АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/982/14 Справа № 206/2849/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.03.2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
якому ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
Як видно з ухали суду, ОСОБА_8 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2008 року був засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року покарання було замінено на обмеження волі, на підставі ст.82 КК України.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від подальшого відбування покарання, мотивуючи це тим, що він за час відбування покарання довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд вказав, що за весь час відбування покарання ОСОБА_8 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останній раз 22 липня 2013 року, у зв`язку з чим рішенням комісії по наданню пільг та встановленню адміністративного нагляду від 21 серпня 2013 року йому було відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення. Таким чином, суд першої інстанції, приймаючи до уваги характеристику засудженого не знайшов підстав вважати, що ОСОБА_8 сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

В апеляції:

ОСОБА_8 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. На його думку, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм кримінально процесуального законодавства. Зазначає проте, що під час судового розгляду в суді першої інстанції незаконно приймав участь прокурор Калінін, в супереч того, що ухвалою апеляційного суду дана справа була направлена до суду першої інстанції для розгляду в новому складі. Доводи суду з приводу відсутності клопотання адміністрації ІЦЦ -133 та спостережної комісії вважає безпідставними, оскільки згідно вимогам ст. 539 КПК України, при подачі засудженим клопотання про умовно дострокове звільнення не обов`язкова подача вище перелічених документів. Просить ухвалу суду скасувати, постановити свою ухвалу, якою задовольнити клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає, що апеляція засудженого задоволенню не підлягає, а ухвалу суду просить залишити без змін, захисника ОСОБА_7 , який повністю підтримав апеляцію засудженого ОСОБА_8 , просив ухвалу суду скасувати, постановити свою ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи, дослідивши окремі документи, обговоривши доводи, викладені в апеляції та в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що вказана ухвала законна та обґрунтована та не підлягає скасуванню, а відповідно апеляція засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, але умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів справи видно, що за весь час відбування покарання ОСОБА_8 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останній раз 22.07.2013 року, у зв`язку з чим рішенням комісії по наданню пільг та встановленню адміністративного нагляду від 21.08.2013 року йому було відмовлено в застосуванні до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.
Тому на думку колегії судів, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що викладене свідчить про його підвищену та стійку ступінь громадської небезпеки та зумовлює активну злочинну поведінку після звільнення. Що ж стосується позитивної характеристики, та наявні 5 заохочень, вони самі по собі не можуть характеризувати засудженого тільки з позитивного боку за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі та не свідчать про дійсність та об`єктивність його виправлення.

Порушень в ході досудового слідства та у судовому засіданні вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, які б виявились підставою для зміни або скасування ухвали, не виявлено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляції засудженого не вбачається, а ухвалу суду, як законну необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2014 року, якою відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, - залишити без змін.
Судді: