Дата документу Справа № 336/5926/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/447/15 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №336/5926/14-к ОСОБА_1
Категорія: ст.115 ч.1 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001932, за апеляційними скаргами прокурора і обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії зі ст.115 ч.1 КК України на ст.118 КК України або на ст.119 ч.1 КК України, мотивуючи тим, що умислу на умисне вбивство потерпілого у нього не було, він діяв у стані афекту. Ініціатором конфлікту був саме потерпілий, який погрожував йому та наніс йому удар у шию чимось гострим, внаслідок чого він був змушений захищатися від дій потерпілого та дістав ніж і наніс потерпілому два або три удари. Втративши рівновагу, він впав на потерпілого і випадково потрапив йому ножем в область шиї. Крім того, просить врахувати, що він щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, позитивно характеризується, має сімю.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині вирішення питання про процесуальні витрати скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1179, 36 грн., оскільки суд в порушення вимог ст.ст.122, 124 КПК України необґрунтовано не стягнув з обвинуваченого зазначені витрати.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишений без змін.

Зараховано в строк відбування покарання час тримання під вартою та постановлено обчислювати початок строку відбування покарання з 16.05.2014р.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу, при цьому уточнив свої вимоги та просив вирок змінити, перекваліфікувати його дії зі ст.115 ч.1 КК України на ст.119 ч.1 КК України, мотивуючи тим, що він не мав умислу на вбивство потерпілого, а вбивство вчинено через необережність. Крім того, просив пом`якшити призначене йому покарання. Стосовно апеляційної скарги прокурора заперечував і просив відмовити в її задоволенні;

захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 підтримала і також просила перекваліфікувати його дії зі ст.115 ч.1 КК України на ст.119 ч.1 КК України, мотивуючи тим, що вбивство було вчинено через необережність. Стосовно апеляційної скарги прокурора заперечувала та просила відмовити в її задоволенні;

потерпілий ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, мотивуючи тим, що ОСОБА_8 вичинив умисне вбивство його сина;

прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого, мотивуючи тим, що доводи сторони захисту є необґрунтованими, оскільки спростовуються дослідженими доказами.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 15 травня 2014 року, приблизно о 23 год. 30 хв., маючи умисел на умисне вбивство, у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у лісосмузі на відкритій ділянці місцевості, розташованій між ринком Меркурій по вул.Чарівна,56 у м.Запоріжжі та зупинкою залізничного транспорту Іскра, платформа 1101км, 8 пікет, у ході сварки з ОСОБА_10 , яка виникла на ґрунті неприязних відносин, утримуючи ніж у правій руці, із застосуванням фізичної сили, діючи умисно, наніс потерпілому не менш шести ударів ножем в область шиї, спини та верхніх кінцівок тулуба, чим спричинив ОСОБА_10 поверхневу колото-різану рану на правій боковій поверхні шиї без пошкоджень крупних кровоносних судин; поверхневі різані рани на правій і лівій бокових поверхнях шиї (по одній з кожної сторони), без пошкоджень крупних кровоносних судин; глибоку колото-різану рану на задній поверхні шиї без пошкоджень крупних кровоносних судин; поверхневу колото-різану рану у правій надлопатковій області; поверхневу колото-різану рану у лівій надлопатковій області; поверхневу різану рану на долонній поверхні лівої кісті; поверхневу різану рану на внутрішній поверхні в нижній третині правого передпліччя, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та у причинному зв`язку зі смертю не перебувають, хоча сприяли розвитку крововтрати.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_10 , не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_8 , перебуваючи у положенні сидячи на потерпілому, у той момент, коли останній знаходився у положенні лежачи на спині, утримуючи у правій руці ніж, наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область шиї, чим спричинив потерпілому одиночне сліпе колото-різане поранення передньої поверхні шиї з ушкодженням лівої підключичної артерії, лівої внутрішньої сонної артерії і хрящів гортані з послідуючою крововтратою із останньої, що обумовило гостру крововтрату, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_10 помер на місці, тим самим ОСОБА_8 скоїв умисне вбивство ОСОБА_10 .

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи сторони захисту про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 вбивства потерпілого з необережності, нічим не обґрунтовані.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції стороною захисту, виходячи з принципу змагальності, закріпленого у ст.22 КПК України, не були надані будь-які докази на спростування фактичних обставин справи, на які посилалася сторона обвинувачення, та які зазначені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Виходячи з положень ст.ст.368, 374 КПК України судом були встановлені фактичні обставини вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, при цьому у мотивувальній частині вироку викладено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення, та форми вини.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, належним чином досліджених у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що пізно ввечері 15.05.2014р. до нього додому прийшов син обвинуваченого і повідомив, що останній вбив його сина ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_11 , який був очевидцем злочину, розповів йому, що у лісосмузі біля ринка він, побачивши в руці у ОСОБА_8 ніж, намагався зупинити його, але ОСОБА_8 відмахнувся та почав наносити ОСОБА_10 удари ножем, поваливши його на землю. Злякавшись, він побіг у сторону зупинки.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що 15.05.2014 року, приблизно о 20 год., біля магазину Апельмон по вул.Магістральній в м.Запоріжжя, разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вживав спиртні напої. Потім вони пішли на вул.Чарівну в м. Запоріжжі до супермаркету АТБ, у якому купував спиртні напої та продукти. Коли він вийшов з супермаркету, побачив, що у ОСОБА_10 на обличчі свіжий синець. ОСОБА_10 пояснив, що під час сварки ОСОБА_8 вдарив його. Через деякий час він разом з ОСОБА_10 пішли додому через ринок Меркурій у напрямку вул. Магістральна в м. Запоріжжя. Біля магазину Рушничок повернули праворуч та пішли через лісосмугу у напрямку вул.Карпенка-Карого. Як тільки вони зайшли у лісосмугу, до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_8 , і одразу після цього він почув звуки боротьби. Підійшовши ближче, він побачив, що ОСОБА_10 лежав на землі, а ОСОБА_8 з ножем в руці сидів зверху на ОСОБА_10 . Він намагався розборонити їх, кричав, щоб ОСОБА_8 зупинився, але ОСОБА_8 відмахнувся від нього ножем, порізавши йому руку, внаслідок чого він відскочив в сторону і почув звук нанесення ударів по тілу. Злякавшись, він побіг до магазину, де попросив охоронця викликати міліцію і швидку допомогу. Коли ОСОБА_8 піднявся та пішов в сторону свого дома, він підійшов до ОСОБА_10 , який лежав на землі, хрипів та був весь в крові.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що 15.05.2014р. її чоловік ОСОБА_8 , приблизно о 23 год. 50 хв., зателефонував їй, а потім повернувся додому і сказав, що вбив сусіда ОСОБА_13 . Почувши це, їх син викликав міліцію. Ніж, який був вилучений, є сувенірним ножем, зберігався у коридорі у верхній шафі і не використовувався ними у щоденному побуті.

Аналогічні пояснення в судовому засіданні дали свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Згідно висновку експерта №1835 від 16.06.2014р. на трупі ОСОБА_10 виявлено колото-різане поранення передньої поверхні шиї з пошкодженням лівої підключичної артерії, лівої внутрішньої сонної артерії та хрящів гортані з подальшим крововиливом з останньої, що обумовило гостру крововтрату, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та у даному випадку знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю.

Крім того, на трупі ОСОБА_10 виявлені пошкодження: садно в правій частині голови; поверхневе колото - різане поранення на правій боковій поверхні шиї без пошкодження крупних кровоносних судин; поверхневі різані рани на правій та лівій бокових поверхнях шиї (по одній з кожної сторони) без пошкодження крупних кровоносних судин; глибоке колото - різане поранення на задній поверхні шиї без пошкодження крупних кровоносних судин; в області грудної клітини - поверхнева колото-різана рана в правій надлопатковій області; поверхнева колото - різана рана в лівій надлопатковій області; в області верхніх кінцівок - садно в проекції правого плечового суглоба; садно в

проекції правого ліктьового суглоба; садно біля піднесення 1 -го пальця на долонній поверхні

правої кісті; поверхнева різана рана на долонній поверхні лівої кісті; садно в проекції

правого ліктьового суглоба; поверхнева різана рана на внутрішній поверхні нижньої третини

правого передпліччя; в області нижніх кінцівок - садна на передній поверхні колінних суглобів; садна на зовнішній поверхні лівого гомілковостопного суглоба, які у живих осіб кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження які не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, у причинному зв`язку із смертю не перебувають.

Усі тілесні ушкодження спричинені постраждалому незадовго до смерті у короткий проміжок часу.

Усі колото - різані ушкодження утворилися від дії плаского односторонньо - гострого, залізовмісного предмету, яким би міг бути клинок ножа, маючий обушок та лезо з шириною максимально заглибившиюся частини клинку не менше 13мм.

Смерть ОСОБА_10 настала протягом лічених хвилин після спричинення йому поранення на передній поверхні шиї з пошкодженням судин та хрящів трахеї.

Після спричинення смертельного поранення в області шиї постраждалий не міг здійснювати активних цілеспрямованих дій.

Відповідно до положень ст.ст.84 ч.2, 99 ч.2 КПК України процесуальними джерелами доказів є документи, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, і можуть бути використані як доказ.

Згідно з даними протоколу і відеозапису слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_8 розповів де, коли і за яких обставин він наніс удари ножем потерпілому ОСОБА_10 та продемонстрував свої пояснення на місці вчинення злочину. Так, обвинувачений зазначав, що декілька ударів наніс потерпілому у спину та шию, коли останній стояв до нього правим боком, а потім спричинив потерпілому тілесне ушкодження на передній поверхні шиї ударом ножа, коли зверху сидів на потерпілому, а той лежав на землі на спині.

Пояснення обвинуваченого, які зафіксовані у протоколі слідчої дії слідчого експерименту, узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_11 про те, що коли він відскочив від обвинуваченого, то почув звук нанесення ударів по тілу.

Кім того, відповідно до висновків судово-медичної експертизи №2826 від 26.06.2014р. та пояснень експерта ОСОБА_16 в судовому засіданні механізм утворення тілесних пошкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 , не суперечить показам підозрюваного ОСОБА_8 , даними ним в ході проведення слідчого експерименту.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 також зазначав, що останній удар він наніс потерпілому ножем в шию, коли той лежав на землі на спині, а він сидів на ньому зверху. Крім того, обвинувачений вказував, що після цього він одразу зрозумів, що вбив потерпілого.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується й іншими доказами, дослідженими судом, а саме висновками: судово-медичних імунологічних експертиз № 520 від 12.06.2014р., №521 від 05.06.2014р., №522 від 12.06.2014р., №593 від 27.06.2014р., №594 від 26.06.2014р.; судово-медичних цитологічних експертиз №354 від 13.06.2014р., №392 від 02.07.2014р.

Відповідно до акту судово-психіатричної експертизи №354 від 18.06.2014р. ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням не страждав та не страждає в даний час, а виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період скоєння правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Отже він міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. За своїм психічним станом в даний час він також може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує. Потребує протиалкогольного лікування, протипоказань по психічному стану немає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши відповідно до положень ст.94 КПК України досліджені докази, та навівши належні і достатні мотиви, на підставі яких він не взяв до уваги доводи сторони захисту, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні умисного вбивства потерпілого і правильно кваліфікував його дії за ст.115 ч.1 КК України. При цьому суд відповідно до вимог ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку докладно виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення, та форми вини, а також вірно оцінив характер дій обвинуваченого ОСОБА_8 , знаряддя злочину, кількість і локалізацію нанесених ножових поранень, дії обвинуваченого після вчинення злочину, які свідчать про направленість умислу обвинуваченого саме на вчинення умисного вбивства потерпілого.

Стороною захисту, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі не наведені доводи з посиланням на положення кримінального процесуального закону або на конкретні обставини, які б свідчили про те, що зазначені у вироку докази є неналежними чи недопустимими, недостовірними або недостатніми.

При призначенні покарання у відповідності зі ст.ст.65-67 КК України суд в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України є особливо тяжким, наслідки злочину настання смерті потерпілого; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем колишньої роботи та місцем проживання характеризується позитивно; а також обставини, що впливають на покарання, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Інших підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно не вирішив питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертиз, є необґрунтованими і суперечать положенням кримінального процесуального закону.
Так, відповідно до ст.118 КПК України процесуальними витратами є і витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до ст.122 КПК України експертам оплачуються проїзд, а також добові в разі переїзду до іншого населеного пункту. Експертам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

З матеріалів провадження вбачається, що для проведення дактилоскопічних і криміналістичної експертиз були залучені експерти Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області.

При розгляді справи в суді першої інстанції прокурором не було надано будь-яких даних про те, що витрати на залучення експертів пов`язані з оплатою проїзду експертів або добових, також не надано будь-яких даних про те, що виконана експертами робота по проведенню експертиз не є їх службовими обов`язками.

Також в апеляційній скарзі і в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором так і не були наведені будь-які данні на обґрунтування апеляційних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4