Справа № 215/83/14-к
1-кп/215/42/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: колегії суддів ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю: секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Який народився в м. Оренбург, Російської Федерації, українця, громадянина України, освіта вища, розлученого, на утримані малолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України,-
11 листопада 2013 року в період часу з 12 годині 00 хвилин до 13 годин 50 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за місцем свого проживання - в квартирі АДРЕСА_2 разом з раніше знайомими йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вживали спиртні напої у кухні вказаного житла.
Під час вживання спиртного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на грунті побутового пияцтва, виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 склалася особиста неприязнь до ОСОБА_8 та виник умисел на заподіяння йому смерті з вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у коридорі вказаної квартири, діючи з метою заподіяння ОСОБА_8 смерті з мотивів неприязні до нього, близько о 14 годині 00 хвилин 11 листопада 2013 року, утримуючи у правій руці ніж, який він взяв з поверхні стола у кухні вказаної квартири, умисно завдав ОСОБА_8 одного удару клинком даного ножа в ділянку грудної клітини ліворуч - місце розташування життєво-важливих органів людини, усвідомлюючи при цьому невідворотність настання смерті потерпілого ОСОБА_8 та свідомо бажаючи настання саме таких наслідків.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесних ушкоджень у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням міжклітковини межистіння (средостения); гемопневмотораксу ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3170 від 20.12.2013 року за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Після чого ОСОБА_6 вибіг з квартири, в якій залишив пораненого потерпілого ОСОБА_8 та свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_8 , ОСОБА_6 не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як потерпілий ОСОБА_8 , в цей же день бригадою швидкої медичної допомоги, яка прибула за викликом ОСОБА_10 , був госпіталізований до КЗ Криворізька міська лікарня № 7 ДОР, де йому було надано своєчасну медичну допомогу, в результаті чого смерть потерпілого ОСОБА_8 не настала.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України визнає частково, пояснивши при цьому, що потерпілий по справі ОСОБА_8 його товариш. Дійсно 11 листопада 2013 року приблизно о 12 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_8 та співмешканкою - ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. В період спілкування він помітив зацікавленість зі сторони ОСОБА_8 до його співмешканки ОСОБА_10 . Саме це йому не сподобалось, та на ґрунті ревнощів виникла сварка, в результаті якої, захищаючись, він ударив ножем зі столу в ліву частину грудей потерпілому. Вбити його він при цьому не хотів та про наслідки не замислювався. В скоєному він розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 він добре знав. В той день він його по телефону запросив зайти до нього, а по дорозі купити сигарет та пляшку горілки. Зайшовши до ОСОБА_6 в квартиру АДРЕСА_2 , за столом на кухні, разом з ОСОБА_10 розпивали спиртне. До його приходу ОСОБА_6 вже був в стані алкогольного сп`яніння. В період спілкування ОСОБА_6 став сваритися і він вирішив піти додому. Полишити квартиру ОСОБА_6 вирішила і ОСОБА_10 . Цьому став заважати ОСОБА_6 та зачинив двері, вимагав залишитися та ще купити спиртного. На його відмову, ОСОБА_6 правою рукою ножем, який взяв з кухні, наніс удар в область грудей з ліва. В період цих подій, ОСОБА_10 , злякавшись сварки, зайшла до ванної. Сам ОСОБА_6 після цього вибіг з квартири, а він покликав на допомогу собі ОСОБА_10 , яка й викликала швидку.
Позовні вимоги потерпілий ОСОБА_8 про відшкодування шкоди заподіяної злочином, які були заявлені на підготовчому засіданні, просив суд залишити без розгляду.
Враховуючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу часткового визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 КК України повністю підтверджується показами потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 , письмовими матеріалами справи: протоколом огляду місця події від 11.11.2013 року, яким зафіксовано огляд квартири АДРЕСА_2 (т.2 ст.4-7); протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.2 ст.75-79); актом судової психолого-психіатричної експертизи № 269 від 12.12.2013 року (т.2 ст.48-55); висновком судово-медичної експертизи № 3170 від 20.12.2013 року (т.2 ст.80-82), а саме:
- Покази потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні є послідовними та такими, що повністю відповідають тим, які ним були данні в період досудового слідства (т.2 ст.42), в період проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 (т.2 ст.75-79), де було досліджено спосіб нанесення удару.
- Також, покази свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, яка показала, що 11 листопада 2013 року приблизно о 12 годині, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 у співмешканця ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 вони вживали алкогольні напої. ОСОБА_6 був в стані алкогольного сп`яніння та вчинив сварку на ґрунті ревнощів. Злякавшись сварки, вона зайшла до ванної кімнати, і втой час ОСОБА_6 , як потім вона з`ясувала, спричинив удар ножем в груди ОСОБА_8 . Вона допомогла перейти ОСОБА_8 до кімнати та викликала швидку. ОСОБА_6 тим часом вибіг з квартири, а після приїзду швидкої з`явився в квартирі. Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_10 надавала в період досудового слідства (т.2 ст.39-40).
- Покази свідка ОСОБА_11 підтверджують той факт, що уже після приїзду швидкої допомоги ОСОБА_6 підійшов до квартири, він був в стані сильного алкогольного сп`яніння та вів себе агресивно, при цьому вона намагалася його заспокоїти. Бачила, що в кімнаті на дивані сидів ОСОБА_8 , тримався за ліву частину грудей. Робітники швидкої допомагали йому, а потім під руки вивели до швидкої. Такі ж покази нею були надані в період досудового слідства (т.2 ст.14-15).
- Згідно висновку судово-медичної експертизи № 3170 від 20.12.2013 року виявлені у потерпілого ОСОБА_8 було спричинено тілесних ушкоджень у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з пошкодженням міжклітковини межистіння (средостения); гемопневмотораксу ліворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3170 від 20.12.2013 року за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя - (т.2 ст.80-82).
- Відповідно до акту №269 від 12.12.2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 в період часу, відносно дій інкримінованих йому (11.11.2013) в стані тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, як і на момент дослідження (т.2 ст.48-55).
Щодо кваліфікації кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.І КК України Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови ПВСУ Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи звернув ува гу судів на те, що замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом - коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.
Прямий уми сел має місце, зокрема, у випадках, коли обвинувачений усвідомлював, що внаслідок його дій з невідворотністю настає смерть іншої людини. Завдання ушкод жень в життєво важливі органи тіла, які, як правило, спричиняють смерть потерпілого, але не призвели до смертельного наслідку лише через випадко вий збіг обставин, незалежних від волі винного, належить кваліфікувати не за наслідками, що сталися, а як замах на умисне вбивство.
Судом прийняті до уваги дії обвинуваченого під час вчинення злочину, які свідчать про спрямованість його умислу на вбивство. Це навмисне, цілеспрямоване нанесення удару ножем у життєво важливий орган потерпілого груди, що підтверджується вищевказаними поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи та показами самого обвинуваченого ОСОБА_6 . Виходячи з характеру та локалізації поранення, ОСОБА_6 не зміг довести свій умисел на вбивство з причини від нього не залежної, а саме - своєчасна медична допомога та операційне втручання, що дієво заподіяло смерті потерпілого.
Оцінюючи покази обвинуваченого про часткове визнання вини, а саме, що тілесні ушкодження він наніс з метою самооборони, колегія вважає як спосіб захисту та спроба уникнути відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення, оскільки ці покази ОСОБА_6 спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого ОСОБА_12 винним в кримінальному правопорушенні передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.І КК України за ознаками закінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд керується ст.65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання: ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий та з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину і того, що ОСОБА_6 в період скоєння вчиненого злочину був в стані алкогольного сп`яніння - (т.2 а.с.93-99), суд вважає, що виправлення підсудного можливо тільки в умовах позбавлення волі.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди заподіяної злочином, які були заявлені на підготовчому засіданні, за заявою самого потерпілого (т.2 а.с.135) - залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.І КК України в вигляді семи років позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити домашній арешт.
Початок відбування покарання відраховувати з дня затримання після вступу вироку в закону силу з урахуванням в строк призначеного судом покарання строк знаходження ОСОБА_6 під вартою з 11 листопада 2013 року по 23 грудня 2014 року.
Позовну заяву потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди заподіяної злочином - залишити без розгляду.
Речові докази ножі в кількості 6 шт., зразки крові та слини, які знаходяться в камері речових доказів згідно квитанції №000549 (т.2 а.с.74) знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення.
головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2
ОСОБА_3