АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/685/15 Справа № 182/6884/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула 14 квітня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за № 0002942 та № 0000458 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_7 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , не працюючого, з освітою 9 кл., розлученого, маючого доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:
-11 березня 2010 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 р. позбавлення волі, звільнений 21.09.2012 р. умовно - достроково на 1 р. 5 міс. 19 днів
визнаний винним за скоєння злочинів передбачених за ч. 2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Також зазначеним вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 у відшкодування матеріальної шкоди 2400 гривень та моральної 3600 гривень.

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_7 7 травня 2014 р. приблизно о 21 год., знаходячись біля буд. № 75 по вул.. Партизанській в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, побачивши раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_10 , у руках якої була сумка, у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 вирвав із рук потерпілої сумку і таким чином відкрито умисно повторно з корисливих мотивів викрав сумку з шкірозамінюючого матеріалу вартістю 70 грн., у якій знаходилися гаманець з шкірозамінюючого матеріалу вартістю 50 грн., гроші у сумі 770 грн., які належать потерпілій ОСОБА_10 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 890 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, він же 1 червня 2014 р. приблизно о 03 год., знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , побачивши раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_12 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок із золотою підвіскою, у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 різко зірвав з шиї потерпілої, чим спричинив їй фізичний біль, тобто застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, і таким чином відкрито умисно повторно з корисливих мотивів викрав ланцюжок із золота 585 проби вагою 3,31 гр. вартістю 2085 грн. з підвіскою із золота 585 проби вагою 1,16 гр. вартістю 476 грн., а потім із карману потерпілої викрав мобільний телефон «Леново А-800» вартістю 1599 грн., в якому знаходилися СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Київстра» вартістю 15 грн., на рахунку 7 грн. та СІМ-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15грн., які належать потерпілій ОСОБА_12 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 4197 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, він же 17 липня 2014 р. приблизно о 15-20 год., знаходячись на території дитячого садку № 54 по вул.. Добролюбова, 23-а в м. Нікополь Дніпропетровської області, побачивши раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_13 , яка йшла з дитячим візком і на шиї якої знаходився золотий ланцюжок із золотою підвіскою, у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 зірвав з шиї потерпілої і таким чином відкрито умисно повторно з корисливих мотивів викрав ланцюжок із золота 585 проби вагою 4 гр. вартістю 1200 грн. з підвіскою із золота 585 проби вагою 1,5 гр. вартістю 450 грн., які належать потерпілій ОСОБА_13 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 1650 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, він же 28 липня 2014 р. приблизно о 21 год., знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , побачивши раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_9 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок із золотим хрестиком, у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 долонями рук схопив її за шию, чим подавив її волю та можливий опір, а потім різко зірвав з шиї потерпілої, чим спричинив їй фізичний біль, тобто застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, і таким чином відкрито умисно повторно з корисливих мотивів викрав ланцюжок із золота 585 проби вагою 5 гр. вартістю 1500 грн. з хрестиком із золота 585 проби вагою 3 гр. вартістю 900 грн., які належать потерпілій ОСОБА_9 , чим заподіяв їй матеріальну шкоду на загальну суму 2400 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В апеляції прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не в повній мірі враховано низки обставин, а саме: що останній протягом 2010 року вчинив ряд умисних корисливих злочинів проти власності, за які був засуджений до реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Зазначає, що ОСОБА_7 веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності, а також забезпечення власного існування за рахунок протиправного заволодіння чужим майном. Крім того, при призначенні покарання суд зазначив як пом`якшуючи обставини-визнання вини, разом з тим судом не надано належної оцінки тим фактам, що ОСОБА_7 скоїв 4 тяжкі корисливі злочини відносно жінок, жодних дій щодо відшкодування спричиненої шкоди не вживав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляцію прокурора, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, так як, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186 КК України у апеляційній скарзі, ніким з учасників процесу не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляції прокурора, про невідповідність призначеного покарання, то колегія судів вважає їх такими що заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Особі , яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчинено нею нових злочинів.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 за скоєння кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 місяців позбавлення волі, суд виходив зі ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину; обставинами, що пом`якшують покарання визнав-визнання вини, а обтяжуючих не встановив.

Проте, приходячи до висновку про можливість призначення ОСОБА_7 за інкриміновані йому кримінальні правопорушення лише у виді 4 років позбавлення волі, тобто у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, суд не дав належної оцінки зазначеним обставинам та призначив занадто м`яке покарання, яке на думку колегії суддів, підлягає збільшенню.

Таким чином, колегія судів, погоджуючись з доводами, наведеними в апеляції прокурора, прийшла до висновку, що покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено з порушенням вимог кримінального закону та не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, тому вирок в частині призначеного покарання на підставах ст. 414 КПК України підлягає скасуванню з ухваленням, відповідно до ст.420 КПК України, свого вироку.

Так призначаючи, покарання, колегія суддів, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує: тяжкість скоєного ОСОБА_7 злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий; обставини за яких він був скоєний, те, що обвинувачений раніше був судимий за тяжкий злочин проти власності, а саме за ч. 2 ст. 187 КК України та був звільнений від відбування покарання за вчинення зазначеного злочин умовно-достроково, однак належних висновків для себе не зробив, а продовжує вчиняти аналогічні злочини, за місцем проживання характеризується посередньо, має малолітню дитину, обставиною що пом`якшує покарання є визнання своє вини, обтяжуючи покарання обставини відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 повинно бути призначено в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, але у виді 5 років позбавлення волі з реальним його відбуттям. І саме таке покарання колегія судів вважає буде достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховувати з 08 серпня 2014 року.

В іншій частині вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року, щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено і на нього може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Апеляційному суді Дніпропетровської області.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4