Справа № 1007/4141/2012
Провадження № 1/355/2/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" квітня 2015 р. Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

судді - ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих : ОСОБА_13

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка кримінальну справу за обвинуваченням: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Республіки Азербайджан, вірменина, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одружений, не працює, раніше не судимий, проживає за адресою АДРЕСА_1 , не військовозобов`язаний

в скоєнні злочинів передбачених п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст.115, ч. 4 ст.187, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Томашпіль Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, працював покрівельником «Укрдахбуд» в м. Києві, не одружений, в порядку ст.89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2

у скоєнні злочинів, передбачених п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України ,

Встановив:

суд визнав доведеним, що влітку 2008 року ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 у ОСОБА_16 придбав непридатний для стрільби пістолет системи « Наган » який відновив, унаслідок чого пістолет набув властивостей вогнепальної зброї калібру 9 мм. Цей пістолет без передбаченого законом дозволу ОСОБА_14 став незаконно носити при собі та зберігати за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_4 .

Крім того, у невстановленому досудовим слідством місці та у невстановлений ним же час ОСОБА_14 незаконно придбав бойові припаси до вищевказаного пістолета, а також вісім патронів калібру 9 мм. виготовлених у саморобний спосіб, які став зберігати разом зі зброєю за місцем свого проживання.

Приблизно в серпні місяці 2008 року ОСОБА_14 без передбаченого законом дозволу у квартирі АДРЕСА_5 збув ОСОБА_17 боєприпаси вісім патронів калібру 9 мм, які 09 квітня 2009 року працівники міліції виявили та вилучили за вказаною адресою.

04 вересня 2008 року приблизно о 19-й год. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 за попередньою змовою, на автомобілі марки ВАЗ-2109 ( реєстр. № НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_18 приїхали до належного ОСОБА_19 будинку та пересвідчившись, що останньої немає вдома, проникли всередину будинку звідки викрали 37 000 грн. та 3880 дол. США ( відповідно до курсу Національного банку України станом на 04 вересня 2008 року - 18 818 грн. ), тобто викрали належні ОСОБА_19 гроші на загальну суму 55 818 грн.

07 листопада 2008 року приблизно о 18-й год. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вступивши між собою у злочинну змову на таємне викрадення майна з будинку Шабанових по АДРЕСА_6 , узгодивши між собою план і розподіливши ролі, на службовому автомобілі марки КАМАЗ-5511 ( реєстр. № НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_16 прибули до пров. Леніна в указаному селищі. ОСОБА_16 залишився в автомобілі чекати на ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , щоб забрати останніх із місця вчинення злочину.

ОСОБА_15 та ОСОБА_14 відповідно до розробленого плану прийшли до будинку АДРЕСА_6 , оглянувши прилеглу до нього територію вирішили, що господарів не має вдома.

ОСОБА_15 за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 металевою монтировкою розбив віконне скло, проник до будинку, де побачив ОСОБА_20 , яка почала кричати й кликати на допомогу. З метою доведення своїх злочинних дій до кінця , ОСОБА_15 вийшовши за межі попередньої домовленості між ним та ОСОБА_14 напав на ОСОБА_20 застосувавши насильство, яке є небезпечним для її життя та здоров`я та умисно наніс останній приблизно дев`ять разів монтировкою по голові, завдавши їй тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, в тому числі й тяжких, небезпечних для життя. Від цих ударів ОСОБА_20 втратила свідомість і впала на підлогу.

Після чого ОСОБА_15 відчинив вхідні двері, і до будинку зайшов ОСОБА_14 з яким вони разом стали шукати гроші. Через деякий час ОСОБА_14 помітив, що ОСОБА_20 прийшла до свідомості та побачила його обличчя. Тоді ОСОБА_14 вийшовши за межі попередньої домовленості із ОСОБА_15 , з корисливих мотивів та з метою приховати інший злочин і полегшити його вчинення з метою умисного вбивства вистрілив із вогнепальної зброї невстановленого зразка в голову ОСОБА_20 , завдавши останній тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілої.

Злочини були скоєні за наступних обставин.

Влітку 2008 року, більш точна дата досудовим слідством не встановлена, ОСОБА_14 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_16 , по АДРЕСА_3 дізнався, що в останнього зберігається пістолет системи « Наган », який у зв`язку із поломкою та зношенням частини механізмів, не був придатний для стрільби. ОСОБА_16 на прохання ОСОБА_14 віддав пістолет, який останній у невстановленому місці відремонтував шляхом заміни та реставрації зношених механізмів, налагодження нормального функціонування його частин в результаті чого, відремонтований ним пістолет системи «Наган» набув властивостей вогнепальної зброї калібру 9 мм. В подальшому, ОСОБА_14 незаконно носив при собі вогнепальну зброю - пістолет системи «Наган», калібру 9 мм., зберігаючи при собі та за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_4 без передбаченого законом дозволу.

З метою використання зброї за призначенням, у невстановленому досудовим слідством місці ОСОБА_14 у невстановленої слідством особи незаконно придбав бойові припаси до пістолету системи « Наган », а також вісім патронів, виготовлених саморобним способом калібру 9 мм., які зберігав разом з вогнепальною зброєю за місцем свого проживання.

Приблизно в серпні місяці 2008 року, більш точна дата слідством не встановлена, знаходячись в гостях у свого сусіда, ОСОБА_17 , в квартирі АДРЕСА_7 , без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_14 передав для зберігання і тим самим збув ОСОБА_17 боєприпаси, вісім патронів калібру 9 мм., які були вилучені 09.04.2009 року працівниками міліції за місцем проживання ОСОБА_17 , які відповідно до висновку експерта №324 ВКД від 19.05.2009 року є боєприпасами, переробленими саморобним способом ( споряджені ) з шумових патронів калібру 9 мм., придатними для стрільби з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї калібру 9 мм.

В кінці серпня місяця 2008 року, підсудний ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_18 ( останні вироком Броварського міськрайонного суду від 29.11.2011 року вже засуджені за вчинення цього злочину за ч.3 ст.185 КК України), знаходячись за місцем проживання ОСОБА_16 , в АДРЕСА_3 , вступили між собою у злочинну змову на таємне викрадення майна з проникненням у будинок громадянки ОСОБА_19 , яка проживає в будинку АДРЕСА_8 .

Пересвідчившись, що ОСОБА_19 вранці пішла на роботу і додому не повернулася, ОСОБА_16 за згодою ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , запропонував ОСОБА_14 взяти участь у крадіжці і ОСОБА_14 на це погодився і тим самим вступив з ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 у змову, направлену на викрадення майна з будинку АДРЕСА_8 . 04.09.2008 року, біля 19 год. 30 хв. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 , на автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_18 , приїхали в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області і зупинились неподалік від Великодимерської православної церкви та будинку ОСОБА_19 . Після цього ОСОБА_18 та ОСОБА_14 залишилися в салоні автомобіля спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки, завчасно попередити про неї і забезпечити можливість ОСОБА_15 та ОСОБА_16 швидко залишити місце скоєння злочину, а ОСОБА_16 та ОСОБА_15 пішли до будинку ОСОБА_19 .

Підійшовши до приміщення жилого будинку по АДРЕСА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , за попередньою змовою з підсудними ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , оглянули територію навколо будинку. Впевнившись, що господарка будинку відсутня, ОСОБА_16 підійшов до будинку і за допомогою металевої монтировки , яку приніс із собою, зламав замок на вхідних дверях, після чого ОСОБА_15 та ОСОБА_16 через вхідні двері проникли в жилий будинок, звідки, обшукавши приміщення, викрали грошові кошти в сумі 37000 гривень, 3880 доларів США, які відповідно до курсу НБУ станом на 04.09.2008 року становили 18818 гривень, які поклали у знайдену там же у будинку господарську сумку, повернулися до автомобіля, у якому їх чекали ОСОБА_14 та ОСОБА_18 .

Викрадені гроші підсудні ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , відвезли на автомобілі ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_18 за місцем проживання останнього, де розділили між собою порівну на чотири частини та розпорядилися викраденими коштами кожний, на свій розсуд. Своїми злочинними діями всі четверо завдали ОСОБА_19 значну матеріальну шкоду на загальну суму 55 818 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно на початку листопада 2008 року, підсудні ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який вироком Броварського міськрайонного суду від 29.11.2011 року вже засуджений за вчинення цього злочину за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, знаходячись за місцем проживання ОСОБА_16 в АДРЕСА_3 , вступили між собою у злочинну змову направлену на таємне викрадення чужого майна з будинку подружжя ОСОБА_21 в смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, які проживали по АДРЕСА_6 та стали спостерігати за будинком, чекаючи нагоди щоб вчинити крадіжку.

Дочекавшись, коли нікого із господарів не буде вдома, 07.11.2008 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , узгодили між собою план злочину, розподілили між собою ролі і того ж дня біля 18-ї год. ОСОБА_16 на службовому автомобілі марки «КАМАЗ-5511» д.н.з. НОМЕР_2 , на якому працював в ДП МОУ «Київське управління механізації і будівництва» у м. Києві, привіз ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на вул. Леніна, висадив їх біля зупинки громадського транспорту «Лікарня», а сам як і домовлялися, став чекати дзвінка, щоб потім забрати ОСОБА_15 та ОСОБА_14 з місця злочину з викраденими грошима.

ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , прийшовши до буд. АДРЕСА_6 , діючи за раніше розробленим планом, оглянули прилеглу до жилого будинку територію і не побачивши у будинку світла вирішили, що мешканці відсутні. Після цього, ОСОБА_15 , перелізши через паркан, підійшов до одного з вікон будинку, а ОСОБА_14 підійшов до вхідних дверей.

ОСОБА_15 за допомогою металевої монтировки, яку приніс із собою, розбив віконне скло, після чого, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , з метою таємного викрадення чужого майна, проник у приміщення будинку. Однак, слідуючи до вхідних дверей будинку, щоб відчинити ОСОБА_14 вхідні двері, раптово побачив у прихожій ОСОБА_20 , яка відразу почала кричати та кликати на допомогу. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодіння майном, ОСОБА_15 вчинив напад на потерпілу і металевою монтировкою, яку тримав в правій руці, умисно наніс останній дев`ять забійних ран на волосяній частині голови та в області лівої вушної раковини, багато-оскольчатого перелому потиличної кістки зліва з пошкодженням пірамідки лівої скроневої кістки, дифузних субарахноідальних крововиливів в області лівої потиличної долі, які відповідно до висновку експерта №65/604-08 від 26.01.2009 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, рваних ран 2 та 3 пальців лівої кисті, які відповідно до висновку експерта №65/604-08 від 26.01.2009 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та ділянки саден у лівій щоковій та навколо вушних областях, у проекції грудини, 2 крововиливів в області правого надпліччя, які відповідно до висновку експерта №65/604-08 від 26.01.2009 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_20 втратила свідомість та впала на підлогу, після чого ОСОБА_15 відчинив вхідні двері, через які в будинок, з метою заволодіння грошовими коштами проник підсудний ОСОБА_14 і вони разом продовжили шукати гроші. Через деякий час ОСОБА_14 помітив, що ОСОБА_20 прийшла до свідомості, побачивши його обличчя. Тоді він, вийшовши за межі попередньої домовленості із ОСОБА_15 з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення, взяв в руки принесену з собою вогнепальну зброю невстановленого зразка споряджену бойовими набоями калібру 9 мм. і з метою умисного вбивства здійснив постріл в область голови ОСОБА_20 , у якої виникла на голові рана з ознаками вхідного вогнепального отвору на межі тім`яної та потиличної областей, дирчастого перелому лівої тім`яної кістки, дирчастого ушкодження твердої мозкової оболонки, ушкодження рідини головного мозку у вигляді каналу, з`єднуючого вхідний та вихідний вогнепальні отвори, з розтрощенням мозкової речовини, рідка кров в шлуночках мозку, дирчастого перелому в області середньої черепної ямки та правої скулової кістки, рани з ознаками вихідного вогнепального отвору в правій щічній області. Відповідно до висновку експерта №65/604-08 від 26.01.2009 року смерть потерпілої ОСОБА_20 наступила від наскрізного кульового вогнепального поранення голови з пошкодженням кісток черепа та головного мозку. Дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя і перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

ОСОБА_14 після вбивства ОСОБА_20 повідомив про це ОСОБА_15 і відразу ж зателефонував ОСОБА_16 , який відповідно домовленості прибув до місця події на автомобілі марки «Опель-вектра» д.н.з. НОМЕР_3 та відвіз їх від місця вчинення злочину. В салоні автомобіля ОСОБА_14 розповів ОСОБА_16 про вбивство ОСОБА_20 .

В ході судового розгляду, підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнали частково. При цьому, як ОСОБА_14 так і ОСОБА_15 категорично заперечували свою участь у злочинах, передбачених п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України, ч.4 ст.187 КК України. Окрім того, ОСОБА_14 також заперечує пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст.263, ч.3 ст.185 КК України.

Обгрунтовуючи в судовому засіданні свою позицію ОСОБА_14 зазначав, що в злочині, передбаченому ч.3 ст.185 КК України, свою вину визнає частково оскільки про те, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 мали намір скоїти крадіжку із будинку ОСОБА_19 , що в селищі Вел. Димерка, він нічого не знав, оскільки як йому було повідомлено, вони їдуть забирати борг.

Він дійсно разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_18 на автомобілі останнього приїхали в сел. Велика Димерка до якогось будинку. ОСОБА_15 із ОСОБА_16 вийшли із автомобіля та кудись пішли. Через деякий час вони повернулися та повідомили, що здійснили крадіжку грошей, які на квартирі ОСОБА_18 розділили на чотири рівних частини.

Ніякої участі в тій крадіжці він не приймав.

По епізоду скоєння злочину в будинку ОСОБА_21 , ОСОБА_14 підтвердив лише факт попередньої домовленості на викрадення грошових коштів. При цьому ОСОБА_14 пояснив, що за попередньою домовленістю із ОСОБА_16 , останній на автомобілі Опель в салоні якого уже перебував ОСОБА_15 забрав його на кінцевій зупинці автобусу № 403 а в м. Броварах. Приїхавши в селище Димерка, ОСОБА_16 пересів у автомобіль « КАМАЗ» і вони разом із ОСОБА_15 під`їхали до будинку ОСОБА_21 , де за словами ОСОБА_16 господарів не було вдома оскільки хазяйка померла, а господар десь від`їхав. Вийшовши з автомобіля, ОСОБА_22 пішов попереду, а він за ним. Їхньою метою було заволодіння грошовими коштами шляхом крадіжки. За попередньою домовленістю, він мав зайти в будинок після того, як ОСОБА_15 відчинить двері. Однак підійшовши до подвір`я ОСОБА_21 , він постояв біля двору і пішов далі по дорозі, чекаючи на перехресті. Про те, що відбувалося в будинку він не бачив, оскільки залишався на вулиці. Через деякий час із будинку вийшов ОСОБА_15 , який перебував у збудженому стані, вони сіли в автомобіль на якому під`їхав ОСОБА_16 і уїхали з місця пригоди.

По епізоду ремонту, носіння та зберігання вогнепальної зброї, придбанні та збуті боєприпасів без передбаченого законом дозволу підсудний ОСОБА_14 свою вину категорично заперечує та стверджує, що все пред`явлене йому обвинувачення в цілому, сфальсифіковане слідчим ОСОБА_23 , який під погрозою для його рідних, вивів із обвинувачення четвертого фігуранта на ім`я ОСОБА_24 , який був безпосереднім учасником злочину.

Підсудній ОСОБА_15 в ході судового слідства повністю визнав свою вину в скоєнні злочину передбаченому ч.3 ст. 185 КК України та докладно розповів суду про обставини його вчинення.

По епізодах вчинення злочинів передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,9,12 ч.2 ст.115 КК України своєї провини не визнає пояснивши, що на досудовому слідстві, слідчим ОСОБА_23 , який разом із його захисником вступили в зговір та пообіцяли, що він не буде нести відповідальність за вбивство ОСОБА_20 якщо буде повністю виконувати їхні вказівки в зв`язку з чим, ним і були дані покази, які були покладені в основу обвинувального висновку.

При цьому підсудний ОСОБА_15 пояснив, що після скоєння крадіжки з будинку ОСОБА_19 він допомагав ОСОБА_16 з ремонтом будинку і тому декілька разів їздив до нього. Проїжджаючи разом із ОСОБА_16 через селище Вел. Димерка біля одного з будинків, останній повідомив про те, що господар поховав свою дружину, проживає сам та більш за все продав свій земельний пай, бо придбав автомобіль та запропонував здійснити крадіжку із вказаного будинку про що він не заперечив.

Через декілька днів, коли він перебував у ОСОБА_18 в см. Калинівка, до нього зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що господар будинку поїхав на роботу і можна йти на крадіжку. Близько 13 год. ОСОБА_16 із ще одним незнайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_24 на автомобілі марки Опель темного кольору під`їхали до будинку ОСОБА_18 та забравши його, поїхали за ОСОБА_14 , який чекав їх на автобусній зупинці в м. Броварах. ОСОБА_14 сів на заднє сидіння і вони поїхали в смт. Вел. Димерка до ОСОБА_16 додому, де пересіли в автомобіль « КАМАЗ». За домовленістю, ОСОБА_16 мав їх привезти на місце злочину та забрати звідти. Його роль полягала в тому, щоб через вікно залізти в будинок та відкрити двері для ОСОБА_14 та ОСОБА_24 .

На автомобілі під керуванням ОСОБА_16 вони під`їхали до автобусної зупинки неподалік будинку ОСОБА_11 де він, ОСОБА_14 та незнайомий чоловік пішли до будинку, а ОСОБА_16 мав проїхати мимо будинку ОСОБА_11 в той час коли він буде розбивати вікно, через яке вони мали проникати у будинок. Як пояснив ОСОБА_15 , він рукою розбив вікно, а ОСОБА_16 в цей час на автомобілі « КАМАЗ» проїхав мимо будинку, щоб не було чутно шуму і став чекати від них дзвінка. Першим у будинок проник він, ОСОБА_15 , а слідом за ним - незнайомий чоловік, який нічого у будинку не робив. Світла у будинку він не бачив і був впевнений, що у будинку нікого не було. Опинившись всередині, він направився відкривати вхідні двері ОСОБА_14 , але в цей час він помітив якийсь силует жінки та перелякавшись, застосував газовий балончик, який йому дав ОСОБА_14 для відлякування собак. Жінка стала відходити назад, а потім впала на підлогу обличчям вгору, а тому він сказав ОСОБА_24 , щоб той знаходився біля неї, а сам пішов щоб відкрити двері для ОСОБА_14 якому повідомив про присутність жінки у будинку. ОСОБА_14 підійшов до жінки , яка продовжувала лежати на полу, а він разом із ОСОБА_24 пішли шукати гроші. Особисто він гроші шукав на кухні та ще у якійсь маленькій кімнаті. Хвилин через 15 так і не знайшовши ніяких грошей, хтось із них сказав, що потрібно тікати, бо жінка вбита і ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_16 , щоб той їх забрав.

В машині ОСОБА_14 розповів ОСОБА_16 про скоєне вбивство і між ними почалася сварка. ОСОБА_16 розвіз їх по домівкам і більше вони не зустрічалися. Цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди не визнав, оскільки його провини в скоєному не має.

Не зважаючи на невизнання підсудними ОСОБА_14 та ОСОБА_15 своєї провини в пред`явлених їм злочинних діяннях та їхні твердження, що в матеріалах справи відсутні докази того, що вони вчинили злочини, передбачені п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, а ОСОБА_14 і злочин, передбачений ч. 1 ст.263 КК України, суд вважає дані твердження безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, які були ретельно перевірені та оцінені під час судового слідства.

По епізоду ремонту, носіння та зберігання вогнепальної зброї, придбанні та збуті боєприпасів без передбаченого законом дозволу вина ОСОБА_14 підтверджується наступними доказами.

Так, із оголошених в судовому засіданні показів підсудного ОСОБА_14 ( т.4 а.с. 96-99, 105-107 ) вбачається, що він носив при собі зброю для захисту. Зброя у нього була як 04.09.2011 року так і 07.11.2008 року. Він взяв її для захисту, але ні ОСОБА_16 , ні ОСОБА_15 її не бачив. Після вчинення вбивства ОСОБА_20 , зброю він викинув , але куди не пам`ятає.

Свої покази ОСОБА_14 підтвердив в ході ставок віч-на-віч із ОСОБА_15 ( т. 4 а.с. 146-149 ), із ОСОБА_16 ( т.4 а.с.150-154) в ході яких він не виключав, що 07.11.2008 року мав при собі зброю, якою міг скоїти вбивство ОСОБА_20 .

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_16 підтвердив, що влітку 2008 року він, за проханням ОСОБА_14 віддав йому зламаний револьвер, який придбав ще у 1996 року у м. Дніпропетровську у незнайомого чоловіка і який був не придатний для стрільби та валявся у дворі. ОСОБА_14 який розумівся на зброї, мав намір його відремонтувати. Більше він револьвера не бачив, але для себе зрозумів, що саме цією зброєю ОСОБА_14 застрелив ОСОБА_20 .

Покази ОСОБА_16 підтверджуються проведеними на досудовому розслідуванні та дослідженими в ході судового слідства ставками віч-на-віч із ОСОБА_14 ( т.3 а.с. 326-329) в ході якої ОСОБА_16 стверджував, що коли 07.11.2008 року він забирав ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ще якогось чоловіка, якого не розгледів від домоволодіння ОСОБА_21 , то ОСОБА_14 сідаючи в автомобіль сказав, що він застрелив бабушку і щоб його якнайшвидше відвезли в м. Бровари, бо він сам не свій. Також тоді ОСОБА_14 додав, що застрелив із револьвера, якого ОСОБА_16 йому дав.

Вина ОСОБА_14 по даному епізоду підтверджується показами допитаного в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_17 який пояснив суду, що приблизно в листопаді місяці 2008 року біля будинку в якому він проживає, вони зустрілися із ОСОБА_14 який повідомив, що під час здійснення однієї крадіжки він застрелив якусь жінку, яка побачила його обличчя.

Дані покази підтверджуються дослідженими в ході судового слідства показами ОСОБА_17 ( т.3 а.с. 322-323 ), в ході яких той пояснював, що ОСОБА_14 давав йому по два та три патрони, які він залишав в своїй квартирі та які були виявлені та вилучені працівниками міліції під час проведення обшуку. Крім цього йому відомо, що ОСОБА_14 знався на зброї і міг відремонтувати любий пістолет, а також ОСОБА_14 розповідав йому, що переробляв патрони з резиновою кулею на бойові. Окрім того, одного разу, коли він зайшов в гості до ОСОБА_14 , то останній показав йому ржавий барабанний револьвер, який зразу ж заховав. В револьвері були патрони. Де ОСОБА_14 взяв револьвер він не говорив, але згодом повідомив, що револьвер «скинув».

Свої покази свідок підтверджував і на ставці віч-на-віч з ОСОБА_14 ( т. 3 а.с. 330-331 ), під час якої стверджував, що ОСОБА_14 показував йому барабанний револьвер , а також дав йому патрони, які як видно з протоколу обшуку за місцем проживання ОСОБА_17 ( т. 3 а.с. 288) були вилучені в присутності понятих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які в своїх показах, оголошених судом в ( т. 3 на а.с. 304-305, 306- 307 ), також підтвердили факт вилучення за місцем проживання останнього, восьми патронів з металу жовтого кольору.

Як видно з висновку експерта № 324 ВКД від 19.05.2009 року, надані на дослідження предмети схожі на патрони, які були виявленні та вилучені 09.04.2009 року під час обшуку квартири АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_17 є боєприпасами , переробленими саморобним способом ( споряджені ) з шумових патронів калібром 9 мм. Надані на дослідження вісім патронів калібру 9 мм. для стрільби придатні з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї калібром 9 мм. ( т. 3 а.с. 308 - 310 )

Таким чином, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_14 винен у незаконному ремонті, носінні та зберіганні вогнепальної зброї ( крім гладкоствольної мисливської ), придбанні та збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, і його дії за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковані вірно.

По епізоду крадіжки грошових коштів із будинку громадянки ОСОБА_19 від 04.09.2008 року винність ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтверджується:

- показами допитаного в судовому засіданні підсудного ОСОБА_15 , який докладно розповів про обставини скоєного злочину, свою безпосередню роль у вчиненні крадіжки та пасивну участь ОСОБА_14 ;

- показами допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що ініціатива на здійснення крадіжки грошових коштів із будинку ОСОБА_19 відходила від нього, і з нею всі учасники, в тому числі і ОСОБА_14 , погоджувалися.

04.09.2008 року він разом із ОСОБА_15 зайшовши до домоволодіння ОСОБА_19 біля будинку, на подвір`ї знайшов кусок арматури за допомогою якої, зламавши замок на вхідних дверях проникли до будинку. Обшукавши будинок, під ванною він знайшов коробку з грошима. ОСОБА_15 також знайшов у будинку певну суму грошей але на місці вчинення злочину вони гроші не рахували, а склали їх у знайдену там же у будинку господарську сумку і повернулися до автомобіля, де на них чекали ОСОБА_14 і ОСОБА_18 . Всі разом вони поїхали додому до ОСОБА_27 , де розділили гроші між собою порівну. Кожному дісталося близько 800 доларів США та приблизно по 10 000 грн.

- показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснював, що ОСОБА_16 , який є жителем смт. В.Димерка., запропонував викрасти гроші з будинку ОСОБА_19 . Зі слів ОСОБА_18 , ОСОБА_16 запропонував йому повозити останнього на своєму автомобілі і він погодився, побоюючись погроз з боку ОСОБА_16 , який позичав йому перед цим 1000 доларів США і погрожував йому розправою.

- оголошеними в суді показами самого підсудного ( т. 4 а.с. 96-99, а.с. 105-107), з яких вбачається, що крадіжку грошей із будинку потерпілої ОСОБА_19 скоїли підсудні ОСОБА_16 і ОСОБА_15 , а він разом з ОСОБА_18 чекали їх неподалік від будинку ОСОБА_19 у салоні автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_18 . Він участі у цій крадіжці не приймав, дізнався про неї лише від працівників міліції.

- з оголошених показів потерпілої ОСОБА_19 ( т. 3 а.с. 113-116, 117-118, 119-120) вбачається , що на протязі останніх років вона заощаджувала кошти з заробітної платні та продажу сільгоспродуктів. 04.09.2008 вона поїхала на роботу в м. Київ зачинивши перед цим на замок вхідні двері у будинку. Коли 05.09.2008 близько 8-ї години ранку вона повернулась із роботи, то замітила, що вхідні двері будинку були відчинені та мали пошкодження в районі замка. Зайшовши в будинок вона побачила, що всі речі лежали на підлозі , в будинку був безлад. Виявилося , що з будинку пропали гроші, які вона зберігала у ванній кімнаті в ганчірці в сумі 22000 грн., а з кухні пропали кошти у сумі 3880 доларів США та 15000 грн. Крім цього з будинку було викрадено господарську сумку. В одній з кімнат вона знайшла металеву фомку, яку , на її думку залишили злочинці.

ОСОБА_19 заявила цивільний позов про стягнення з підсудних ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 завданої матеріальної шкоди у розмірі 50318 грн., та про стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі по 5000 грн., з кожного. Розмір завданої матеріальної шкоди належним чином підтвердила.

- оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_23 , ( т. 5 а.с. 36-43 ) встановлено, що він спочатку розслідував кримінальну справу за фактом таємного викрадення чужого майна з будинку ОСОБА_19 . Від оперативних служб надійшла інформація про можливу причетність до злочину місцевих жителів. В ході допиту ОСОБА_16 останній повідомив, що причетний до скоєння крадіжки в смт. В.Димерка і що він разом із ОСОБА_15 скоїв крадіжку з будинку ОСОБА_19 , а в автомобілі їх чекали ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , які отримали частину викрадених грошей.

В ході ставки віч-на-віч ( т. 3 а.с. 150-154, 326-329 ) між свідком ОСОБА_16 та свідком ОСОБА_14 , ОСОБА_16 підтвердив свої показання повідомивши, що разом із ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_14 вони вступили в попередню змову між собою про скоєння крадіжки з будинку ОСОБА_19 . З метою скоєння даної крадіжки вони всі разом приїхали до будинку ОСОБА_19 де він та ОСОБА_15 проникли в будинок, звідки викрали гроші, а ОСОБА_14 та ОСОБА_18 залишились чекати їх в автомобілі.

Відповідно до оголошеного протоколу ставки віч-на віч ставки між обвинуваченим ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_14 ( т. 4 а.с. 146-149) , ОСОБА_15 розповів, що за попередньою домовленістю з ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_28 приїхали в смт. В.Димерка, де він та ОСОБА_16 проникли в будинок ОСОБА_19 звідки викрали велику суму грошей.

Як видно з протоколу ставки віч-на-віч між ОСОБА_16 та ОСОБА_18 ( т. 3 а.с. 332-334) , останній підтвердив свої показання повідомивши, що ОСОБА_16 попросив його забрати з дому ОСОБА_15 та ОСОБА_14 і привезти їх в смт. В.Димерка. Коли вони вчотирьох їхали в автомобілі, він чув як ОСОБА_16 та ОСОБА_15 домовлялися, що вдвох будуть вчиняти крадіжку з будинку ОСОБА_19 . ОСОБА_16 та ОСОБА_15 вийшли з автомобіля і кудись пішли, а він та ОСОБА_14 залишились в автомобілі. ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повернулись через годину і принесли чорну сумку. Після цього вони приїхали в с. Калинівку, де ОСОБА_16 дав йому 800 доларів США та 1500 грн.

В ході відтворенням обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_15 ( т. 4 а.с. 124-126), який досліджувався в судовому засіданні, що ОСОБА_15 вказав де саме ОСОБА_18 зупинив автомобіль, як він та ОСОБА_16 йшли до будинку ОСОБА_19 та вказавши на будинок АДРЕСА_8 пояснив, що саме з даного будинку він та ОСОБА_16 скоїли крадіжку грошей.

Згідно протоколом огляду місця події від 05.09.2008 року, ( т. 3 а.с. 40-51) встановлено, що в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_8 встановлено спосіб проникнення в будинок, який полягав у пошкодженні вхідних дверей в районі навісного замка та зафіксовано сліди обшуку в жилому будинку, звідки вилучено знаряддя скоєння злочину металеву фомку чорного кольору, яка визнана по справі речовим доказом( т. 3 а.с. 110 ).

Відповідно до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання, ( т. 3 а.с. 171) , свідок ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_16 як особу на прізвисько « ОСОБА_29 », якого він підвозив разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до будинку ОСОБА_19 , а також впізнав ОСОБА_14 , як особу на прізвисько « ОСОБА_30 » з яким його познайомив ОСОБА_16 і якого він підвозив разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 до будинку ОСОБА_19 , звідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 викрали велику суму грошей .

Відповідно до вироку Броварського міськрайонного суду від 29.11.2011 року та ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.03.2012 року, ОСОБА_16 та ОСОБА_18 визнані винними у вчиненні 05.09.2008 року крадіжки грошей з будинку ОСОБА_19 та засуджені за ч.3 ст.185 КК України. З вироку вбачається, що ОСОБА_16 в суді показав, що 05.09.2008 року вони зустрілися всі разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_31 та ОСОБА_14 в смт. В.Димерка з метою вчинення крадіжки. Він та ОСОБА_15 проникли в будинок, звідки викрали гроші, а ОСОБА_14 та ОСОБА_18 залишились чекати їх в автомобілі ( т.9 а.с.260-280, 381-381);

Аналізуючи всі вищезазначені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 по епізоду від 04.09. 2008 року повністю доведена і їх дії за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення ОСОБА_15 таку кваліфікуючу ознаку його діянь як повторність. Згідно примітки 1 до ст.185 КК України, повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених ст.ст.185, 186, 187, 189-191 КК України.

В судовому засіданні було встановлено, що на момент вчинення даного злочину, підсудній ОСОБА_15 в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

По епізоду від 07 листопада 2008 року, а саме у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.п.6,9,12 ч.2 ст.115 КК України підсудні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 своєї вини не визнали.

Незважаючи на доводи підсудних ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та їхніх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо непричетності підсудних до вчинення за попередньою змовою між собою нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному вбивстві ОСОБА_20 з корисливих мотивів за попередньою змовою між собою з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення, їх винність доведена сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, а саме:

- показаннями допитаного в суді потерпілого ОСОБА_11 про те, що 07.11.2008 року близько 19 години 10 хвилин він приїхав додому та зайшовши у будинок з веранди побачив, що поряд з диваном на підлозі на правому боці лежала його дружина, на ній була ватна ковдра. На підлозі біля голови було дуже багато крові, в кімнатах був безлад, практично всі речі були розкидані по підлозі. Він одразу побіг до сусідки по допомогу. Від сусідів викликали швидку медичну допомогу та працівників міліції. Згодом дружина померла в нього на руках;

- показаннями допитаної потерпілої ОСОБА_10 про те, що ввечері 07.11.2008 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, коли вона перебувала у м. Києві, їй зателефонував батько та сказав, щоб вона терміново приїхала до них, оскільки вбита матір. Приїхавши до батьківської хати та зайшовши в будинок вона побачила безлад, який творився в будинку та кров на дивані, стінах та підлозі.

- показаннями допитаної в ході судового слідства свідка ОСОБА_32 яка показала, що 07.11.2008 року приблизно о 19 год. 20 хв. їй зателефонувала сестра і сказала, що в хаті батьків все перерите та вбита їхня матір. Вони разом із чоловіком одразу зібрались і приблизно о 20.00 годині були біля будинку батьків. Там вже були працівники міліції, в будинок їх не пускали, але матір вона побачила лежачою в калюжі крові, коли заглянула в будинок. В хаті вона бачила, що все перевернуте і вже горіло світло. Сліди крові були на дверях, стіні.

- показаннями свідка ОСОБА_33 ( т.2 а.с.32-36 ), які були досліджені в судовому засіданні про те, що 07.11.2008 року приблизно о 19.00 годині вона з батьками приїхала з м. Києва і вони її висадили на початку пров. Леніна. Вона пішла до будинку АДРЕСА_9 , де проживає, їх будинок знаходиться одразу навпроти будинку ОСОБА_21 . Коли вона йшла по дорозі, то їй на зустріч йшло два чоловіки від буд. Шабанових. Вона їх побачила в 5-6 метрах від себе. Один з них був високий, другий нижчий. Після того, як вона вже була вдома, до них зайшов їхній сусід ОСОБА_34 , який повідомив про вбивство своєї дружини. В його будинок вона заходила, коли ще не було міліції. В хаті все було шкереберть, в калюжі крові лежала баба ОСОБА_35 в якої ще були теплі руки і навіть прощупувався пульс;

- дослідженими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_23 про те, що у нього в провадженні знаходилась кримінальна справа за фактом розбійного нападу та вбивство ОСОБА_20 . В ході розслідування справи було встановлено, що до даного злочину, згідно оперативних даних причетні: ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Він допитав ОСОБА_16 . Під час допиту ОСОБА_16 дав показання про те, що він спільно з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 спланували скоїти крадіжку з будинку подружжя ОСОБА_21 . У будинок мали проникати ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , а він після скоєння крадіжки мав забрати їх автомобілем. Коли йому зателефонував ОСОБА_37 з вимогою терміново забрати їх від будинку, він автомобілем приїхав в обумовлене місце. В автомобілі ОСОБА_37 повідомив, що вбив ОСОБА_21 .

Також він у Вінницькому СІЗО проводив перший допит ОСОБА_15 . Перед допитом ОСОБА_36 спілкувався з своїм адвокатом. ОСОБА_36 давав показання про те, що він спільно з ОСОБА_16 скоїв крадіжку з будинку ОСОБА_38 . При цьому вони до місця скоєння злочину приїхати автомобілем Бондарева. В автомобілі залишились ОСОБА_27 та ОСОБА_37 . Крім цього злочину, він спільно з ОСОБА_14 проникли в будинок родини ОСОБА_21 , звідки планували скоїти крадіжку. До даного будинку їх привіз ОСОБА_16 та забирав їх автомобілем після скоєння злочину також ОСОБА_39 . В будинку виявилась жінка, яку він з переляку почав бити монтировкою і при цьому умислу тоді з нього не було. Під час того як він шукав гроші в будинку, ОСОБА_14 застрелив жінку (т.5, а.с.36-43);

З оголошених судом показів ОСОБА_14 які він дав на досудовому слідстві в якості підозрюваного ( т. 4 а.с. 73) вбачається, що останній повністю визнавав себе винним у вбивстві ОСОБА_20 , а ОСОБА_15 визнавав себе винним у нанесенні потерпілій ОСОБА_20 тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується оголошеним в суді протоколом його допиту на досудовому слідстві в якості свідка ( т. 3 а.с. 335-347), де останній з усіма подробицями повідомив про події, які відбувалися у будинку Шабанових .

- показами допитаного в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідка ОСОБА_17 про те, що в листопаді місяці 2008 року він зустрівся з ОСОБА_14 . Останній розповів, що разом із своїм товаришем по імені ОСОБА_40 та ще одним чоловіком, скоїв крадіжку з будинку в смт. В. Димерка Броварського району. Під час крадіжки, він застрелив якусь жінку похилого віку, яка побачила його обличчя. При цьому свій вчинив ОСОБА_14 пояснив тим, що жінка побачила його обличчя, а оскільки він працює завжди чисто тому, щоб не залишати свідків, застрелив жінку. На запитання, з чого саме він застрелив жінку, ОСОБА_14 відповів, що застрелив її із револьвера. Де він взяв зброю і куди її подів, ОСОБА_14 не розповідав.

- рапортом о/у СКР Броварського РВ ОСОБА_41 від 07.11.2008 року, про те, що він за вказівкою оперативного чергового в складі слідчо-оперативної групи виїхав в смт. В. Димерка на вул. Леніна, 7 в зв`язку з повідомленням про скоєне вбивство. Виїздом слідчо-оперативної групи на місці виявлено труп ОСОБА_20 з ознаками насильницької смерті ( т.1 а.с.40 );

- протоколом огляду місця події від 07.11.2008 року з план схемою та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що оглянуто будинок АДРЕСА_6 . В ході огляду будинку в кімнаті-прихожій виявлено труп ОСОБА_20 , який лежить на підлозі в калюжі крові ногами до дверей, на правому боці з чисельними ушкодженнями в області голови. Обстановка в будинку порушена, речі з шаф та тумбочок розкидані на підлозі. Встановлено спосіб проникнення в будинок - шляхом розбиття віконного скла. Крім цього, в ході даного огляду було виявлено та вилучено газовий балончик «Терен-4» (т.1, а.с. 46-59);

- протоколом додаткового огляду місця події від 08.11.2008 року та фототаблицею до нього, згідно яких вбачається, що оглянуто домоволодіння АДРЕСА_6 . В ході огляду на стіні будинку під вікном з розбитим склом виявлено сліди ковзання та два відбитки слідів взуття (т.1 а.с. 64-67);

- протоколом обшуку від 09.04.2009 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_14 в квартирі АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено: коробку для револьвера з йоршиком для чищення зброї, журнал «Оружие и охота», дві колодки для зберігання патронів, два мобільні телефони марки «Сіменс» (т.3, а.с. 210-211, 212-214);

- протоколом обшуку від 09.04.2009 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_42 в квартирі АДРЕСА_7 було вилучено вісім патронів з металу жовтого кольору ( т.3, а.с. 288);

- висновком експерта №324 ВКД від 19.05.2009 року згідно якого надані на дослідження предмети схожі на патрони, які були виявленні та вилучені 09.04.2009 р. під час обшуку квартири АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_17 є боєприпасами, переробленими саморобним способом (спорядженні ) з шумових патронів калібром 9 мм. Надані на дослідження вісім патронів калібром 9 мм. для стрільби придатні з гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї калібром 9 мм. (т.3, а.с.308-310);

- вироком Броварського міськрайонного суду від 29.11.2011 року та ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.03.2012 року, відповідно до яких ОСОБА_16 визнаний винним у вчиненні 07.11.2008 року закінченого замаху на крадіжку з будинку по АДРЕСА_6 та засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України . З вироку вбачається, що ОСОБА_16 в суді показав, що на початку листопада 2008 р. він розповів ОСОБА_15 про ОСОБА_11 , у якого у будинку можуть зберігатися гроші, оскільки він продав земельний пай і купив новий автомобіль. З того часу вони почали спостерігати за будинком ОСОБА_11 07 листопада 2008 р. він побачив, що ОСОБА_11 поїхав з дому і вирішивши, що інші мешканці у будинку також відсутні, зателефонував ОСОБА_15 , з яким вони поїхали до ОСОБА_14 , а потім всі разом повернулися в смт. В. Димерка, де розподілили між собою ролі та біля 19.00 години на автомобілі «КАМАЗ» поїхали до будинку ОСОБА_11 . Він висадив ОСОБА_14 і ОСОБА_15 неподалік від будинку, на зупинці громадського транспорту «Лікарня». Як і домовлялися, він на автомобілі «КАМАЗ» проїхав повз будинку ОСОБА_11 в той час коли ОСОБА_15 розбивав вікно, щоб заглушити шум битого скла. Потім він від`їхав і став чекати від них дзвінка. Після 19 години, йому зателефонував ОСОБА_14 і попросив забрати їх з вул. Леніна. Він пересів на автомобіль «Опель-вектра» і поїхав за ОСОБА_14 і ОСОБА_15 та забрав їх з місця події.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_16 підтвердив свої покази, які він давав в ході досудового слідства ( т.3, а.с.320 ), в ході його допиту в якості підсудного де він пояснював, що про вбивство ОСОБА_20 він дізнався від самого ОСОБА_14 , який розповів йому про цей факт в салоні автомобіля (т.9, а.с.260-280, 381-381);

- протоколом ставки віч-на-віч від 09.04.2009 року проведеної між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , в ході якої ОСОБА_16 підтвердив свої показання повідомивши, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 запропонували йому скоїти крадіжку з будинку подружжя ОСОБА_21 . Він на їх пропозицію погодився однак попередив, що в будинок проникати не буде, а може лише їх привезти до даного будинку та після скоєння крадіжки забрати від будинку ОСОБА_21 . У цей же день він відвіз ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до Великодимерської лікарні і вони пішли до будинку ОСОБА_21 . Він повернувся додому. Згодом зателефонував ОСОБА_14 і сказав, що їх необхідно терміново забрати. Коли він забрав ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з місця скоєння злочину, то побачив, що руки ОСОБА_14 були в крові. ОСОБА_14 сказав, що застрелив жінку похилого віку з револьвера, який перед цим відремонтував (т.3 а.с.326-329);

- протоколом ставки віч-на-віч від 09.04.2009 року, проведеної між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 в ході якої, ОСОБА_17 підтвердив свої показання повідомивши, що ОСОБА_14 розповідав йому, що разом із знайомим по імені ОСОБА_40 та ще одним чоловіком скоїли крадіжку з одного з будинків в смт. В. Димерка. Під час скоєння крадіжки в будинку виявилась якась жінка, яка побачила обличчя ОСОБА_14 і останній, щоб не залишати свідків, застрелив її з револьвера. ОСОБА_14 за місцем свого проживання показував йому ржавий барабанний револьвер. Крім цього, патрони які були вилучені у нього дома, йому дав на зберігання ОСОБА_14 ( т. 3, а.с.330-331 );

- протоколом ставки віч-на-віч від 11.04.2009 року, проведеної між ОСОБА_16 та ОСОБА_18 в ході якої ОСОБА_18 підтвердив свої показання повідомивши, що чув розмову між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , в ході якої ОСОБА_16 запитував ОСОБА_14 навіщо останній застрелив жінку. ОСОБА_14 відповів, що жінка побачила його обличчя і тому у нього не було іншого виходу. ОСОБА_16 підтримав ці покази, повідомивши, що дійсно така розмова у нього з ОСОБА_14 відбувалася (т.3 а.с. 332-334);

- протоколом ставки віч-на-віч від 08.06.2009 року проведеної між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в ході якої ОСОБА_15 підтвердив свої показання і повідомив, що спільно з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 домовились скоїти крадіжку з будинку подружжя ОСОБА_21 . ОСОБА_16 автомобілем «КАМАЗ» привіз його та ОСОБА_14 до Великодимерської лікарні, звідки вони прийшли до будинку ОСОБА_21 . В будинок він проник через вікно та відкрив двері ОСОБА_14 . У будинку виявилась жінка і біля жінки знаходився ОСОБА_14 , особисто він обшукував будинок з метою знайти гроші. Грошей він не знайшов. ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_16 щоб той забирав їх від будинку та при цьому повідомив, що застрелив жінку (т.4 а.с. 146-149 ).

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 29.05.2009 року під час якого ОСОБА_15 на місці показав і розповів де саме ОСОБА_16 висадив його та ОСОБА_14 з автомобіля в районі Великодимерської лікарні на вул. Леніна та як саме він та ОСОБА_14 йшли до будинку подружжя ОСОБА_21 , та вказав на місце, де ОСОБА_16 забрав його та ОСОБА_14 на автомобілі (т.4 а.с. 124 -126).

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 02.06.2009 року, з якого вбачається як ОСОБА_16 на місці показав і розповів, де саме в смт. В. Димерка він висадив з автомобіля ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , вказав на будинок АДРЕСА_6 . Димерка та пояснив, що саме з даного будинку він, ОСОБА_15 та ОСОБА_14 планували скоїти крадіжку, після цього вказав на перехрестя вул. Щорса та пров. Леніна та пояснив, що саме на даному перехресті до нього в автомобіль сіли ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і що саме на даному місці ОСОБА_14 повідомив йому, що застрелив в будинку жінку (т.4, а.с. 41-42).

- висновком експерта №65/604-08 від 26.01.2009 року, відповідно до якого ОСОБА_20 отримала тілесні ушкодження у вигляді: дев`яти забійних ран на волосяній частині голови та в області лівої вушної раковини, багато-оскольчатого перелому потиличної кістки зліва з пошкодженням пірамідки лівої скроневої кістки, дифузних субарахноїдальних крововиливів в області лівої потиличної долі, які відповідно відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, рваних ран 2 та 3 пальців лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та ділянки саден у лівій щоковій та навколо вушних областях, у проекції грудини, 2 крововиливів в області правого надпліччя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Рани з ознаками вхідного вогнепального отвору на межі тім`яної та потиличної областей, дирчастого перелому лівої тім`яної кістки, дирчастого ушкодження твердої мозкової оболонки, ушкодження рідини головного мозку у вигляді каналу, з`єднуючого вхідний та вихідний вогнепальні отвори, з розтрощенням мозкової речовини, рідкої крові в шлуночках мозку, дирчастого перелому в області середньої черепної ямки та правої скулової кістки, рани з ознаками вихідного вогнепального отвору в правій щічній області. Смерть потерпілої ОСОБА_20 наступила від наскрізного кульового вогнепального поранення голови з пошкодженням кісток черепа та головного мозку. Наскрізне кульове вогнепальне поранення голови з ушкодженням кісток черепа і головного мозку відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя і перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (т.1, а.с.72-73 ).

Дослідивши в судовому засіданні докази та давши їм правову оцінку суд вважає, що посилання підсудних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про причетність до інкримінованих злочинних дій невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_24 , суд розцінює як не що інше, як намагання підсудних уникнути відповідальності за вчинені ними злочинні діяння та перекласти свою відповідальність на іншу особу.

Свій висновок суд обгрунтовує наступним.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 з достовірністю не підтвердив, що в салоні автомобіля, коли вони їхали до будинку ОСОБА_21 окрім ОСОБА_15 та ОСОБА_14 перебував ще один чоловік. Більш того, як на досудовому слідстві так і в ході судового розгляду кримінальної справи де він допитувався в якості підозрюваного, а згодом і підсудного, ОСОБА_16 жодним чином не згадував про ще одного фігуранта злочину в будинку ОСОБА_21 .

Аналізуючи події, які передували вчиненню злочину, наявність ще одного фігуранта злочину не могла бути не заміченою та не озвученою в ході досудового розслідування та судового розгляду справи.

Так, підсудний ОСОБА_15 в своїх поясненнях зазначав, що коли ОСОБА_16 приїхав за ним до будинку ОСОБА_18 де він в той час перебував, то на передньому пасажирському сидінні перебував незнайомий йому чоловік. Однак, ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_16 про четвертого фігуранта нічого не казали. Більш того, пересідаючи із автомобіля « Опель- Вектра» в автомобіль « Камаз», на якому під`їхали до зупинки громадського транспорту « Лікарня», що неподалік від будинку ОСОБА_21 , не замітити четвертого члена групи, на думку суду було просто неможливо.

Не логічними та не послідовними є і самі свідчення як підсудного ОСОБА_14 так і підсудного ОСОБА_15 , які неодноразово міняли свої покази.

Так, ОСОБА_14 категорично заперечує свою причетність до скоєних злочинів наполягаючи на тому, що в будинок ОСОБА_21 він взагалі не заходив.

Підсудний ОСОБА_15 міняючи свої покази, не навів суду переконливих причин таких змін і маючи намір уникнути відповідальності за розбійний напад на ОСОБА_20 намагався перекласти вину спочатку на невстановлену особу, а згодом на ОСОБА_14 . Покази ОСОБА_15 спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами : очними ставками між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 ( т.3 а.с.150-154, 326-329); ОСОБА_17 та ОСОБА_14 ( т.3 а.с.330-331); між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ( т.4 а.с. 146-149), протоколом відтворення обстановки та обставин події з обвинуваченим ОСОБА_16 ( т.4 а.с. 41-42); протоколом відтворення обстановки та обставин події з підозрюваним ОСОБА_15 ( т.4 а.с. 124-126 )

Показання ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про причетність до злочину ще однієї особи на ім`я « ОСОБА_24 », перевірялись під час досудового розслідування та не знайшли свого підтвердження, а тому, згідно постанови слідчого від 05.11.2009 року в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_43 відмовлено, за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185, ч.4 ст.187, п.6,9,12 ч.2 ст.115 КК України ( т.5 а.с.89-90)

Показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 щодо причетності ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до вчинення злочинів суд визнає достовірними, оскільки вони були послідовними, логічними і об`єктивно підтверджувалися іншими доказами у справі. Ці показання не суперечать показанням, які ОСОБА_14 та ОСОБА_15 давали на досудовому слідстві та узгоджуються з сукупністю досліджених судом доказів.

Крім того, в судовому засіданні і підсудний ОСОБА_14 , і підсудний ОСОБА_15 заперечили наявність підстав до обмовлення їх іншими фігурантами справи, що дає підстави для визнання показань ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 достовірними та такими, що можуть бути покладені в основу вироку.

Таким чином, сукупність приведених судом доказів їх оцінка переконують суд, що по епізоду від 07.11.2008 року безпосередніми виконавцями злочину стали ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Їх спільні дії та дії співучасника ОСОБА_16 , який був засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2011 року, охоплювалися єдиним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна з проникненням у житло.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності» дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і незважаючи на це продовжені винною особою з метою заволодіння чужим майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства в залежності від його характеру як грабіж чи розбій.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я», у разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з метою одержати для себе матеріальні блага, діючи узгоджено, озброївшись металевою монтировкою та пістолетом, маючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проникли в будинок ОСОБА_21 де були виявлені потерпілою.

ОСОБА_15 раптово побачивши ОСОБА_20 вчинив розбійний напад на неї завдавши потерпілій металевою монтировкою по життєво важливому органу - голові дев`ять ударів, заподіявши ОСОБА_20 тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_14 , який залишився біля потерпілої, побачивши, що остання прийшла до свідомості та побачила його обличчя, виходячи за межі попередньої домовленості із ОСОБА_15 , з метою приховати вчинений ним корисний злочин та полегшити його вчинення, дістав вогнепальну зброю невстановленого зразку та здійснив постріл в область голови ОСОБА_20 , вчинивши умисне вбивство.

Органом досудового слідства ОСОБА_14 та ОСОБА_15 інкриміновано вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів за попереднім зговором групою осіб, з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення, а тому дії обвинувачених органом досудового слідства були кваліфіковані за п. 6,9,12 ч. 2 ст.115 КК України .

Зокрема, в обвинувальному висновку вказано, що 07.11.2008 року, близько 18 години, ОСОБА_15 , після проникнення в будинок АДРЕСА_6 .Димерка, бажаючи довести злочин до кінця та заволодіти грошовими коштами, діючи за межами попередньої змови з ОСОБА_44 , яка була направлена на таємне викрадення майна, вчинив напад на потерпілу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для її життя чи здоров`я в ході якого, на грунті спонукань до наживи, з наміром приховати вчинення злочину та полегшити його вчинення, з метою умисного вбивства завдав приблизно 9 ударів металевою фомкою в життєво важливий орган, в область голови ОСОБА_20 . Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_20 втратила свідомість і впала на підлогу. Тим часом ОСОБА_15 відчинив вхідні двері та впустив до будинку ОСОБА_14 , повідомивши йому, що у будинку знаходилася власниця, але вона не зможе завадити вчинити злочин, оскільки він її вбив. ОСОБА_14 схвалив дії ОСОБА_15 і тим самим вступив з ним у злочинний зговір, що виходив за межі зговору з ОСОБА_16 , яким охоплювалося тільки скоєння крадіжки, без застосування насильства. Тим самим, ОСОБА_45 та ОСОБА_15 почали діяти на власний розсуд, бажаючи заволодіти майном у відкритий спосіб, шляхом скоєння вбивства і саме так усунути перешкоди для доступу до майна, а також запобігти можливості повідомити про їх дії у майбутньому до правоохоронних органів.

Приблизно через декілька хвилин, ОСОБА_14 , шукаючи у приміщенні гроші та цінності, помітив, що ОСОБА_20 прийшла до свідомості та побачила його обличчя. Продовжуючи втілення в дію спільного з ОСОБА_15 задуму, спрямованого на заволодіння чужим майном та усунення перешкод для цього, діючи узгоджено з ОСОБА_15 , виходячи за межі змови з ОСОБА_16 , направленої на таємне викрадення майна, бажаючи заволодіти майном, незважаючи ні на які перешкоди, діючи з наміром приховати скоєний злочин та полегшити його вчинення, дістав вогнепальну зброю, невстановленого зразка, яку носив без відома ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , і з метою умисного, протиправного заподіяння смерті, діючи з відома та згоди ОСОБА_15 , здійснив постріл в область голови ОСОБА_20 .

Під час судового розгляду , з досліджених в судовому засіданні доказів було достовірно встановлено, що підсудний ОСОБА_15 , першим проник до будинку ОСОБА_21 , де в одній із кімнат раптово побачив потерпілу ОСОБА_20 і з цього моменту він вийшов за межі домовленості з ОСОБА_16 та ОСОБА_14 та з метою заволодіння чужим майном , вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_20 завдавши їй дев`ять ударів монтировкою по важливому органу голові заподіявши останній відповідно до висновку експерта тяжкі тілесні ушкодження. Після цього, ОСОБА_15 відчинив вхідні двері через які в будинок , з метою крадіжки , проник підсудний ОСОБА_14 . Через деякий час ОСОБА_14 помітив , що ОСОБА_20 прийшла до свідомості , і він з принесеної з собою вогнепальної зброї невстановленого зразка, здійснив постріл в область голови ОСОБА_20 , заподіявши наскрізне кульове вогнепальне поранення голови, від якого наступила смерть потерпілої ОСОБА_20 .

Таким чином суд вважає, що дії ОСОБА_14 та ОСОБА_15 були взаємоузгодженими, спрямованими на заволодіння її майном. При цьому намір на позбавлення життя ОСОБА_20 зі сторони ОСОБА_15 свідчить умисне спричинення ним тілесних ушкоджень в життєво важливий орган, а саме в область голови потерпілої, кількість нанесених підсудним ударів металевою фомкою.

Про намір на позбавлення життя ОСОБА_20 зі сторони ОСОБА_14 свідчить здійснення пострілу в область голови ОСОБА_20 із зброї невстановленого зразку.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за необхідне кваліфікувати дії підсудних за наслідками, які безпосередньо настали від їхніх злочинних дій.

За таких обставин суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_14 правильно кваліфіковані за ч.4 ст.187, п.6,9,12 ч.2 ст.115 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення .

Дії підсудного ОСОБА_15 на думку суду слід кваліфікувати за ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.6,9,12 ч.2 ст.115 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а також в замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою між собою, з метою приховати інший злочин та полегшити його вчинення .

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні ОСОБА_14 та ОСОБА_15 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних, їх ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України вчинені підсудним ОСОБА_14 та ОСОБА_15 злочини, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за правилами ст. 66 КК України в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Підсудний ОСОБА_14 згідно наданої характеристики посередньо характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_15 за місцем проживання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, однак в силу ст.89 КК України є особою, яка не має судимостей.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_15 не перебувають.

Безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі на думку суду є доводи захисника ОСОБА_14 про те, що останній потребує примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 467 від 06.05.2009 р., ОСОБА_14 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому стані (т.1, а.с.256). Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено. Він може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

При цьому, будь-яких достатніх та переконливих доводів, які б ставили під сумнів вказаний висновок експертизи в судовому засіданні встановлено не було та захисником не наведено. Підстав для проведення повторної судово-психіатричної експертизи та застосування до підсудного примусових заходів медичного характеру, суд не вбачає.

За таких обставин, враховуючи вимоги ст.65 КК України відповідно до якої засудженому має бути призначено покарання необхідне і достатнє для його виправлення та перевиховання і попередження нових злочинів суд вважає, що покарання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повинно бути пов`язане з реальним позбавленням волі в межах санкцій статей, які їм інкриміновані.

Вирішуючи питання цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_19 , то суд у відповідності до ст.291 КПК України ( в редакції 1960 року) в зв`язку з неявкою в судове засідання цивільного позивача вважає за необхідне залишити його без розгляду роз`яснивши, що за потерпілим зберігається право заявити позов в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи питання цивільних позовів про стягнення матеріальної шкоди, заявлених потерпілими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , суд вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі стягнувши солідарно із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_11 34 808, 46 грн. та на користь ОСОБА_10 3452 грн. заподіяної матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання цивільних позовів про стягнення моральної шкоди, суд виходить із вимог постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди від 31.03.1995 року № 4 та визначаючи її розмір, враховуючи характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивачів через втрату дружини та матері, керуючись принципами розумності та виваженості суд вважає за необхідне задовольнити їх частково та стягнути із ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 - 100000 грн., на користь ОСОБА_10 100000 грн.

Стягнути із ОСОБА_15 на користь ОСОБА_11 100000 грн., на користь ОСОБА_10 100000 грн.

Судові витрати по справі за проведення судових експертиз покласти на підсудних.

Керуючись ст.ст. 323, 324, КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263 , ч. 3 ст. 185, ч.4 ст.187, п.п. 6, 9,12 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України - три роки позбавлення волі

- за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі

- за ч.4 ст.187 КК України дев`ять років з конфіскацією майна

- за п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_14 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотирнадцять років з конфіскацією всього майна.

ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 187, ч.2 ст.15, п.п. 6,9,12 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі

- за ч.4 ст.187 КК України дев`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна

- за ч. 2 ст.15, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України одинадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_15 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на одинадцять років з конфіскацією всього майна.

Запобіжний захід ОСОБА_14 та ОСОБА_15 залишити попередній тримання під ватрою і до вступу вироку в законну силу утримувати засуджених в Київському СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві.

Строк покарання засудженому ОСОБА_14 вираховувати із 11.04.2009 року, а засудженому ОСОБА_15 із 06.01.2009 року зарахувавши термін перебування їх під вартою до постановлення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю. Стягнути солідарно з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на користь ОСОБА_11 завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 34808,52 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісім грн.52 коп.)

Цивільний позов ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути на його корить завдану моральну шкоду з ОСОБА_14 в розмірі 100 000 ( сто тисяч ) грн., з ОСОБА_15 100000 ( сто тисяч ) грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю. Стягнути солідарно з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь потерпілої ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду у розмірі 3452 ( три тисячі чотириста п`ятдесят дві ) грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути на її корить завдану моральну шкоду з ОСОБА_14 в розмірі 100 000 ( сто тисяч ) грн., з ОСОБА_15 100000 ( сто тисяч ) грн.

Цивільний позов ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду, що не позбавляє її права звертатись до суду в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 по 2984 грн. 62 коп., з кожного судові витрати на користь держави, банк одержувача ГУ ЛСКУ у Київській області, МФО 821018, номер рахунку 0016, , одержувач УК у Баришівському районі/смт.Баришівка / 24060300

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляцій учасниками процесу, а засудженими ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_2

суддя ОСОБА_3