АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/105/15 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 368 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.10.2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Золочіві, Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, раніше не судимий, одружений, працюючий на посаді в.о. начальника державної екологічної інспекції в Харківській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних, контролюючих та державних органах на 3 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 77 КК України ОСОБА_7 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних, контролюючих та державних органах на 3 роки.

Судові витрати стягнуто з обвинуваченого, доля речових доказів вирішена.

Відповідно до вироку, 29.08.2014 р. близько 15:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні Державної екологічної інспекції в Харківській області, в будівлі Держпрому, отримав від ОСОБА_9 неправомірну грошову винагороду в розмірі 70 000,00 гривень за подальше безперешкодне перебування останнього на займаній посаді головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Харківської області, відповідального за організацію роботи постів екологічного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Пісочин», Державної екологічної інспекції в Харківській області.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь - якої дії чи бездіяльності з використанням наданого їй службового становища, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних, контролюючих та державних органах на 3 роки та з конфіскацією майна.

На обґрунтування апеляції вказав, що не погоджується з мірою покарання, яка була визначена без об`єктивного врахування ступеню вини та даних, що характеризують обвинуваченого, призначене покарання не спів розмірне тяжкості вчиненого злочину. Вважає, що суд невірно вказав у якості обставини, що пом`якшує покарання повне визнання провини та сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляції прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги та обсудивши заперечення на апеляційну скаргу захисника, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з кримінального провадження, обгрунтованість засудження ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України в апеляції не оспорюється.

Згідно з обвинувальним актом, вказано, що ОСОБА_10 29.08.2014 р. близько 15:00 год., перебуваючи в приміщенні Державної екологічної інспекції в Харківській області, в будівлі Держпрому, отримав від ОСОБА_9 неправомірну грошову винагороду в розмірі 70 000,00 гривень за подальше безперешкодне перебування останнього на займаній посаді головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Харківської області, відповідального за організацію роботи постів екологічного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та «Пісочин», Державної екологічної інспекції в Харківській області.

Ці дії органом досудового слідства кваліфікували за ознаками одержання службовою особою неправомірної вигоди, вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Як видно з матеріалів, ОСОБА_10 скоїв даний злочин будучи працюючим на посаді в.о. начальника Державної екологічної інспекції в Харківській області.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_10 виконував обов*язки начальника Державної екологічної інспекції в Харківській області та його посада керівника управління відноситься до шостої категорії. Тому він, будучи службовою особою, вчинив злочин, займає відповідне становище.

Крім того, орган досудового слідства вказав, що дії обвинуваченого поєдніні з вимаганням неправомірної вигоди.

У той же час в поняття вимагання неправомірної вигоди включається пропозиція, яка має характер вимоги (примусу), яка підкріплюється: відкритою погрозою або створенням таких умов, які переконують особу у наявності реальної небезпеки його інтересам, що змушує його погодитися з вимогою.

Але в обвинувальному акті не вказано, що в діях ОСОБА_10 включаються пропозиції, які мають характер вимоги і які підкріплюються: відкритою погрозою або створенням таких умов, які переконують особу у наявності реальної небезпеки інтересам особи, що змушує його погодитися з вимогою. Таким чином, не наведено у чому є вимагання неправомірної вигоди.

Оскільки у обвинувальному акті не вказані ознаки, що свідчать про наявність вимагання з боку ОСОБА_7 , тому кваліфікацію по ознаці вимагання неправомірної вигоди слід виключити з обвинувачення.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд 1-ї інстанції врахував вимоги ст.ст. 65-67 КК України.

При цьому, покарання призначено в межах, встановлених санкцією ч. 3 ст. 368 КК України з урахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, які пом*якшують та обтяжують покарання.

Як видно з матеріалів обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимим не був, одружений, на його утриманні малолітня дитина 2012 року народження, проживав з дружиною, донькою та батьками пенсіонерами. При цьому, у зв*язку з наявністю захворювання періодично проходив курс лікування. Згідно з матеріалами справи, він вину визнав повністю, розкаявся, сприяв розкриттю злочину.

У той же час, ОСОБА_10 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права займати посади в правоохоронних, контролюючих, державних органах, яке підлягає реальному виконанню.

Наведене свідчить, що суд врахував принцип індивідуалізації покарання, положення загальної частини КК України, ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудного та обставини, що пом*якшують покарання.

Вказані дані спростовують доводи апеляції прокурора, що призначене покарання не співрозмірне з тяжкістю вчиненого злочину та даними, що характеризують обвинуваченого, а також, що він повністю не визнавав провини та не сприяв розкриттю злочину.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.10.2014 р. щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку кваліфікуючу ознаку одержання неправомірної вигоди поєднане з вимаганням.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді: