ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4795/14-к
Провадження № 1-в/210/2/15

"26" березня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника засудженого адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі клопотання ОСОБА_5 , засудженого вироком Магаданського міського суду Магаданської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8-ми років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В :
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 відмовився приймати участь у розгляді заявленого клопотання як безпосередньо, так і в режимі відео конференції (дистанційного судового провадження), у зв`язку з чим розгляд клопотання здійснюється за відсутності заявника. При цьому, засуджений був звільнений 17 березня 2015 року по відбуттю покарання, однак останній у своїх заявах, адресованих суду, наполягає на розгляді його заяви, та просить не припиняти розгляду справи у зв`язку з його звільненням та задовольнити його клопотання.

Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року за клопотанням ОСОБА_5 останньому призначено захисника із числа захисників Дніпропетровського обласного центру по наданню безоплатної вторинної правової допомоги. У зв`язку з відмовою від захисника ОСОБА_6 та клопотанням про його заміну, засудженому призначено іншого захисника із числа захисників Дніпропетровського обласного центру по наданню безоплатної вторинної правової допомоги.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання засудженого та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відхилити клопотання засудженого, оскільки останній своїм ставленням до праці не довів свого виправлення, тому до нього не можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Суд, вислухавши захисника, прокурора, дослідивши клопотання, дослідивши особову справу засудженого, його індивідуальну програму, приходить до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання, у зв`язку з чим відхиляє його, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин (ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінко і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покаранню виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконання громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Розглядаючи клопотання засудженого про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за ч. 1 ст. 115 КК України (з урахуванням постанови Жовтневого районного суду м. Харкова, яким вирок Магаданського міського суду Магаданської області відносно ОСОБА_5 приведено у відповідність до положень КК України), тобто за особливо тяжкий умисний злочин проти життя та здоровя людини.

З матеріалів особової справи засудженого (із 6 томів) вбачається, що прибувши до КВК-80 ОСОБА_5 заохочень не мав, однак вимоги режиму відбування покарання порушував неодноразово(нетактовна поведінка, відмова від праці, відмова від виконання завдань, відмова від їжі, порушення розпорядку дня), за що піддавався стягненням, усього 9 стягнень ( ДІЗО, догана, ПКТ, попередження), які станом на 26 березня 2015 року погашені.

Разом з тим, після відмови в задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_5 ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області був тимчасово етапований до Криворізької установи виконання покарань УДПтС України в Дніпропетровській області (надалі КСІ № 3) для розгляду його апеляційних скарг, а в подальшому, був тимчасово залишений Дзержинським районним судом для розгляду його заяв.

В ході судового розгляду, задоволено клопотання прокурора про витребування з КСІ № 3 характеристик на засудженого, з метою повного та всебічного розгляду заяви засудженого.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення на ОСОБА_5 , останній заохочень не мав, та в період з 11.12.2014 року по 29.12.2014 року мав 4 стягнення за суперечки з адміністрацією, відмови від слідування до суду, нанесення тілесних ушкоджень, за що був поміщений до карцеру, отримував попередження та догани. Станом на день розгляду заяви стягнення не погашені.

Як вбачається з характеристик на засудженого, у тому числи й з установи КСІ № 3, засуджений не усвідомлює необхідності робіт, суспільно-корисної праці, за складом не спокійний, не задовільно реагує на індивідуально-виховну роботу, схильний до шантажу, невмотивованих скарг, на зауваження реагує агресивно. З індивідуальної програми на засудженого вбачається, що останній не довів свого виправлення.

Дані факти не можуть свідчити, що ОСОБА_5 своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Також суд враховує, що п. 17 ППВСУ від 26 квітня 2002 р. зазначено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання здійснює великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, під час судового засідання у справах цієї категорії суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, у тому числі й ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, тощо.

Разом з тим, за час перебування на розгляді клопотання, судом створені необхідні умови для ознайомлення зі справою, призначено засудженому захисника, однак засуджений постійно вчиняв конфлікти з конвойною ротою, неадекватно поводився в судовому засіданні, відмовлявся надати будь-які пояснення судові, слідувати до суду, знайомитись зі справою, а отримавши довідку про свої доходи, взагалі відмовився від участі в судовому засіданні, та наданні будь-яких пояснень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

Суд не знаходить ґрунтовними доводи засудженого, наданими в ході розгляду клопотання, що суд має призначити почеркознавчу експертизи, оскільки в порядку ст. 537 та 539 КПК України таких процесуальних дій не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , засудженого вироком Магаданського міського суду Магаданської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 8-ми років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляції до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу.

У судовому засіданні 26 березня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст оголошено 30 березня 2015року.

Суддя: ОСОБА_1