УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Г оловуючого ОСОБА_20.,

суддів ОСОБА_21. і ОСОБА_22,

при секретарі судового засідання ОСОБА_23,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, громадянки України, уродженки смт. В. Коровинці Чуднівського району Житомирської області, мешканки АДРЕСА_1, такої, що судимості не мала,

за участю прокурора ОСОБА_24.,

захисника ОСОБА_2.,

засудженої ОСОБА_1.,

ВСТАНОВИЛА:

З касаційними скаргами до суду касаційної інстанції звернулись засуджена ОСОБА_1. та її захисник ОСОБА_2. з вимогами про скасування судових рішень щодо ОСОБА_1. та закриття щодо неї провадження.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від

З листопада 2014 року ОСОБА_1. засуджено за:

- ч. З ст. 358 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з обігом грошових коштів та товарно- матеріальних цінностей, строком на два роки.

На підставі ст. 75 ЮС України ОСОБА_1. звільнено від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку три роки з покладенням на неї обов'язків, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 11 989 грн. 50 коп. заподіяної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року в частині призначення покарання скасовано вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 3 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1. та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_1 призначено покарання:

- за ч. З ст. 358 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки;

- за ч. З ст. 191 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з обігом грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з обігом грошових коштів та товарно- матеріальних цінностей строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування основного та додаткового покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку три роки з покладенням на неї обов'язків, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишено без зміни.

В касаційній скарзі засуджена посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати судові рішення та закрити провадження.

Мотивуючи касаційну скаргу ОСОБА_1. зазначає про те, що її дії за ч. З ст. 191 КК України кваліфіковано неправильно, тому що вони не містять такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, оскільки були тотожними, отже їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 191 КК України. Також скаржниця зазначає, що вирок обґрунтовано неналежними доказами, оскільки висновок службового розслідування проведений службою безпеки банку та її пояснення отримані не в передбаченому КПК України порядку і не можуть бути доказами у кримінальному провадженні. Також засуджена вказує, що апеляційний суд порушив засади змагальності сторін, оскільки відхилив клопотання про відтворення відеозапису камер спостережень банку. ОСОБА_1. твердить що судові рішення не містять належних доказів її винуватості у вчиненні злочинних дій за які її засуджено і не відповідають вимогам ст. 370 КПК України.

Захисник ОСОБА_2. в касаційній скарзі твердить про те, що письмовими доказами у провадженні винуватість ОСОБА_1 не доведено, а докази, на які послався суд у вироку на підтвердження вини ОСОБА_1. є неналежними. Також захисник зазначає, що апеляційний суд неналежно розглянув доводи апеляційних скарг сторони захисту, та постановив судове рішення, текст якого фактично дублює текст вироку суду першої інстанції, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Касаційна скарга захисника ОСОБА_2 містить доводи, аналогічні доводам касаційної скарги засудженої щодо неможливості використання висновку службового розслідування, проведеного службою безпеки, як доказу у кримінальному провадженні та щодо порушив засади змагальності сторін апеляційним судом через відхилення клопотання про відтворення відеозапису камер спостережень банку. Вимоги касаційної скарги захисника ОСОБА_2 аналогічні вимогам касаційної скарги засудженої.

Доводи касаційної скарги захисника, які стосуються невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, відповідно до 438 КПК України, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

ОСОБА_1. визнано винуватою в тому, що вона працюючи на посаді старшого касира ПАТ «Укрсоцбанк», у різних його відділеннях у період з 10 липня 2012 року по ЗО жовтня 2012 року підроблювала документи- бланки видаткових касових ордерів, які видаються чи посвідчуються банком, і які надають права, зокрема підроблювала підписи клієнтів у графі «Підпис отримувача», та достовірно знаючи про те, що такі заяви є підробленими, використовувала їх з метою привласнення належного ПАТ «Укрсоцбанк» майна, яке було їй ввірене у зв'язку з виконанням трудових обов'язків. Такі дії ОСОБА_1. вчиняла за наступних обставин. Так, 10 липня 2012 року в приміщенні Житомирського відділення №280 по вул. Перемоги, 7-а у м. Житомирі внесла до бланку заяви на видачу готівки №РІВ 319 на ім'я клієнта ОСОБА_3. завідомо неправдиві відомості - підробила підпис вказаного клієнта в графі «Підпис отримувача», завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та достовірно знаючи про те, що ця заява є підробленою, цього ж дня о 15 год. 05 хв., використала її- зняла з належного ОСОБА_3 рахунку НОМЕР_1, грошові кошти на суму 7 993 грн., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, 7 вересня 2012 року ОСОБА_1., у приміщенні Коростенського відділення №283 ПАТ «Укрсоцбанк» по вул. Грушевського, 42 у м. Коростені, повторно, у бланку заяви на видачу готівки №РЛЗ 079 на ім'я клієнта ОСОБА_4 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останньої, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 14 год. 37 хв., використала її - зняла з належного ОСОБА_4 рахунку НОМЕР_2, грошові кошти на суму 103 грн. 90 коп., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Також 5 жовтня 2012 року ОСОБА_1. у приміщенні Бердичівського відділення №286 ПАТ «Укрсоцбанк», вул. Леніна, 23/1, у м. Бердичіві, повторно, у бланку заяви на видачу готівки

№РІВ 005 на ім'я клієнта ОСОБА_5 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останнього, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та, цього ж дня о 10 год. 22 хв., використала її - зняла з належного ОСОБА_5 рахунку НОМЕР_2 грошові кошти на суму 100 грн., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_1. 9 жовтня 2012 року у приміщенні Бердичівського відділення №286 ПАТ «Укрсоцбанк» по вул. Леніна, 23/1, у м. Бердичіві, повторно, у бланку заяви на видачу готівки

№РЛЗ 032 на ім'я клієнта ОСОБА_6 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останньої, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 11 год. 25 хв., використала її - зняла з належного ОСОБА_6 рахунку НОМЕР_3 грошові кошти на суму 260 грн., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_1. 11 жовтня 2012 року у приміщенні Бердичівського відділення №286 ПАТ «Укрсоцбанк» по вул. Леніна, 23/1, у м. Бердичіві, повторно, у бланку заяви на видачу готівки №РІВ 061 на ім'я клієнта ОСОБА_7 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останнього, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 15 год. 9 хв., використала її - зняла з належного ОСОБА_7. рахунку НОМЕР_7 грошові кошти на суму 799 грн. ЗО коп., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

У цей же день ОСОБА_1. у вказаному приміщенні Бердичівського відділення №286 ПАТ «Укрсоцбанк», повторно, у бланку заяви на видачу готівки №ПВ 034 на ім'я клієнта ОСОБА_8 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останньої, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 12 год. 16 хв., використала її - зняла з належного ОСОБА_8 рахунку НОМЕР_4 грошові кошти на суму 1 598 грн., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім зазначеного, ОСОБА_1. 25 жовтня 2012 року у приміщенні Житомирського відділення № 280 ПАТ «Укрсоцбанк», по вул. Перемоги, 7-а у м. Житомирі, повторно, у бланку заяви на видачу готівки №РІВ 321 на ім'я клієнта ОСОБА_9 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останньої, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 15 год. 33 хв., використала її- зняла з належного ОСОБА_9 рахунку НОМЕР_5 грошові кошти на суму 298,68 доларів США, які о 15 год. 39 хв. перевела в гривневий еквівалент - 2 438 грн. 70 коп., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_1. 30 жовтня 2012 року, у приміщенні Корольовського відділення №284 ПАТ «Укрсоцбанк», по вул. Київська, 64 у м. Житомирі, повторно, у бланку заяви на видачу готівки №БІВ 051 на ім'я клієнта ОСОБА_11 в графі «Підпис отримувача» підробила підпис останньої, завіривши даний документ печаткою ПАТ «Укрсоцбанк», та цього ж дня о 11 год. 17 хв., використала ї ї- зняла з належного ОСОБА_10. рахунку НОМЕР_6 грошові кошти на суму 3 996 грн. 50 коп., завдавши ПАТ «Укрсоцбанк» матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали касаційну скаргу ОСОБА_1., прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні нею кримінальних правопорушень, за які її засуджено, підтверджено викладеними у вироку належними доказами у їх сукупності, що узгоджують між собою та яким суд дав належну оцінку. Такі докази ґрунтуються на повному і всебічному розгляді всіх обставин провадження, та у своїй сукупності спростовують твердження ОСОБА_1. в касаційній скарзі про те, що злочинних дій вона не вчиняла.

Суд дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено. Вина ОСОБА_1. підтверджена наданими суду першої інстанції показаннями свідків- працівників банку: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16., ОСОБА_17- які підтвердили, що у їх присутності ОСОБА_1 визнала свою винуватість у заволодінні коштами, написала пояснювальні записки та частково відшкодувала банку заподіяну шкоду. Такі показання ОСОБА_1. надавала під час проведення перевірок за фактом викрадення грошей клієнтів банку і зазначені свідки були присутніми під час проведення таких перевірок.

Про визнання вини ОСОБА_1 у викрадені грошових коштів клієнтів банку та часткове відшкодування нею банку заподіяної шкоди зазначив у суді й свідок ОСОБА_18., який є працівником служби безпеки банку.

Свідки ОСОБА_3., ОСОБА_8., ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні в суді першої інстанції стверджували про те, що вони будь-яких коштів зі своїх банківських рахунків у вказаний період не знімали та заяв про видачу готівкових коштів до банку не писали. Свідок ОСОБА_19., який є сином клієнта банку ОСОБА_11, зазначив, що його матір будь-яких коштів зі свого банківського рахунку у період зникнення грошей не знімала та із заявою про видачу готівки до банку не зверталась.

Показання вказаних свідків перевірено в судовому засіданні і підстави вважати, що ці свідки могли б обмовити ОСОБА_1 не встановлено.

Хоча й згідно наявних у висновку експерта №1/58 даних від 27.01.2013 року, підписи виконані в графі «Підпис отримувача» в заявах на видачу готівки від імені ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_19., ОСОБА_3. та ОСОБА_9 виконані не даними особами, а іншою особою з наслідуванням підпису вказаних осіб, однак відповідно до наявних у висновку експерта даних №1/59 від 28.01.2013 року, підписи розташовані в графі «Підпис платника» в заявах на переказ готівки на рахунки ОСОБА_8., ОСОБА_6, ОСОБА_7., ОСОБА_5 ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виконані ОСОБА_1

Вина ОСОБА_1. підтверджується також належно дослідженими судом першої інстанції даними, що містяться на СБ-диску відеозапису із камер спостереження, що знаходяться у відділеннях банків, де зафіксовано, що на час зняття грошей з клієнтських рахунків, з яких зникли грошові кошти під час проведення ОСОБА_1 банківських операцій, в касах відділень банків були відсутні будь-які сторонні особи.

Окрім зазначеного, вину ОСОБА_1. у вчиненні злочинних дій, передбачених ч.ч. З, 4 ст. 358, ч. З ст. 191 КК України підтверджено й іншими наявними у провадженні доказами, зокрема її власними зізнаннями, викладеними у пояснювальних записках, зі змісту яких вбачається, що остання підробляла підписи у документах та знімала гроші, а всі виявлені недостачі зобов'язувалась повернути.

Спростовано вимогами закону й твердження скаржників у касаційних скаргах про безпідставне долучення до кримінального провадження пояснювальних записок ОСОБА_1. й про те, що суд не вправі приймати їх за доказ її вини, оскільки висновок службового розслідування проведений службою безпеки банку та її пояснення отримані не в передбаченому КПК України.

Вказані письмові пояснення ОСОБА_1. долучено до поданої начальнику управління ДСБЕЗ УМВС України в Житомирській області заяви про кримінальне правопорушення і є невід'ємною частиною цієї заяви. Самі наявні в матеріалах кримінального провадження пояснювальні записки, безпосередньо досліджено судом в судовому засіданні, у відповідності до вимог ст. 95 КПК України, їм надано належну правову оцінку. За наведених обставин суд законно визнав відомості, що містяться в зазначених пояснювальних записках, як факт, що підтверджує вину ОСОБА_1. у вчиненні кримінальних правопорушень.

Зазначені дані спростовують твердження ОСОБА_1. та її захисника в касаційних скаргах про те, що ОСОБА_1. не підробляла підписи клієнтів банку та не заволодівала їх грошима.

Крім того, при порушенні питання про неправильну кваліфікацію її дій та необхідність їх перекваліфікації з ч. З на ч. 1 ст. 191 КК України, ОСОБА_1. по суті не заперечує вчинення нею привласнення чужого майна, яке було їй ввірене.

Не ґрунтуються на законі й доводи засудженої про неправильну кваліфікацію її дій за ч. З ст. 191 КК України. Такі дії не можна вважати тотожними, оскільки їх було вчинено в різний час, у різних відділеннях банку, направлення в які не було попередньо відомим для ОСОБА_1., щодо різних клієнтів банку. Отже у провадженні відсутні дані, які свідчили б про те, що такі дії ОСОБА_1. були об'єднані єдиним злочинним наміром, тобто були тотожними. Крім того, аналогічні твердження перевірено й судом апеляційної інстанції. У судовому рішенні апеляційного суду надано відповідь на доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_1. та належно мотивовано висновок щодо доведеності її вини та належності й допустимості доказів. З таким висновком погоджується й колегія суддів при перевірці провадження в касаційному порядку.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які є достатніми, належними, допустимими, та зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1. у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень доведена повністю, а її дії судом першої інстанції за ч.ч. З, 4 ст. 358 КК України а також за ч. З ст. 191 КК України за кваліфікуючою ознакою повторність, кваліфіковано правильно.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено процесуальних порушень при дослідженні і оцінці наведених у вироку доказів, які ставили б під сумнів правильність висновку суду щодо доведеності вини ОСОБА_1. у вчиненні зазначених у вироку кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації її дій.

Суд першої інстанції, як і апеляційний суд, розглянули кримінальне провадження щодо ОСОБА_1. та постановили судові рішення, які відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства. Мотивувальна частина вироків містить, у тому числі, й формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини ОСОБА_1. і мотивів вчинених нею злочинів. Ретельно перевірені судом, та дістали належну оцінку доводи ОСОБА_1. про її непричетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, з якою погоджується й колегія суддів при розгляді касаційної скарги.

Спростовано матеріалами провадження й твердження скаржників у касаційних скаргах про те, що під час розгляду провадження апеляційним судом порушено засади змагальності сторін, оскільки відхилено клопотання про відтворення відеозапису камер спостережень банку. З матеріалів провадження вбачається, що будь яких клопотань, ані письмових, ані усних, до апеляційного суду не надходило, про що свідчать самі матеріали провадження та дані журналу судового засідання. Отже, апеляційний суд урахувавши всі вимоги як кримінального процесуального так і кримінального закону, постановив законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, що відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

За таких обставин касаційна скарга засудженої ОСОБА_1. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від

З листопада 2014 року та вирок Апеляційного суду Житомирської області від 21 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_20 ОСОБА_21 ОСОБА_22