30.07.2015

Справа № 642/605/15-к
Провадження № 1-кп/642/183/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям.Харкова, громадянина України, що зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше судимого

23.12.2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, на підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 звільнений від відбування покарання,

-за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.263 КК України;

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч.4 ст.187 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцям.Харкова, громадянина України, що зареєстрований в АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-за ч.2 ст.186 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцям.Харкова, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

-за ч.2 ст.186 КК України;

встановив:
ОСОБА_12 , за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_14 , вчинили злочини при наступних обставинах.

Так, в один із днів з 20 по 22 липня 2014 року у денний час, точні дата та час не встановлені в ході досудового слідства, під час бесіди, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у зв`язку зі склавшимся у них скрутним матеріальним становищем, вважаючи, що іншим шляхом покращити його вони не зможуть вирішили заволодіти грошима із аптеки в м. Харкові.

Вступивши таким чином у злочинну змову, спрямовану на заволодіння майном із аптеки, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 розробили план її реалізації.

Згідно із вказаним планом ролі були розподілені наступним чином:

-ОСОБА_12 увійде до приміщення аптеки та, із застосуванням насильства, придушить у співробітників аптеки, що знаходяться там, волю до опору та заволодіє грошима із касового апарату.

-ОСОБА_13 та ОСОБА_14 будуть знаходиться біля вхідних дверей до аптеки та з метою усунення можливого надання допомоги та припинення скоєння злочину забезпечуватимуть неможливість проникнення до неї сторонніх осіб.

-ОСОБА_15 на власному автомобілі привезе їх до приміщення аптеки та з метою забезпечення своєчасного залишення місця скоєння злочину буде чекати в ньому доки вони заволодіють грошима.

З метою реалізації злочинного наміру, 25.07.2014р. біля 18.00 год. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зустрілись біля будинку 8/4 по вул. Червоної зірки в м. Харкові та на автомобілі «ToyotaCrown» під керуванням ОСОБА_15 з метою реалізації їх злочинного наміру проїхали на вул. Іл`їнську в м. Харкова. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , діючи відповідно до розробленого плану, вийшли із автомобіля і пішли до приміщення ДОРП «Обласний аптечний склад № 287», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Клапцова, 46, а ОСОБА_15 , слідуючи відведеній йому ролі, залишився в автомобілі і чекав на співучасників, забезпечуючи тим самим можливість швидкого залишення місця скоєння злочину.

Прибувши до приміщення ДОРП «Обласний аптечний склад № 278», ОСОБА_14 , відповідно до відведеної йому ролі, залишився біля вхідних дверей з метою спостерігання за оточуючою обстановкою та забезпечення невтручання у дії співучасників сторонніх осіб. З метою реалізації злочинного умислу групи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обравши вдалий момент, коли в аптечному складі відсутні покупці, увійшли до приміщення. Діючи за межами згоди, ОСОБА_12 дістав із ранця невстановлений слідством пістолет та направив у бік фармацевта ОСОБА_16 , що знаходилась за скляною вітриною. ОСОБА_13 в цей час знаходився поблизу та своїм виглядом підтримував дії співучасника.

Після цього ОСОБА_12 , перевищуючи межі відведеної йому ролі та не ставлячи ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у свідомість, застосував насильство за допомогою пістолета, небезпечне для життя та здоров`я особи, а саме здійснив один постріл у бік ОСОБА_16 , заподіявши тим самим наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення передньої поверхні грудної клітки справа в 1 міжребер`ї до вихідної рани на задній поверхні грудної клітки зліва, проникаюче в плевральну порожнину з наскрізним ушкодженням по ходу раньового каналу правої легені, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2334-Дм/14 від 01.09.2014, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_16 упала на підлогу та померла, а ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу групи, наблизились до вітрини. ОСОБА_13 з метою пошуку грошей спробував дістати касовий апарат, але йому перешкоджало скло вітрини. ОСОБА_12 з метою полегшення пошуку грошей пістолетом розбив вітринне скло, чим забезпечив безперешкодний доступ ОСОБА_17 до касового апарату.

Продовжуючи злочинні дії, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_12 дістав із касового апарату гроші в сумі 5101 гривня 674 копійки, які належали ДОРП «Обласний аптечний склад № 278», після чого разом із ОСОБА_13 , який весь час знаходився поруч, залишив місце події.

Після чого, ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з місця скоєння злочину з викраденим зникли.

Крім того, в один із днів в період з серпня по грудень 2014 року, точні дата та час в ході досудового слідства не встановлені, ОСОБА_12 , не маючи на те передбаченого законом дозволу, вирішив виготовити холодну зброю кастет.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 в один із днів в період з серпня по грудень 2014 року, точні дата та час в ході досудового слідства не встановлені, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_5 , використовуючи розплавлений свинець і саморобну форму для лиття, незаконно, без передбаченого законом дозволу, виготовив кастет, який для зручності користування довів до необхідної форми шляхом шліфування абразивними матеріалами.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_12 незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав за місцем свого мешкання - у домоволодінні АДРЕСА_5 , а також носив при собі вказаний кастет.

09.12.2014 року об 00.10 год. під час проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0001829 ОСОБА_12 був затриманий працівниками міліції на вулиці біля воріт домоволодіння АДРЕСА_5 . Під час огляду речей ОСОБА_12 співробітниками міліції в рюкзаку останнього було виявлено і вилучено наступні предмети: 27 бойових пістолетних патронів 7,62х25 ТТ, калібру 7,62 мм призначених для стрільби з бойової нарізної зброї відповідного калібру, які відповідно до висновку балістичної експертизи №596 від 09.12.2014 непридатні для проведення пострілів; металевий предмет, виготовлений саморобним способом по типу кастетів, який, відповідно до висновку криміналістичної експертизи № 400 від 09.12.2014, відноситься до ударно-дробильної холодної зброї. Вказаний кастет, який є холодною зброєю, ОСОБА_12 незаконно, без передбаченого законом дозволу, виготовив та носив до моменту припинення його злочинної діяльності співробітниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.263, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України повністю не визнав і пояснив, що 25 липня 2014 року він зустрів ОСОБА_13 , в ході розмови з яким запропонував купити пігулки. Так, біля кіоску їм випадково зустрілись ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , під керуванням останнього знаходився автомобіль. На його прохання ОСОБА_15 повинен був їх відвезти на вул. Героїв Праці. Однак, за браком часу той відмовився. Після цього, він попросив щоб ОСОБА_15 відвіз його з ОСОБА_13 на ОСОБА_18 , туди ближче.

Крім цього, обвинувачений пояснив, що коли вони всі разом направились на ОСОБА_18 , він пригадував, де продаються ліки, і згадав одну з аптек, в яку потім зайшов, однак там не виявилося того, що було необхідно. Повернувшись до автомобіля побачив на лавочці неподалік сидів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Так, з ОСОБА_13 він обговорював можливість заволодіти ліками в аптеці та при цьому не розплатитися за них. Однак, ОСОБА_19 відмовився, а ОСОБА_13 залишився думати.

Крім цього, вказав, що коли він сам зайшов до аптеки за пігулками, то провізор спитала його про рецепт, тоді намагаючись налякати її, він почав вимагати пігулки та гроші. В цей же час почав діставати пістолет, який був постійно заряджений, та в більшості часу знаходився в його рюкзаку, однак у нього не виходило його дістати. Після того як аптекар почала підніматися він почав нервувати і схопив пістолет який знаходився в рюкзаку та оскільки пістолет був без запобіжника відбувся випадковий вистріл і в цей момент забіг ОСОБА_13 .

Пояснив, що в паніці він розбив скло і забрав гроші з каси, гадає, що ОСОБА_13 бачив, що він нахилявся над прилавком, не зрозумів, що в когось поцілив, а коли вибігав сходами, дивлячись як ОСОБА_19 та ОСОБА_13 вибігають, у нього загубився шарф, який знаходився в рюкзаку, ним був обмотаний пістолет.

ОСОБА_13 вбіг в аптеку після того, як він розбив вікно. Після того, коли він прибіг до автомобіля, всі були на місцях, сівши на переднє сидіння сказав щоб їхали. На запитання з приводу того, що сталося, не відповідав. Пізніше позбавився від пістолета, викинувши його з моста в товарний поїзд, що проходив.

Крім цього, обвинувачений пояснив, що пістолет придбав приблизно рік тому, а про те, що в рюкзаку, який вилучений в ході обшуку були виявлені патрони та кастет, до яких він не торкався, належать не йому, відбитків пальців його не має.

Щодо скоєного усвідомлює, що позбавив життя людину, при цьому ніякої домовленості та узгодженості ролей не було, однак ситуація на його думку, пішла не так, як він її планував, первинні свідчення просив не брати до уваги, як такі, що дані під впливом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав і пояснив, що того дня він гуляв сам в районі Одеської, зустрів ОСОБА_12 , який спілкуючись в розмові, сказав, що йому потрібно з`їздити за таблетками. Потім побачили знайомих, що їхали на автомобілі, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , привітались з ними. Вони зупинились, біля сигаретного кіоску.

Зазначив, що він спілкувався з ОСОБА_20 , а ОСОБА_12 з ОСОБА_15 , потім ОСОБА_12 сказав йому сідати до автомобілю, вони їдуть на ОСОБА_18 . Коли приїхали на місце, вийшли з машини та він із ОСОБА_20 сіли неподалік на лавці, оскільки була спека. ОСОБА_12 сказав, що йому потрібно в аптеку, через якийсь час він повернувся, розмовляв телефоном, пояснив, що таблетки дорого коштують, пропонує йому відволікати провізора. ОСОБА_12 перший зайшов в приміщення аптеки, і вже на сходах піднімаючись він почув звук «хлопок», в самому приміщенні кричала дівчина. На вході, побачив дівчину, що стояла ліворуч біля каси, а ОСОБА_12 розбивав в той момент скло вітрини і в цей час почала лунати сирена. Після побаченого він розвернувся і побіг, а вслід за ним сказав ОСОБА_21 , який знаходився неподалік на сходах біля тротуару тікати. Про те, що раніше в цій аптеці раніше працювала його знайома дівчина ОСОБА_22 він знав.

Крім цього, обвинувачений пояснив, що між ними була змова, коли вони вже йшли в аптеку, що його роль полягала в у відволіканні, не міг навіть уявити насильство, тому не погоджується з кваліфікацією його дій, оскільки не знав про застосування пістолету ОСОБА_12 навіть не бачив зброї у нього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав і пояснив, що в той день він ремонтував автомобіль із ОСОБА_23 , потім вони поїхали на Одеську за цигарками, де побачили ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Після розмови, погодились на пропозицію ОСОБА_12 підвезти його і ОСОБА_13 в аптеку на ОСОБА_18 , де ОСОБА_12 хотів купити ліки. Коли приїхали туди, ОСОБА_15 залишався в автомобілі, щоб його зручно поставити в інше місце неподалік, а ОСОБА_12 пішов за таблетками, він із ОСОБА_13 вирішили присісти на лавочці, вони його чекали. Вказує, що безпосередньо вони знаходились на тротуарі біля сходів аптеки, а ОСОБА_13 , коли почув звук (хлопок) вирішив подивитись, що сталося, піднявся на сходи, переступив через поріг, а коли зайшов, перебуваючи там швидкоплинний час, вибіг дуже переляканий, крикнув, що потрібно бігти, сіли в автомобіль і чекали ОСОБА_12 , який повернувся приблизно через п`ять-сім хвилин. ОСОБА_12 був дуже схвильований і кричав «Поехали».
Показав, що про пістолет нічого не знав, побіг тому, що ОСОБА_13 сказав бігти за ним, потім прибіг ОСОБА_12 , скерував швидко їхати, нічого не міг виразно сказати з огляду на подію, яка там сталась.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не визнав і пояснив, що він разом із ОСОБА_14 ремонтували автомобіль, а ввечері в цей день виїхали його перевірити. Зупинившись в районі Одеської біля цигаркового кіоску, зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Зазначив, що ОСОБА_12 попросив його поїхати на вул. Героїв Праці, щоб купити пігулки. Однак, він посилаючись на те, що не має ні часу, ні бензину відмовився. Після чого, ОСОБА_12 пропонує поїхати на ОСОБА_18 , пояснивши, що «За бензин возмещу». Він погодився. Вказує, що із ОСОБА_24 , він взяв ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Пояснив, що ОСОБА_12 показав дорогу, коли приїхали на місце всі вийшли, а він в свою чергу закрив автомобіль, пішов в магазин, всі троє знали, де знаходиться машина, тому коли він повернувся то чекав їх. Перші, хвилин через десять або п`ятнадцять, прибігли ОСОБА_14 із ОСОБА_13 , а ОСОБА_12 через дві - три хвилини, був дуже знервований. На питання «Что случилось?» останній лише квапив його, та казав, що це не його справа, потрібно їхати. Вони направились в сторону Одеської, де ОСОБА_12 вийшов, дав гроші на бензин, а інших підвіз додому, про те, що трапилося дізнався з новин.

Прокурором у судовому засіданні в якості доказу винуватості обвинувачених у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень надані наступні докази:

Висновок судово-медичної експертизи № 1/2334-Дм/14 від 23 грудня 2014 року (т.1 а.с.214-217), відповідно до якого у ОСОБА_16 мали місце наступні ушкодження: тулубу: наскрізне проникаюче вогнепальне кульове поранення передньої поверхні грудної клітини справа в 1-му міжребер`ї (рана №1, згідно умовної нумерації в дослідницькій частині «Висновків експерта» № 2334-Дм / 14) до вихідної рани на задній поверхні грудної клітки зліва (рана №2) проникаюче в плевральну порожнину з наскрізним ушкодженням по ходу раньового каналу правої легені.

На підставі об`єктивних судово-медичних даних, отриманих під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , приймаючи до уваги дані лабораторних методів експертиз, вбачається, що причиною смерті останньої, виявилось проникаюче вогнепальне кульове поранення передньої поверхні тулубу з пошкодженням внутрішніх органів, що потягли гостру кровотечу, що і виявилось безпосередньою причиною смерті. Покази підозрюваного ОСОБА_12 не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, триманим під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , у відношенні механізму спричинення їй тілесних ушкоджень (вогнепальне поранення) та направлення травмую чого об`єкта у бік потерпілої;

Висновок судово-медичної експертизи № 2334-Дм/14 від 25 липня 2014 року (т.1 а.с.219-222), відповідно до якого у ОСОБА_16 мали місце наступні ушкодження: проникаюче вогнепальне кульове поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, утворилися при життєво, незадовго до настання смерті, внаслідок одного пострілу з вогнепальної зброї, заряд (куля) якого мала діаметр поперечного перерізу в межах 0,9см, і носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя (згідно п.2; 1.1.а., п.2; 1.2., П.2.1.3.Й, «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995г .).Є прямий причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями і смертю ОСОБА_16 ;

Висновок судово-медичної експертизи № 510-МК-Дм/14 від 28 липня 2014 року (т.1 а.с.224-226), з якого вбачається, що в ході огляду одягу фармацевта аптеки, халата медичного і блузки вихідне вогнепальне пошкодження на халаті медичному відповідає вихідному вогнепальної пошкодження на блузці і утворюють собою єдиний канал.Ці ушкодження утворилися в результаті однократного пострілу з якої-небудь вогнепальної зброї;

Висновок судово-медичної експертизи № 268-МК-С/14 від 23.12.2014р., та фото таблицею до нього (т.1,а.с.235-240), з якого вбачається, що на правій боковій поверхні рюкзака, у нижньому відділі, в 3,1 см. доверху від місця з`єднання із дном і в 4,5 см. до заду від переднього бокового шва мається сковзне пошкодження, із властивостями вогнепального. Наскрізне вогнепальне пошкодження, що знаходиться на правій боковій поверхні рюкзака, у нижньому відділі, могло виникнути в результаті дії одинокого вогнепального снаряда (кулі), в тому числі і при вистрілі кулі калібру 7,65 мм із вогнепальної зброї, на яку вказує ОСОБА_12 . Однак, відсутність продуктів близького вистрілу на внутрішній поверхні стінок рюкзака може свідчити про наявність додаткової перепони між дульним зрізом зброї і стінки рюкзака як першого слідосприймаючого слою;

Висновок судової балістичної експертизи № 348 від 17 листопада 2014 року (т.2 а.с.3-5), з якого вбачається, що наданий на дослідження предмет є частиною боєприпаса, найбільш вірогідно, оболонковою кулею пістолетного патрона калібру 7,65 мм (7,65x17 Бр) до нарізної зброї. Куля виготовлена заводським способом. Сліди на кулі вказують на те, що вона була відстріляна з каліберної нарізної вогнепальної зброї з середнім ступенем зношеності каналу ствола і контактувала з перешкодою. Слідоутворення на кулі характеризує в якості застосування серію пістолетів іноземного виробництва калібру 7,65 мм (7,65x17 Бр), наприклад, пістолети Вальтера «РР», «РРК», пістолет «С2-27», інші пістолети зі схожим слідоутворенням. Також не виключена можливість застосування переробленої, саморобної зброї з використанням ствола або його фрагменту стандартного пістолета;

Висновок судово-медичної експертизи № 974-Ц/14 від 20 серпня 2014 року, (т.2 а.с.7-11) з якого вбачається, що кров трупа громадянки ОСОБА_16 відноситься до групи А (II) з ізогемагглютініном анти-В. Під час проведення судово-медичної експертиз п`яти змивів з підлоги під столом, шафи, шафи з лівої сторони під №9, з холодильника, з клавіатури і зі скрібів (об`єкт №6), вилучених з місця події, виявлена кров людини.

Під час серологічногодослідження виявлені антиген А і ізогемагглютінін анти-В. Отже, кров, сліди якої були виявлені, може належати будь-якій людині з груповою диференціацією крові А (II) з ізогемагглютініном анти-В, в тому числі громадянці ОСОБА_16 ;

Висновок комплексної судової дактилоскопічно-трасологічної експертизи № 215 від 28.09.2014р. (т.2 а.с.19-25), та фото таблицею до нього, вбачається, що на двісті восьми десяти п`яти фрагментах скла вилучених 25.07.2014 року по АДРЕСА_6 у приміщенні аптеки № 287, виявлено сліди рук, які непридатні для ідентифікації особи.Фрагменти скла №47, №48, №24, №30, №68, №15, №19, вилучені 15.07.2014 року по вул. Клапцова 46 в м. Харкові у приміщенні аптеки № 287, складали раніше єдине ціле. Фрагменти скла №23, №69 складали раніше єдине ціле. Інші фрагменти скла ймовірно складали раніше єдине ціле. Розділення скла на дані фрагменти утворилось в результаті механічного дії;

Висновок криміналістичної експертизи № 6 від 19.01.2015р. та фото таблицею до нього (т.2 а.с.28-33), з якого вбачається, що фрагмент скла, вилучений 23.12.2014р. в ході обшуку автомобіля «ТайотаКровн» д.н.з. НОМЕР_1 та фрагмент скла № 33, вилучений 25.07.2014р. по вул. Клапцова, 46 в м. Харкові у приміщені аптеки № 287 складали раніше єдине ціле;

Протокол огляду місця події від 25.07.2014р. (т.2 а.с.51-56), та ілюстративним матеріалом до нього (т.2 а.с.65-89), в ході якого було оглянуто приміщення аптеки «Обласний аптечний склад» та прилеглий до неї ганок, де на сходах виявлено рукавичка та шарф, фрагменти розбитого скла на підлозі та у залі. Предметів на стійці вітрини, молотка, місця розташування трупа за вітриною на підлозі та пошкодження на ньому ОСОБА_16 , плям бурого кольору, робочого місця касира, бейджик потерпілої;

Протокол огляду трупа від 25.07.2014р., з пошкодженими ділянками тіла (т.2 а.с.57-60);

Протокол огляду трупа від 26 липня 2014 р., в ході якого, вилучався одяг, одягнений на трупі, халат синтетичний білого кольору, блузка світло коричневого кольору; бюстгальтер синтетичний чорного кольору; джинси синього кольору; спідню білизну; шкарпетки бежевого кольору; резинові тапки голубого кольору, що визнані речовими доказами(т.2 а.с.61-62;88-89);

Протокол огляду місця події від 26 липня 2014 р., в ході якого оглядалось приміщення аптеки, за шафами навпроти касової зони вилучалась куля, калібру 7,62 з вираженими слідами деформації головної частини (т.2 а.с.63-64);

Протокол (додаткового) огляду місця події від 27 липня 2014 р., в ході якого оглядалась аптека № 287, за адресою в м. Харків, вул. Клапцова, 46, місце виявлення кулі, вилучались, касові стрічки (т.2 а.с.90-92;93-103);

Протокол слідчого експерименту від 10.12.2014р. (т.2 а.с.153-155) та відеозаписом до нього, в ході якого ОСОБА_12 на місці показав та розповів про обставини нападу на «Обласний аптечний склад» під час якого він заволодів грошовими коштами аптеки, а також вистрілу в провізора. Також показав як він тримав пістолет, де стояв провізор, як знайшов у своєму рюкзаку гільзу, яку викинув у змивний сток;

Висновок судової балістичної експертизи № 596 від 09.12.2014 р. (т.2 а.с.36) з якого вбачається, що представлені на дослідження 27 патронів є боєприпасами бойовими пістолетними патронами 7,62х25ТТ калібру 7,62мм, призначеними для стрільби з бойової нарізної зброї відповідно калібру (пістолети, пістолети-кулемети). Патрони не придатні для проведення пострілів;

Висновок судової балістичної експертизи №400 від 09.12.2014р. (т.2 а.с.39-41), згідно якого, вбачається, що наданий на дослідження предмет, вилучений 09.12.2014р. у ОСОБА_12 , є холодною зброєю. Даний предмет виготовлений саморобним способом по типу кастетів і відноситься до ударно-дробильної холодної зброї;

Протокол огляду місця події від 09.12.2014р. (т.2 а.с.196-198), в ході якого, за місцем проживання ОСОБА_12 в домоволодінні АДРЕСА_5 , були вилучені патрони і кастет, з приводу яких останній зауважень не мав, вказуючи, що заходів впливу до нього не застосовувалось, на підставі його заяв про згоду на огляд особистих речей

(т.2 а.с.199);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2014р. згідно якого ОСОБА_25 впізнання ОСОБА_12 по зросту, тулубу, рисам обличчя, частині обличчя біля носу, як людину, яка скоїла напад на аптеку, що на мить затрималась перед дверима коли вбігав (т.2а.с.135-137);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2014р. згідно якого ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_12 , як особу, що покидала місце скоєння злочину

(т.2 а.с.138-140);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2014р. згідно якого ОСОБА_27 , впізнав особу ОСОБА_12 , як особу що покидала місце скоєння злочину у дворі будинку по АДРЕСА_5 (т.2 а.с.141-143);

Протокол слідчого експерименту від 10.12.2014р. (т.2 а.с.125) за участю ОСОБА_13 , в ході якого він розповів та показав, як він у змові з іншими учасниками потрапив в аптеку, і де стояв ОСОБА_12 тримаючи зброю;

Протокол обшуку ОСОБА_13 від 23.12.2014р., на підставі ухвали слідчого судді за місцем мешкання якого був, виявлений одяг та речі останнього, в яких він знаходився 25.07.2014р. (т.3 а.с.70-76);

Протокол пред`явлення речей для впізнання від 14.01.2015р., згідно якого свідок ОСОБА_27 , впізнав речі які були вдягнені на ОСОБА_13 25.07.2014р. тобто в день скоєння злочину (т.3 а.с.82-84;84-87);

Протокол проведення слідчого експерименту від 12.12.2014р. (т.2 а.с.165-168) за участю ОСОБА_14 , згідно якого, останній розповів як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запропонували йому та ОСОБА_15 здійснити пограбування аптеки з метою заволодіння грошима. Так, 25.07.2014р. вони на автомобілі ОСОБА_15 приїхали до аптеки по вул. Клапцова в м. Харкові, де ОСОБА_12 разом із ОСОБА_13 зайшли в аптеку, а він залишився на сходах в аптеку;

Протокол проведення слідчого експерименту від 10.12.2014р. (т.2 а.с.235-239) за участю ОСОБА_15 , згідно якого, вбачається, що 25.07.2014р. він зустрів ОСОБА_13 який попросив його разом із хлопцями відвезти на ОСОБА_18 . Після отримання його згоди, вони всі разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 поїхали в район Холодної гори в м. Харкові. Так, коли вони вийшли із машини, він залишився чекати на них. Близько 10-15 хв. коли вони повернулись, то він помітив, що ОСОБА_12 був знервований. У його рюкзаку він помітив щось схоже на пістолет. Після чого вони поїхали додому, після чого ОСОБА_12 дав йому 100 грн. на бензин;

Протокол обшуку автомобіля, що перебував у користуванні ОСОБА_15 від 23.12.2014р., проведеним на підставі ухвали слідчого судді, від 24.11.2014р., з ілюстративним матеріалом, в ході якого був вилучений фрагмент скла (т.2 а.с.181-187;188-189);

Протокол обшуку від 23.12.2014р. проведеного на підставі слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_15 , а саме в кв. АДРЕСА_7 , в ході якого був виявлений одяг, а також речі, що були вдягнені на ньому під час вчинення злочину, посвідчення водія (т.3 а.с.66-69);

Протокол слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 02.08.2014р. за участю свідка ОСОБА_28 , в ході якого свідок пояснив, що 25.07.2014р. біля аптеки по вул. Клапцова в м. Харкові він бачив трьох хлопців, які на його погляд були дуже схоже вдягнені. Після того, як він виходив із продуктового магазину, він побачив як ці троє хлопців бігли від аптеки та повернули в двір між будинками (т.2 а.с.242-244);

Протокол огляду предметів від 23.12.2014р., з ілюстративним матеріалом, речей та одягу, вилученого за місцем мешкання ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які визнані речовими доказами (т.3 а.с.77-79; 80-81);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2014р. згідно якого свідок ОСОБА_27 , впізнав ОСОБА_13 по рисам обличчя, статурі тіла, як особу, яку він бачив, коли той покидав місце скоєння злочину у дворі будинку по АДРЕСА_5 (т.2 а.с.129-131);

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.12.2014р. згідно якого свідок ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_13 по рисам обличчя, статурі, як особу, яку вона бачила, що покидали приміщення аптеки № 287 (т.2 а.с.132-134);

Крім викладеного в судовому засіданні були допитані свідки сторони обвинувачення:

ОСОБА_29 , яка в судовому засіданні пояснила, що 25.07.2014р. вирішила завітати до своєї подруги ОСОБА_25 , що працює в аптеці. Коли прийшла близько о 18год.20 хв., то вони разом пішли до підсобного приміщення пити чай, а коли почули звук битого скла і хлопок, то не надали цьому значення, однак в той момент зрозуміли, що щось трапилось. Коли її подруга ОСОБА_30 вибігла в торговий зал, то вона побачила тінь, що начебто вибігає з торгового залу, при цьому не бачила як її подруга натиснула тривожну кнопку. Скільки було осіб, що тікали вона не бачила, а лише запам`ятала силует тіні, якоїсь особи. Коли побачила ОСОБА_31 на полу у крові, то викликала швидку медичну допомогу.

ОСОБА_25 яка пояснила, що на момент скоєння злочину вона працювала в аптеці провізором. Так, її подруга ОСОБА_29 напередодні в вечорі повідомила, що прийде у гості. 25.07.2014р. з нею з ранку на роботу вийшла стажер ОСОБА_32 , з якою разом вони відкрили аптеку, показав ОСОБА_33 як знімати з сигналізації аптеку, перевдягнувшись вони приступили до виконання своїх обов`язків. Близько 18-20 год. прийшла її подруга ОСОБА_34 , і вона провела її в матеріальну кімнату. В той же час ОСОБА_33 , яка через чотири дні повинна була вийти у свою робочу зміну, вона надала вказівки щодо питань, що можуть виникнути у неї при відпуску покупців, цікавитися в неї. Вказує, що кілька разів все пояснювала ОСОБА_33 , виходячи до неї в торговий зал. Потім, коли знов повернулась до подруги пити чай, почула грохот, їй здалося, що впала скляна вітрина, злякавшись побігла в зал до ОСОБА_35 , побачив лише вмить двох чоловіків, один з яких начебто ліз в касу, а інший стояв біля касової зони, у одного з них був намотаний шарф на руці. Зрозумів, що їх грабують, намагалась знайти тривожну кнопку, а в кабінеті у завідуючої нажала на брелок сигналізації, а при своєму поверненні до торгового залу встигла розгледіти тільки один силует спини молодого чоловіка, інший був в окулярах, який на частку секунди озирнувся на неї і побіг. Вона підбігла до ОСОБА_35 , яка лежала на животі в калюжі крові, викликала швидку.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.
Стороною захисту не надано доказів, які б спростовували докази з боку сторони обвинувачення.
Разом з цим, суд не бере до уваги висновок судової експертизи звуко-та відеозапису № 35 від 10.09.2014р. (т.2 а.с.14-16) згідно якого, вбачається, що на наданому на дослідження оптичному диску, у кореневому каталозі, містися один відео файл, у якому зафіксовано відеозапис з камери спостереження за період часу з 19:20:14 25.07.2014р. по 19:33:20 25.07.2014р. де на виготовлених стоп-кадрах відображені силуети осіб, які переміщалися в зоні дії камер відео спостереження, як доказ того, що обвинувачені перебували на місці скоєння злочину у визначений час та дату. Крім цього суд не бере до уваги розписку (т.2 а.с.195) та протокол огляду записки між камерного зв`язку від 15.01.2015р. (т.2 а.с.190), як доказ причетності ОСОБА_14 до скоєного злочину, а також намагання уникнути покарання шляхом домовленості з іншими учасниками групи.

Так, відповідно до положень ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду. Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Крім цього, ст. 89 КПК України встановлено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Під час розгляду справи, вивчення доказів у справі, стороною обвинувачення не надано відповідних ухвал слідчого судді, на тимчасовий доступ до вищевказаних речей і документів. Крім цього, прокурором в судовому засіданні підтверджено, що вказаних дозволів під час досудового слідства отримано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про недопустимість вищевказаних доказів у справі, а тому відповідно до ч.2 ст. 86 КПК України висновок судової експертизи звуко-та відеозапису № 35 від 10.09.2014р. (т.2 а.с.14-16) та розписка ОСОБА_14 не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, і на них не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Під час судового розгляду, стороною обвинувачення у якості доказу, що підтверджує попереднє готування групи до вчинення злочину надано полімерний пакет опечатаний паперовою биркою з пояснювальним написом «Касові стрічки, вилучені під час додаткового огляду місця події 27.07.2014р. в приміщенні аптеки № 287». Вказано, що під час огляду касових стрічок особлива увага була приділена касовим операціям виконаним за короткий проміжок часу до вчинення злочину. Згідно яких було встановлено, що касові операції здійснювались 25.07.2014 в 18:40:22 на суму 78,16 грн., 18:46:56 на суму 22.31 грн. після чого касові операції здійснювались в наступний час: 19:09:32 на суму 6,42 грн., 19:10:32 на суму 9,33грн,19:19:58 на суму 76,58 грн., після 19:19:58 касових операцій не здійснювалось.

Так, даючи оцінку вказаному доказу, колегія суддів приходить до висновку про неналежність доказу враховуючи положення ст. 85 КПК України, так як надані касові чеки не містять будь якої інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також не узгоджуються з іншими доказами.

Даючи оцінку відомостям, що містяться у протоколі огляду мобільного телефону «Нокіа501», що належить ОСОБА_12 , від 11.12.2014 р., а саме файлам із фотознімками особи вдягненої в бриджі синього кольору, спортивну куртку з довгими рукавами чорного кольору, маску, яка закриває все обличчя, кепку і чорні сонцезахисні окуляри. В руках на зазначених фотознімках чоловік тримає предмети схожі на вогнепальну зброю пістолети. Під час огляду телефону ОСОБА_12 виготовлено два скріншоти, а також надруковано три виявлені фотознімки, які долучені до протоколу огляду на підтвердження знаходження у ОСОБА_12 вогнепальної зброї, колегія суддів приходить до висновку, що вказані фотознімки самі по собі без висновків експерта не можуть бути належним доказом у кримінальному провадженні. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України) є доведеною.
Так, ОСОБА_12 перевищуючи межі відведеної йому ролі, здійснив один постріл у бік ОСОБА_16 , а ОСОБА_13 безпосередньо сприяв насильству і заволодінню майном.

Незважаючи на те, що дії обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 розпочаті як грабіж, ОСОБА_12 продовжив діяти з метою заволодіння чужим майном шляхом учинення розбійного нападу та умисного вбивства ОСОБА_16 з користі і цей корисливий умисел він довід до кінця. З цією метою він вийшовши, за межі попередньої домовленості, згідно з пред`явленим обвинуваченням, вважаючи, що ОСОБА_16 може зашкодити реалізації злочинного наміру, вирішив її вбити, а ОСОБА_13 в цей час знаходився поблизу та своїм виглядом підтримував його дії, перелазив через вікно каси за грошовими коштами, тобто приймав безпосередньо участь у протиправному вилученні майна.
Наявність подальшої спрямованості умислу обвинуваченого ОСОБА_12 на вчинення розбійного нападу та умисного вбивства відповідає фактичним обставинам справи і підтверджено зібраними доказами. Так, ОСОБА_12 , вчиняючи грабіж (про який є домовленість з іншими співучасниками), вийшов за межі домовленості та вбив провізора, а ОСОБА_13 своїми діями сприяв застосуванню насильства і скористався ним, їх обопільні дії слід кваліфікувати як розбій.
Все це говорить про усвідомлення обвинуваченими своїх дій.
ОСОБА_13 своїми діями також вийшов за межі загального умислу. Тобто обидва із співучасників вийшли за межі існування попередньої змови, з боку ОСОБА_12 мав місце ексцес виконавця і його дії з позбавлення життя провізора не були спричинені умислом інших співучасників, зокрема ОСОБА_13 .
За таких обставин дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були розпочаті як грабіж, що перейшов у розбій, поєднаний із заподіянням ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, чим скористався ОСОБА_13 .
Будь-яких доказів змови на вбивство суду не надано.
Змови про таке не було і дії ОСОБА_12 про позбавлення життя фармацевта мали характер ексцесу виконавця. Дії спрямовані на позбавлення життя, ОСОБА_12 вчинив самостійно.
Виконавець вчинив злочинні дії, що не охоплювалися умислом інших співучасників, які фактично вийшли за межі угоди заволодіння майном, що відбулась між ними, тобто інші співучасники не передбачали, не бажали та не припускали можливості вчинення тих злочинних дій, що їх вчинив виконавець.
Доводи захисників про непричетність ОСОБА_12 та ОСОБА_36 до розбійного нападу суд вважає безпідставними.
Суд погоджується, що такі обставини не відповідали заздалегідь розробленого плану, ролі інших співучасників у настанні злочинного результату, мотиву та мети посягання, і не охоплювалися умислом ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Співучасники несуть відповідальність лише за діяння, вчинені в межах згоди (домовленості), що відбулася між ними, які попередньо обговорювали між собою обставини вчинення злочину, тобто відкритого заволодіння чужим майном (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Відхилення від такої домовленості призвело до ситуації, за якої вчинене виконавцем підпадає під ознаки співучасті «ексцес виконавця», тобто вчинення ним діяння, яке не охоплюється умислом інших співучасників.
Так, як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 р. № 10 про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб свідчить те, що учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці.
Суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що вони не приймали участі у розбійному нападі, і не знали про наміри своїх знайомих вчинити цей злочин, оскільки на підставі показань обвинувачених, а також зібраних у справі доказах ОСОБА_14 та ОСОБА_15 погодились на виконання зазначеної їм ролі. Вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства і не скористалися ним для заволодіння майном, тому для них було несподіванкою застосування пістолета, про наявність якого вони не знали.
Так, ОСОБА_14 , згідно відведеної йому ролі в цьому плані повинен був стояти на вулиці біля сходів у вході в аптеку, з метою можливого надання допомоги та забезпечення неможливості проникнення до аптеки сторонніх осіб.
ОСОБА_37 за допомогою транспортного засобу, який знаходився в його користуванні, повинен був доставити всіх учасників до місця вчинення злочину, після чого, за допомогою автомобіля забезпечити залишення усіма учасниками місця його вчинення, чекав на їх повернення на незначній відстані, забезпечив безперешкодне та оперативне залишення цього місця, що узгоджується з іншими доказами у кримінальному провадженні.
Після доставки інших учасників вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_15 не відмовився від своєї подальшої участі у вчиненні злочину, не залишив інших учасників і не поїхав у своїх справах, а в дійсності став чекати на їх повернення з викраденим майном.
Обвинувачений ОСОБА_37 від`їхав від місця вчинення злочину на незначну відстань лише до іншого боку цього ж будинку, розуміючи велику вірогідність, та реальну можливість затримання їх співробітниками правоохоронних органів з викраденим майном, за умови залишення місця вчинення злочину за допомогою транспортного засобу, інші учасники після його вчинення зібралися біля автомобіля, на якому усі разом з викраденим майном безперешкодно залишили місце його вчинення.
Суд не може прийняти до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_38 про те, що він не приймав участі у відкритому заволодінні чужим майном (грабіж), за попередньою змовою групою осіб і не знав про наміри своїх знайомих вчинити цей злочин, оскільки на підставі показань обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , зокрема участі в ньому ОСОБА_38 , встановлено, що обвинувачений ОСОБА_37 погодився на виконання визначеної йому планом ролі.
Та обставина, що в ході вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_37 не прийняв безпосередньої участі у протиправному вилученні майна, ніяким чином не може вплинути на кваліфікацію його дій за ч.2 ст.186 КК України, оскільки іншими своїми діями, які були передбачені спільним планом і охоплювалися спільним умислом усіх учасників вчинення злочину, він забезпечив можливість вчинення злочину, і без його активної участі вчинення цього злочину стало б вкрай ускладненим чи навіть неможливим.
Судом не встановлено підстав, за яких всі троє інших обвинувачених по справі, могли б оговорювати ОСОБА_37 щодо його участі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, він безумовно знав про спільну домовленість усіх учасників вчинення злочину і про відведену йому роль в цьому плані. Показання інших обвинувачених логічні, є об`єктивно погодженими між собою на протязі судового слідства.
Відповідно до положень ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
На підтвердження причетності обвинувачених у скоєнні вказаних злочинів, стороною обвинувачення надані протоколи слідчих експериментів, відповідно до яких вони зізналися у скоєнні даних кримінальних правопорушень, самостійно вказали на місця їх скоєння, розповіли про механізм та обставини їх скоєння.
Слідчий експеримент - це перевірка на місці показань, зокрема, підозрюваного, з метою їх уточнення, доповнення у присутності понятих.
Протоколи слідчих експериментів самі по собі є письмовим викладенням зізнавальних показань обвинувачених, даних ними в ході досудового розслідування та від яких вони відмовився в судовому засіданні.
Суд не може брати до уваги показання, які давали обвинувачені в ході досудового слідства і повинен дослідити всі докази безпосередньо.
Доводи обвинувачених про застосування до них недозволених методів ведення досудового розслідування психічного та фізичного насильства, нібито внаслідок якого вони підписали зізнавальні показання на стадії досудового розслідування, при розгляді даного кримінального провадження суд до уваги не приймає, оскільки суд не обґрунтовує вирок показами обвинувачених на стадії досудового розслідування та на них не посилається.
Викладену позицію обвинувачених щодо невизнання вини суд розцінює, як обраний ними спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Дії ОСОБА_12 суд кваліфікує за той злочин, що був наслідком його ексцесу, тобто за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів; за ч.4 ст.187 КК України, оскільки, він вчинив розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та за ч.2 ст.263 КК України, тобто незаконне поводження із зброєю, тобто виготовлення і носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_13 , суд кваліфікує за той злочин, що був наслідком його ексцесу, тобто за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

У відповідності до положень ст. 29 КК України, правова оцінка дій співучасників при ексцесі виконавця характерна для співучасті як у формі спів виконавства, так і з розподілом ролей.

Тобто, група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити грабіж, а один із учасників застосував насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, то його дії слід кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб-відповідно як грабіж за умови, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.

Так дії ОСОБА_13 , який вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив інший більш тяжкий злочин.
Однак, стосовно дій ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , то їх неможливо розцінювати як такі, що перейшли у розбійний напад.
Кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, що поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає недоведеною.
Таким чином суд, кваліфікує дії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні міри покарання колегія суддів, відповідно до ст.65 КК України враховує, ступінь тяжкості вчинених особами діянь, та ступінь здійснення злочинного наміру, суспільної небезпечності злочинів, їх конкретні обставини, і ставлення кожного обвинуваченого до вчиненого, роль і ступінь фактичної участі кожного співучасника, значення такої участі для досягнення мети злочину,відомості про обвинувачених.
Суд був позбавлений можливості вислухати думку матері ОСОБА_39 , з огляду на важкість перенесеної трагічної події, пов`язаної зі смертю її доньки, ОСОБА_16 .
При призначені покарання ОСОБА_12 , суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за якими вчинений злочин, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення до вчиненого, його конкретну роль і ступінь участі у вчинені злочинів, і вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_12 в межах санкції статті кримінального закону у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
При призначені покарання ОСОБА_13 суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за якими вчинений злочин, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, не працює, не одружений, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення до вчиненого, його конкретну роль і ступінь участі у вчинені злочину, і вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_13 в межах санкції статті кримінального закону у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
При призначені покарання ОСОБА_14 , суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за якими вчинений злочин, особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, перебуває у цивільному шлюбі та виховує малолітню дитину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, конкретну роль і ступінь його участі у вчинені злочину, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_15 , суд, згідно із вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини за якими вчинений злочин, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працював директором по фінансам ТОВ «Фармафлекс», де позитивно характеризується, виховувався без одного із батьків, проживає разом із бабою та дідом, матір`ю і малолітньою сестрою, яка є інвалідом із вродженими вадами розвитку головного мозку, а тому фактично є єдиним працездатним утримувачем сім`ї чоловічої статі, його вік, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, конкретну роль і ступінь його участі у вчинені злочину, і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України.
Крім викладеного, суд враховує, що матеріальні збитки у справі відшкодовані, з боку потерпілої відсутні претензії матеріального чи морального характеру.

Під час досудового розслідування директором ДОРП «Обласний аптечний склад» заявлений цивільний позов, від якого він відмовився під час судового розгляду. (т.1 а.с.134). Відмова прийнята судом, наслідки відмови роз`яснені.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України, суд закриває провадження у справі в разі відмови позивача від позову.
Враховуючи відмову від позову та прийняття її судом, провадження в частині цивільного позову підлягає закриттю.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі суд покладає на обвинувачених в межах доведеності вини по кожному епізоду злочинної діяльності.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:
oза п.6 ч.2 ст.115 КК України, і призначити покарання у виді 15 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
oза ч.4 ст.187 КК України, і призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
oза ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити покарання у виді 2 років позбавленні волі;
Відповідно до ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 15 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 грудня 2014 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_12 залишити без змін - у виді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
ОСОБА_13 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і призначити покарання у виді позбавленні волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 08 грудня 2014 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_13 залишити без змін - у виді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі.
ОСОБА_14 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_14 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_14 відраховувати з моменту оголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнивши з під варти в залі суду.
ОСОБА_15 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді позбавленні волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_15 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Відповідно до п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_15 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися для реєстрації у вказану інспекцію і повідомляти її про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_15 відраховувати з моменту оголошення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_15 у вигляді тримання під вартою - скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.
Провадження за цивільним позовом ДОРП «Обласний аптечний склад» на суму 7 552, 92 грн., закрити у зв`язку з відмовою цивільного позивача від позову. (т.1 а.с.134)
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати:
-за проведення судово - дактилоскопічної експертизи № 213 від 01.08.2014 р. в сумі 884,52 грн. (т1. а.с.241-248; т.2 а.с.1)
-за проведення судово - балістичної експертизи № 348 від 17.11.2014р. в сумі 2767,05 грн. (т.2 а.с.1;2)
-за судову - балістичну експертизу № 596 від 09.12.2014р. в сумі 491,40 грн. (т.2 а.с.35)
-за судову - балістичну експертизу № 400 від 09.12.2014р. в сумі 393,12 грн. (т.2 а.с.35)
Стягнути із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати за комплексну судову дактилоскопічно-трасо логіну експертизу № 215 від 28.09.2014р., в сумі по 4583,04 грн. з кожного (т.2 а.с.26)
Стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати за криміналістичну експертизу №6 від 19.01.2015р., в сумі по 764,75 грн. з кожного (т.2 а.с.34)
Речові докази :
- речі ОСОБА_12 , кепку, сонцезахисні окуляри, футболку штани, кросівки, речі ОСОБА_13 кепку червоного кольору, кепку чорного кольору, светр чорного кольору, штани чорного кольору і кросівки повернути у їх розпорядження, а в разі відмови знищити.

- речі ОСОБА_15 , футболку, шорти, мокасини, а також посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 , повернути останньому.

- фрагмент битого скла вилучений під час обшуку автомобіля ОСОБА_15 - (т.3 а.с.80-81), відрізки липкої стрічки зі слідами пальців рук; шарф синього кольору; перчатки темно-синього кольору: фрагменти розбитого скла; змиви речовини бурого кольору; молоток, халат синтетичний білого кольору; блузку світло - коричньового кольору; бюстгальтер синтетичний чорного кольору; джинси синього кольору; спідню білизну; шкарпетки бежевого кольору; резинові тапки голубого кольору, вилучені 26.07.2014 кулю калібру 7,65 мм. - зберігати разом із матеріалами провадження.

- грошові кошти в сумі 2980,05 грн. та 2601,04 грн., касові стрічки, повернуті представнику ДОРП «Обласний аптечний склад № 287» - залишити у їх володінні.(т.3 а.с.88-89;106-107)

- мобільні телефони Samsung GТ-Е1200 номер телефону НОМЕР_2 іmеі: НОМЕР_3 і ІРhоnе З 8Gb номер НОМЕР_4 ; вилучені у ОСОБА_15 повернути власнику.

-мобільний телефон Nokia 501 номер телефону НОМЕР_5 іmеі1: НОМЕР_6 , іmеі2: НОМЕР_7 , вилучений у ОСОБА_12 , мобільний телефон Sony Ericson номер телефону НОМЕР_8 іmеі: НОМЕР_9 вилучений у ОСОБА_13 (т.3 а.с.112) конфіскувати в дохід держави.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими - з дня вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3