У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Косарєва В.І.,

за участю
прокурора скаржника захисника

Морозової С.Ю.,
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 16 вересня
2008 року матеріали справи за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
й апеляційної інстанції, на постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду
Черкаської області від 11 січня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

постановою старшого слідчого з ОВС СВ ПМ ДПА в Черкаській області від 2 березня 2007 року порушено кримінальну
справу щодо директора ПП “Віком плюс” ОСОБА_1 за ознаками злочину,
передбаченого ч.2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК України. Як зазначено у цій
постанові, приводом та підставою для порушення даної кримінальної справи стали
матеріали дослідчої перевірки, проведеної співробітниками Черкаського ВПМ УПМ
ДПА в Черкаській області, та акт перевірки, проведеної працівниками Черкаської
ОДПІ, які вказують на наявність достатніх даних про те, що директор ПП “Віком
плюс” ОСОБА_1 з метою заволодіння бюджетними коштами у розмірі 13454157 грн.
незаконно відніс зазначену суму коштів
до складу бюджетного відшкодування
по податковій декларації з ПДВ за
квітень 2006 року, використовуючи при цьому підроблені документи, але цей
злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

26 квітня 2007 року Соснівський
районний суд м. Черкас, розглянувши скаргу ОСОБА_1 на
постанову про порушення кримінальної справи щодо останнього, скасував зазначену
постанову та відмовив у порушенні кримінальної справи
щодо ОСОБА_1

Ухвалою Апеляційного суду
Черкаської області від 11 січня 2008 року
цю постанову районного суду залишено без зміни.

У касаційному
поданні прокурор просить судові рішення скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд. На його думку, місцевий та апеляційний суди замість перевірки
приводів і підстав до порушення кримінальної справи, вдалися до оцінки
доказів, які були зібрані по справі, що є істотним порушенням
кримінально-процесуального закону. Доводить, що у прокурора були достатні дані, які вказували
на наявність у діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 і ч. 5 ст. 191 КК
України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду
України, пояснення прокурора Морозової С.Ю. на підтримання касаційного подання,
скаржника ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які вважали рішення судів першої й
апеляційної інстанції законними та обґрунтованими, а касаційне подання - безпідставним,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 236-8
КПК України, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен
перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, і
не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом
при розгляді справи по суті.

Як убачається з постанови старшого слідчого від 2 березня 2008 року, приводом та підставою для порушення кримінальної справи стали
матеріали дослідчої перевірки та акт перевірки № 2709/15-210 від 15.05.2006 року,
проведеної працівниками Черкаської ОДПІ, в яких містилися достатні
дані, що вказують на наявність в
діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч. 2 ст.
15 і ч. 5 ст. 191 КК України. Зокрема, те, що ОСОБА_1 з метою заволодіння бюджетними коштами у розмірі 13454157 грн. незаконно
відніс зазначену суму коштів до складу бюджетного відшкодування на рахунок платника
у банку по податковій декларації з ПДВ за квітень 2006 року, використовуючи при
цьому підроблені документи - платіжне доручення № 1 від 31.03.2006 року на підтвердження сплати ПП “Віком плюс”
через філію “Діамантбанку” в м. Дніпропетровську
вартості обладнання, у т.ч. ПДВ у розмірі
13454157 грн., та свідоцтво про якість придбаного гірничошахтного обладнання, але злочин не довів до кінця з причин, що не залежали
від його волі.

Згідно з вимогами п. 7.7.4 Закону України
“Про податок на додану вартість” платник податку, який має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування,
подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому
органу подає органу Державного казначейства України копію декларації з відміткою
податкового органу про її прийняття. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного
відшкодування.

У матеріалах дослідчої перевірки міститься
копія податкової декларації з податку на додану вартість з відміткою про її прийняття
Черкаською ОДПІ 4.05.2006 року. Даний документ 5.05.2006 року подано до відділу
Державного казначейства України. До нього долучено заяву про повернення бюджетного відшкодування в сумі 13454157 грн.,
розрахунок суми бюджетного відшкодування, податкову накладну, копію платіжного доручення
№ 1 від 31.03.2006 року та копії свідоцтв про якість придбаного гірничошахтного обладнання, виготовленого Ясинуватським
машинобудівним заводом. Зазначені документи підписані від імені ОСОБА_1 й завірені печаткою ПП “Віком плюс”. (т.1 а.с. 15- 34)

З відповіді ж заступника директора
філії банку “Діамант” убачається, що по рахунку ПП “Віком плюс” за період з 1
березня по 5 квітня 2006 року руху грошових коштів не було, що суперечить даним, які містяться в копії платіжного
доручення № 1. (т. 1 а.с. 136)

З даних, які містяться у довідці за
підписом директора ВАТ “Ясинуватський машинобудівний завод”, убачається, що на цьому підприємстві взагалі не
виготовляється зазначене гірничошахтне обладнання, й посвідчення його якості заводом
не видавалися. (т.1а.с. 133)

Цих обставин суд не врахував та передчасно
дійшов висновку, що окрім декларації, інших документів на підтвердження відшкодування
з бюджету 13454157 грн. ОСОБА_1 до відповідних органів не подавав та документів не підробляв.

Крім того, в порушення вимог закону замість
перевірки зазначених слідчим приводів і підстав до порушення кримінальної справи
щодо ОСОБА_1, суд вдався до оцінки доказів щодо правомірності
використання вексельної форми розрахунків між покупцем та продавцем за придбане
гірничошахтне обладнання, щодо наявності чи відсутності в його діях ознак складу
злочину, що може бути лише при провадженні досудового слідства після порушення кримінальної
справи або при розгляді справи по суті.

Таким
чином, суд в порушення вимог ст. 236-8 КПК України заздалегідь вирішив ті
питання, які вирішуються судом при розгляді справи по суті.

У зв'язку з цим колегія суддів
вважає, що дане рішення місцевого суду є неправильним і необґрунтованим.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляції прокурора, не звернув увагу
на допущені помилки і постановив незаконне рішення, яке, як і постанова
місцевого суду, підлягає скасуванню.

При новому розгляді місцевому
суду необхідно дотримати вимог ст.
236-8 КПК України, перевірити доводи подання й прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

задовольнити касаційне подання
заступника прокурора Черкаської області.

Постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2007 року, якою скасовано постанову старшого слідчого з ОВС
СВ ПМ ДПА в Черкаській області від 2
березня 2007 року про порушення кримінальної справи щодо директора ПП “Віком
плюс” ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 і ч. 5 ст.
191 КК України, та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня
2008 року, якою це рішення суду першої інстанції залишено без зміни, -
скасувати, а справу направити у той же місцевий суд на новий судовий розгляд
іншим суддею.

Судді:

Міщенко С.М.
Косарєв В.І.
Глос Л.Ф.