила, оскільки перебувала з ним у неприязних стосунках, що суд безпідставно не узяв до уваги показань свідків: ОСОБА_12 про те, що на зображеному відео він його не впізнав; ОСОБА_13 про те, що коли о 17 годині 45 хвилин, купивши в цьому магазині „Бренді - колу, він вийшов на вулицю, то на зупинці ані його - ОСОБА_7 , ані ОСОБА_11 не бачив; ОСОБА_14 про те, що до нього на роботу у с. Щиборівка він приїхав біля 19 год. 15 хвилин і був одягнутий не в ту куртку, про яку розповідали продавець магазину ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 , як не взяв до уваги і даних запису відеоспостереження за цим магазином, із якого видно, що особа, яка поблизу магазину розмовляла з ОСОБА_11 , була одягнена у інший, ніж той, що його описала ОСОБА_11 , одяг, та даних проведених в с. Щиборівка протоколів оглядів, якими спростовується його причетність до вчинення цього кримінального правопорушення.

Не оспорюючи можливості перебування його мобільного телефону в зоні дії базової станції оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_1 , стверджує, що судом поверхово досліджені як ці дані, так і дані роздруківок телефонних з`єднань його мобільного телефону з іншим абонентом, адже в той час він рухався від центра м. Красилова до с. Щиборівка і, цілком можливо, що його мобільний телефон обслуговувала ця базова станція оператора мобільного зв`язку, а судячи по тривалості зафіксованої о 18 годині 21 хвилина 07 секунд телефонної розмови в 413 секунд, яка закінчилася о 18 годині 28 хвилин, тоді як згідно даних відеокамер спостереження магазину „Ролс №№2 та 3, які знаходились у приміщенні цього магазину, нападник зайшов у магазин о 18 годині 27 хвилин 53 секунди.

Звертає увагу на те, що судом безпідставно не було задоволено його клопотань: про допит свідка ОСОБА_15 , який міг би підтвердити, що ще в серпні 2013 року куплений ним пістолет „Магнум Є-38 у присутності цього свідка було вилучено працівниками міліції; про проведення трасологічної експертизи вилученого в магазині фрагменту відбитку взуття; відеозаписів камер спостереження Красилівського районного відділу міліції за 16 лютого 2014 року, адже його, затриманого, у цей відділ міліції було доставлено значно раніше, ніж про це було складено протокол про затримання.

Акцентує увагу й на порушеннях законодавства та права на захист під час проведення його впізнання продавцем магазину ОСОБА_10 , а відтак про визнання цього доказу недопустимим, посилаючись на те, що згідно показань свідка ОСОБА_16 під час того, як він із статистами розсілися по місцях, для впізнання, то з приміщення виходив працівник міліції і закликав ОСОБА_10 для проведення впізнання, а згідно показань свідка ОСОБА_17 , його - ОСОБА_7 , ще до офіційного впізнання, впізнавали дві дівчини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні шляхом проникнення в приміщення магазину нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.
Так, продавець магазину ОСОБА_10 показала, що приблизно о 18 годині 30 хвилин 15 лютого 2014 року у магазин „Ролс, в якому вона працювала, забіг невідомий чоловік з напівприкритим обличчям та незначною косоокістю, якого вона впізнала під час проведення впізнання, і яким виявився ОСОБА_7 , та який наставив на неї пістолет і, погрожуючи вбивством, почав вимагати гроші. Частину грошей вона йому віддала, а решту обвинувачений забрав сам. Під час огляду запису відеокамер спостереження магазину, вона впізнала нападника, який перед тим, як учинити напад, спілкувався з ОСОБА_11 , яка є покупцем магазину.

Зазначені показання підтвердила потерпіла ОСОБА_9 власник цього магазину, до якої ОСОБА_10 телефонувала після вчинення нападу.

Під час проведеного впізнання ОСОБА_10 серед пред`явлених їй осіб впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила на неї напад та заволоділа грошовими коштами магазину, що підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання та фототаблицями до нього.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 та ОСОБА_20 підтвердили факт впізнання продавцем ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_7 , як особи, яка 15 лютого 2014 року у магазині „Ролс напала на неї та заволоділа грошовими коштами.

Згідно показань свідка ОСОБА_11 , в день вчинення кримінального правопорушення, а саме 15 лютого 2014 року, біля магазину „Ролс вона бачила ОСОБА_7 о 17 годині 45 хвилин та о 18 годині 15 хвилин, який під час розмови з нею повідомив, що чекає автобуса.

Згідно даних запису відеокамери №1, яка розміщена на вулиці біля магазину „Ролс убачається, що о 17 годині 33 хвилини ОСОБА_7 прийшов на автобусну зупинку поблизу магазину, розмовляв із ОСОБА_11 , потім перебував під навісом зупинки та виходив з-під нього о 18 годині 23 хвилини та о 18 годині 25 хвилин, а о 18 годині 30 хвилин він вже вийшов із магазину „Ролс, а згідно даних записів відеокамер №2 та №3, які здійснювали відеоспостереження в приміщенні магазину, видно, що нападник у магазині перебував та вимагав грошових коштів в період часу з 18 години 27 хвилин 53 секунди до 18 години 29 хвилин 59 секунд.

Відповідно до даних роздруківок інформації про дзвінки із мобільного телефону, який був у користуванні ОСОБА_7 , останній мав телефонні розмови в зоні дії базової станції №9892, на території дії якої розташований і магазин Ролс.

Давши належну правову оцінку цим доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а в сукупності - достатності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього кримінального правопорушення нападі з проникненням в приміщення магазину з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, і правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України.

Доводи апеляції ОСОБА_7 цих висновків суду не спростовують.

Так, впізнання ОСОБА_10 обвинуваченого ОСОБА_7 було проведено у відповідності до вимог ст.228 КПК України, а складені з цього приводу протоколи (т.2 а.п. 55-56, 59-60) узгоджуються з положеннями ст.231 КПК України.
Та обставина, що працівник міліції закликав ОСОБА_10 до приміщення, у якому безпосередньо проводилось впізнання не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим.
Більше того, як ствердив у суді свідок ОСОБА_17 , який в якості понятого приймав участь у цьому впізнанні, перед його проведенням він у коридорі знаходився з ОСОБА_21 , якій ніхто не повідомляв де серед інших пред`явлених для впізнання осіб перебуває ОСОБА_7 , а коли її запросили для впізнання, то вона впізнала його як особу, яка напала на неї в магазині.

Судом ретельно перевірялись твердження ОСОБА_7 про те, що через неприязні стосунки ОСОБА_11 його оговорила, проте вони не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовані як показаннями цього свідка про те, що вона перебувала та перебуває у нормальних стосунках з ОСОБА_7 , а коли ввечері 15 лютого 2014 року додому повернулась сестра та розповіла про пограбування магазину „Ролс, то вона - ОСОБА_11 , повідомила матері, що біля цього магазину випадково зустріла ОСОБА_7 , з яким вони з одного села, так і даними камери відеоспостереження магазину „Ролс №1, на яких зафіксовані їх зустрічі у вказаний ОСОБА_11 час поблизу цього магазину.
Згідно показань свідка ОСОБА_13 , він дійсно 15 лютого 2014 року приблизно о 17 годині 45 хвилин, придбавши у магазині „Ролс напій „Бренді-кола, розпивав його в прибудові біля цього магазину, і на те, хто у цей час знаходився на зупинці уваги не звертав.
Те, що приятелі ОСОБА_7 - ОСОБА_12 не впізнав його на вилученому з камер спостереження магазину „Ролс відео, а ОСОБА_14 - описав одяг, у якому ОСОБА_7 був одітий, коли після вчиненого розбійного нападу приїхав в с. Щиборівку, і який, на думку апелянта, відрізняється від описаного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 одягу, також не свідчить про те, що розбійний напад був вчинений не ним, адже ОСОБА_7 впізнала ОСОБА_10 , на яку він безпосередньо вчиняв цей напад, а за твердженням ОСОБА_11 , за декілька хвилин до цього нападу вона спілкувалася з ним поблизу магазину „Ролс.
Узгоджуються з висновками суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні цього розбійного нападу й дані оператора мобільного зв`язку про те, що розмову по мобільному телефону тривалістю 413 секунд він розпочав о 18 годині 21 хвилині 07 секунд, і це зафіксовано камерою спостереження за магазином „Ролс, після чого, з метою розбійного нападу, проник в цей магазин, що зафіксовано камерами відеоспостереження, розміщеними в приміщенні цього магазину.

Оскільки ОСОБА_7 не інкримінувалось вчинення розбійного нападу з допомогою купленого ним у 2013 році пістолету „Магнум Є-38, якого, як він стверджує, ще у 2013 році було вилучено працівниками міліції, то судом обґрунтовано відхилено його клопотання про допит з цього приводу свідка ОСОБА_15 , який і мав підтвердити обставини вилучення цього пістолету.

Підставно, на думку колегії суддів, відхилив суд і його клопотання про проведення трасологічної експертизи вилученого в магазині фрагменту відбитку взуття та про вилучення відеозаписів камер спостереження Красилівського райвідділу міліції за 16 лютого 2014 року, адже цими даними винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину суд не обґрунтовував.
Більше того, навіть якщо цей фрагмент відбитку взуття залишений не ним, то це не спростовує висновків суду про вчинений напад саме ОСОБА_7 , адже є очевидним, що крім нього у цей день магазин, з метою покупки товарів, відвідували покупці, які і могли цей слід залишити.
Ті обставини, що протокол про затримання ОСОБА_7 16 лютого 2014 року, за його твердженням, було складено хоча і в цей день, проте за часом пізніше, ніж таке затримання в дійсності відбулося, що під час оглядів місць його перебування інкриміновані йому грошові кошти не були знайдені, також не спростовують висновків суду про його винуватість у вчиненні злочину.
Про те, що його було затримано саме 16 лютого 2014 року апелянт не заперечує, а згідно резолютивної частини вироку, відбуття ним покарання ухвалено обчислювати саме з 16 лютого 2014 року, тобто з дня його затримання.
З моменту вчинення ним розбійного нападу до проведених оглядів пройшов значний проміжок часу, у який ОСОБА_7 і розпорядився викраденими під час цього розбійного нападу коштами.

Покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією майна, яке є власністю обвинуваченого, призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та у межах санкції ч.2 ст.187 КК України з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.
Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи таке покарання, суд урахував особу ОСОБА_7 , його посередню характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які б пом`якшували призначене покарання, а також як обтяжуючу покарання обставину-рецидив злочину.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 3-х місяців з дня її оголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2