Справа № 199/4155/15-к
ВИРОК
іменем України
05 серпня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000871 відносно:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, освіта середня, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимогов силу ст. 89 УК України, -

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
17.04.2015 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_3 , знаходячись на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до паркану, який розділяє його будинок та будинок його сусіда ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 . Під час розмови між ними несподівано відбувся словесний конфлікт, в результаті чого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, спрямований на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 в цей же день, тобто 17.04.2015, продовжуючи перебувати на території свого домоволодіння біля паркану, приблизно о 10:00 годині, своєю правою рукою взяв цеглину і кинув її через паркан в сторону ОСОБА_7 , однак з першого разу не влучив в останнього. Після чого ОСОБА_3 здійснив кидок цеглиною вдруге та влучив у ліву руку потерпілого ОСОБА_7 , після чого направився до своєї будівлі.
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_7 згідно висновків експерта № 2452е від 26.05.2015 та №3485е від 04.08.2015 тілесні ушкодження у вигляді: синця розташованого по зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на ліктьовий суглоб та передпліччя у верхню та середню її третину, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що частково визнає свою вину в тому, що дійсно між ним та сусідом ОСОБА_7 виник конфлікт під час якого він нецензурно виражався та кидав цеглою у двір ОСОБА_7 . Але він кидав цеглою не умисно і не цілився в ОСОБА_7 , оскільки його через паркан видно не було. Потім йому від працівника міліції стало відомо, що начебто він кудись потрапив в ОСОБА_7 .. Він не бачив потрапив він чи ні, а тому розвернувся і пішов у двір. ОСОБА_7 в цей час за свою за руку не хапався, продовжував далі складати цеглу у своєму дворі. Під час конфлікту він з потерпілим були в вдвох. Потім вийшла дружина потерпілого, яка теж виражалася нецензурною лайкою. Вважає, що якби ОСОБА_7 не кидав сміття у бік його двору, то конфлікту б не було.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що його вина у вчиненні даного злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується повністю дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він 17.04.2015 о 10:00 годині пішов на город, де завалив на паркан сусідів старий туалет. Після чого вибіг сусід ОСОБА_3 та почав його обзивати. Він попросив домовитися, щоб старий туалет там тимчасово постояв. Після чого ОСОБА_3 підняв шум і почав обзивати та погрожувати йому, на що він відповів, що це не по-людськи, обернувся і пішов. В цей час ОСОБА_3 перескочив через паркан у його двір, але, побачивши у його руці палку та його дружину поряд, втік до себе в двір. Далі він продовжив працювати у дворі, але ОСОБА_3 знову повернувся і почав зі злістю кидати в нього цеглини. Він ухилився від кидка цеглиною, який прямував у голову, але другий кидок ОСОБА_3 потрапив йому в руку. Від цього кидка увечері він вже не міг роздягнутися самостійно та ворушити рукою, відчував сильний біль. У зв`язку із травмуванням він проходив лікування у травматолога. На даний момент лікується у невропатолога. Раніше він ніколи не переносив такого стресу, а після дій ОСОБА_3 у нього був нервовий зрив, йому прописували крапельниці, робив уколи. На лікування витратив багато грошей.
З показів свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні слідує, що 17.04.2015 о 10:00 годині вона знаходилася вдома, почула крики і побачила, як в її чоловіка ОСОБА_7 сусід ОСОБА_3 цілився цеглою. Потім ОСОБА_3 викинув цеглу і побіг до себе у двір. Але через 10-15 хвилин ОСОБА_3 повернувся зі своєю дружиною та вони почали лаятися. Вона підійшла до них і попросила поговорити «по сусідські», але вони почали виражатися нецензурною лайкою та провокувати конфлікт. В наслідок кидка ОСОБА_3 цеглиною була пошкоджена рука її чоловіка, на якій утворилася пухлина, на ранок вони пішли до дільничного і він їх направив на судмедекспертизу. Травматолог призначив лікування чоловіку. Від болю в руці чоловік не спав ночами, лікарі прописали йому ліки для сну. До конфлікту з ОСОБА_3 ушкоджень у чоловіка на тілі не було, оскільки вони виникли саме від удару цеглою.
З показів свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні слідує, що вона є сусідкою сторін даного провадження. На великодньому тижні виник скандал між сусідами ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , під час якого вона чула крики ОСОБА_10 , ОСОБА_7 і ОСОБА_3 . Пізніше вона передзвонила ОСОБА_10 , яка повідомила їй, що ОСОБА_3 кинув камінь, який потрапив у її чоловіка. Пізніше вона спілкувалася безпосередньо з ОСОБА_7 з приводу конфлікту і бачила на його руці синяк. Свідок ОСОБА_11 також повідомила, що сусід ОСОБА_3 раніше під час конфлікту з нею також кидався цеглиною, про що вона писала заяву дільничному інспектору.

Свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні показала, що 17.04.2015 потерпілий ОСОБА_7 складав цеглу під їх парканом і цегла прогнула паркан. Каркас від старого туалету був обпертий на паркан. Її чоловік зробив зауваження, на що ОСОБА_7 почав виражатися нецензурними словами та кинув цеглину в них, сховавшись за туалетом, а її чоловік перекинув цеглину назад. Потерпілий в цей час стояв за туалетом, приблизно на відстані трьох метрів. Вважає, що чоловік в нього не потрапив цеглиною.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20.05.2015 потерпілий ОСОБА_7 в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_13 та понятих розповів про нанесення йому легких тілесних ушкоджень його сусідом ОСОБА_3 та показав механізм нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 17.04.2015 за місцем його проживання.

Згідно висновку експерта № 2452е від 26.05.2015 за результатом проведення судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця розташованого по зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на ліктьовий суглоб та передпліччя у верхню та середню її третину, які могли утворитися не менш, як від однієї дії тупим твердим предметом, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, незадовго до його огляду та зверненням його до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у нього тілесного ушкодження можливо вказати, що воно не суперечить механізму його утворення на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту від 20.05.2015.
Відповідно додаткового висновку експерта №3485е від 04.08.2015 виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_7 у вигляді : синця розташованого по зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині з переходом на ліктьовий суглоб та передпліччя у верхню та середню її третину, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Судово-медичний експерт ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні,в повному обсязі підтвердила висновок експерта № 2452е від 26.05.2015 та з її роз`яснень слідує, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, про який розповів потерпілий, не суперечить об`єктивним судово-медичним даним та узгоджується з його показами, даними при проведенні слідчого експерименту, з яких слідує, що обвинувачений наніс удар в руку цеглиною.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 , в яких він фактично не визнав свою вину в спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , та вважає його покази такими, які продиктовані бажанням уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Зокрема, покази обвинуваченого ОСОБА_3 спростовані показами потерпілого ОСОБА_7 та очевидця події свідка ОСОБА_10 , сумніватися в об`єктивності яких у суду не має підстав. Як потерпілий ОСОБА_7 , так і його дружина ОСОБА_10 показували, що до конфлікту з ОСОБА_3 у потерпілого не було жодних тілесних ушкоджень на лівій руці. Сам обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив в судовому засіданні те, що він кидав цеглу в бік потерпілого ОСОБА_7 , тому не може сказати чи потрапила цегла в потерпілого чи ні. Покази же потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_10 підтверджені об`єктивними судово-медичними даними, тобто вищевикладеними висновками судово-медичних експертиз, згідно яких експерт прийшов до висновку про наявність тілесних ушкоджень у потерпілого, які могли утворитися в день, на який вказує потерпілий, тобто 17.04.2015 і при обставинах, викладених потерпілим під час слідчого експерименту.

Заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що йому не відомо, від чого у потерпілого виникли тілесні ушкодження також спростовані не тільки вищевикладеними показами потерпілого ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_10 , але і висновками судово-медичної експертизи № 2452е від 26.05.2015, відповідно до якої тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися не менш, як від однієї дії тупим твердим предметом, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, тобто, як вказав потерпілий від удару цеглиною.
Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_12 і обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що ОСОБА_3 не міг влучити цеглиною в потерпілого ОСОБА_7 , який начебто в цей час перебував за вбиральнею, оскільки вважає ці покази лише припущеннями, які спростовані показами самого свідка ОСОБА_12 , яка показала суду, що її чоловік кидав цеглиною в бік потерпілого ОСОБА_7 , так і показами обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно кидав цеглиною в бік потерпілого, про що і пояснював в суді потерпілий ОСОБА_7 , заявляючи, що саме від одного із таких кидків обвинуваченого йому і було спричинено тілесне ушкодження на лівій руці.

Суд також критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не мав наміру спричиняти тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , а тому можлива наявність в його діях лише необережної форми вини, яка при наявності виявлених у потерпілого тілесних ушкодженнях та їх ступеня тяжкості не передбачає кримінальної відповідальності за ст. 125 КК України.

Проте, досліджені і проаналізовані судом обставини справи свідчать, що обвинувачений ОСОБА_3 , кидаючи цеглою в сторону потерпілого ОСОБА_7 , здійснював умисні дії і не міг не усвідомлювати і не передбачати, що кидаючи цеглою може попасти в ОСОБА_7 чи іншу особу його дружину ОСОБА_10 і причинити шкоду їх здоров`ю, і міг допускати настання цих наслідків, що вказує на наявність умисної форми вини обвинуваченого ОСОБА_3 , що в сукупності з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілим та безпосереднім причинним зв`язком їх виникнення від активних дій ОСОБА_3 надало суду можливість прийти до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до невеликої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, характеризується задовільно, офіційно суспільно-корисною працею не займається, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: знаходження на його утриманні двох малолітніх дітей.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням вищевикладеного, ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до наслідків вчинених ним дій, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_7 під час судового розгляду заявлений цивільний позов, який неодноразово уточнювався в бік збільшення, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 2029,16 гривень, моральної шкоди в розмірі 35078,40 гривень, витрат на надання правової допомоги адвокатом в розмірі 3560 гривень.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та пояснили, що матеріальна шкода складається з витрат на придбання потерпілим ліків під час його лікування, що підтверджується копіями чеків. Моральна шкода складається з душевних страждань, втрати душевного спокою, моральних переживань та глибокого психологічного потрясіння після перенесеного стресу у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. Правова допомога представником була надана потерпілому платно на договірних засадах.

Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 , підлягають задоволенню частково.

Так, на підставі ст.ст. 16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, позовні вимоги про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди від злочину є обґрунтованими, підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку і про наявність у потерпілого ОСОБА_7 моральних страждань внаслідок вчиненого злочину.

У зв`язку із характером і глибиною моральних страждань, які переніс потерпілий, їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена потерпілим сума в 35078,40 гривень як компенсація моральної шкоди є явно завищеною, тому з обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст. 127-129 КПК України, на його користь підлягає стягненню сума в розмірі 7000 гривень.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3560 гривень, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відсутні підстави для їх задоволення з огляду на таке.

Виходячи з вимог ч.ч. 1, 2 ст. 87 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі.

Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011, згідно з яким розмір відповідної компенсації не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Проте на підтвердження цих витрат потерпілим та його представником адвокатом ОСОБА_8 не було надано суду доказів, які б свідчили про кількість витраченого представником часу у справі, шляхом надання правової допомоги потерпілому як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду. За таких обставин в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Позовну заяву ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2029 (дві тисячі двадцять дев`ять) гривень 16 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 (сім тисяч) гривень, а всього 9029 (дев`ять тисяч двадцять дев`ять) гривень 16 копійок.

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_7 в іншій частині - відмовити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1