Справа №1-100 2007 року.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 року

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Любинецької-Онілової А.Г.

при секретарі Лозінській Т.О.

з участю прокурора Савчука В.В.

адвокатів ОСОБА_1 ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_3

потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ямпіль

кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Мартинівка Гадяцького району Полтавської
області, жителя

с.Писарівка Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня,

одруженого, не працюючого, раніше не судимого, за ст.122
ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_3 27 січня 2007 року біля 17 години в с.Писарівка Ямпільського району
Вінницької області на ґрунті особистих неприязних стосунків із потерпілим
ОСОБА_4 підійшов до останнього та наніс удари металевою частиною штикової
лопати по тілу потерпілого ОСОБА_4, в результаті чого потерпілий ОСОБА_4
отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 7-8 ребер справа, забою м'яких
тканин лівого плеча, ліктьового суглобу, правого стегна, тупої травми живота,
рани в ділянці голови, синців та саден в ділянці спини, верхніх та нижніх
кінцівок, що спричинили тривалий розлад здоров'я, які згідно із висновком
судово-медичної експертизи мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину в скоєному визнав повністю, суду
пояснив, що дійсно в кінці січня 2007 року в с.Писарівка Ямпільського району Вінницької
області, будучи в особистих неприязних стосунках із потерпілим внаслідок
конфлікту, який виник в 2003 році, він підійшов до потерпілого і завдав йому по
спині удар металевою частиною штикової лопати в спину, на даний час він змінив
свою поведінку. В скоєному розкаявся. Цивільний
позов визнав частково, просив суд при визначенні розміру відшкодування
врахувати його майновий стан, оскільки він та його дружина ніде не працюють, і
не мають доходів, зменшити розмір відшкодування до 1000 гривень. Також пояснив,
що він хворіє і потребує лікування, надав суду копію медичного направлення
Ямпільської рай поліклініки від 12.06.2003 року.

Допитаний в
судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_4 суду пояснив, що він
перебуває у неприязних стосунках із підсудним внаслідок конфлікту, який виник
між ними в 2003 році, 27 січня 2007 року
він знаходився у себе вдома і носив дрова, які знаходилися біля воріт, в той
момент до нього підійшов підсудний ОСОБА_3 і наніс удари металевою частиною
штикової лопати в область спини, внаслідок чого він впав на дрова, які
знаходилися поруч. Після цього він підхопився і побіг в приміщення свого
житлового будинку. В судовому засіданні потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_4
зменшив свої позовні вимоги, просив суд стягнути із підсудного на його користь
3000 гривень заподіяної моральної шкоди, оскільки діями підсудного йому завдано
болі, фізичних та моральних страждань.

Крім цього, вина
підсудного підтверджена доказами, які зібрані в ході досудового слідства, а
саме: Рапортом про злочин (а.с.4), Протоколом огляду місця події (а.с.18),
Протоколом огляду місця події (а.с.22) Актом судово-медичного огляду №34 від
29.01.2007 року(а.с.25), Актом судово-медичного огляду № 47 від 21.02.2007 року
(а.с.26-27), Висновком судово-медичної експертизи №72 від 10.04.2007 року
(а.с.60), Протоколами допитів свідків(а.с.а.с.32, 33, 34, 35,36, 37, 38, ),
речовими доказами (а.с.64,65) та іншими матеріалами досудового слідства, з
якими підсудний згідний в частині обвинувачення, а тому суд відповідно ст.299
КПК України приходить до висновку про недоцільність дослідження доказів у цій
частині, оскільки вони ніким не оспорюються, а тому суд вважає їх правдивими, і
такими, які підтверджують вину підсудного у повному обсязі.

Оцінюючи усі
зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить вину підсудного ОСОБА_3
встановленою, а його дії кваліфікує по ст.122 ч.1 КК України, тобто, умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні
підсудному міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, так і особу підсудного, який
позитивно характеризується за місцем проживання, усвідомив свою вину,
розкаявся в скоєному. До обставин, що пом'якшують покарання підсудному, суд
відносить щире каяття та позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудному, судом не
встановлено.

При обранні міри
покарання підсудному ОСОБА_3., суд вважає що підсудний може бути виправлений та
перевихований без ізоляції його від суспільства, із урахуванням всіх обставин,
що пом'якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд
має підстави для застосування ст.75 КК України, звільнити підсудного ОСОБА_3
від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком, із встановленням
обмежень, передбачених ст.76 КК України.

При вирішенні
питання в частині цивільного позову про відшкодування потерпілому ОСОБА_4
моральної шкоди, заподіяної злочином, судом встановлено, що потерпілий в
порядку ст.ст.28, 49, 50 КПК України має право на відшкодування моральної шкоди,
заподіяної злочином.

Визначаючи
розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_4 суд
виходить із наступного. Враховуючи характер тілесних пошкоджень заподіяних
потерпілому внаслідок злочину, які
спричинили йому значний фізичний біль та моральні страждання, виходячи із засад
виваженості, розумності та справедливості, а також враховуючи майновий стан
підсудного, який не працює і не має
доходів, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду потерпілому ОСОБА_4
у розмірі 1600 гривень, які є обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну
шкоду внаслідок злочину. В задоволенні іншої частини позову суд вважає
необхідним відмовити, оскільки в цій частині позову розмір моральної шкоди не
доведений суду, а також відшкодування моральної шкоди у повному обсязі,
заявленому потерплим, може призвести до скрутного майнового становища підсудного, який не працює і не має
доходів. Разом із тим, суд не приймає як належний та допустимий доказ -
надану підсудним копію медичного направлення на лікування Ямпільської районної
поліклініки від 12.06.2003 року, оскільки у зазначеному документі наявні
виправлення щодо дати його видачі і даний документ не підтверджує наявність
конкретних захворювань у підсудного ОСОБА_3 на даний час, а тому суд вважає
недоведеними обставини, на які підсудний посилається як на підставу своїх
заперечень щодо цивільного позову, а саме - що він хворіє і потребує лікування.

При вирішення
питання щодо міри запобіжного заходу підсудному ОСОБА_3 до вступу вироку в
законну силу, суд не має підстав для зміни чи скасування обраної раніше міри
запобіжного заходу, а тому вважає необхідним до вступу вироку в законну силу
міру запобіжного заходу залишити попередню - підписку про невиїзд.

При вирішенні
питання щодо речових доказів, які постановою про приєднання до справи речових доказів від 24.04.2007 року (а.с.65)
приєднані до справи і знаходяться на зберіганні в кімнаті речових
доказів Ямпільського РВ УМВС України у Вінницькій області - суд на підставі
ст.81 ч.1 п.З КПК України вважає їх речами, які не мають ніякої цінності і не
можуть бути використані, за відсутності клопотання заінтересованих осіб про
повернення цих речей, вважає необхідним їх знищити.

Керуючись
ст.323, 324 КПК України, суд

ПРИЗНАЧИВ:

ОСОБА_3 визнати
винним за ст.122 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох
років обмеження волі.

На підставі
ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, з
випробуванням, встановити йому іспитовий строк один рік.

На підставі ч.1
п.п.2,3 ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного
заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку
про невиїзд.

Речові докази - штикову лопату, металеву кружку та
бушлат, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Ямпільського РВ
УМВС України у Вінницькій області, - знищити

Цивільний позов
задовольнити частково.

Стягнути із
ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 1600 гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.

В задоволенні
іншої частини позову - відмовити.

Вирок може
бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької
області протягом п'ятнадцяти діб
з моменту його проголошення.