Справа № 333/630/15-к
Пр. №1-кп/333/167/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2015 р. м. Запоріжжя
· 03.12.1999 Комунарським PC м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на один рік та звільнений в залі судового засідання;
· 31.01.2001 Комунарським PC м. Запоріжжя за ч.2 ст. 141 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі. 01.06.2002 р. звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
· 10.02.2005 Комунарським PC м. Запоріжжя за ст.ст. 15, 186 ч.2, 69,186 ч.2, 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. 18.10.2007 р. звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
· 22.02.2010 Комунарським PC м. Запоріжжя за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. 14.02.2013 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
· 03.12.2014 Шевченківським PC м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, -
- за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений за скоєння корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята і не погашена у встановлений законом порядок, на шлях виправлення та перевиховання не встав та знову скоїв умисний злочин проти власності за наступних обставинах: 10 січня 2015 року приблизно о 17 годині 00 хвилин направився до свого знайомого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вказаною адресою, останні почали розпивати алкогольні напої. В цей час ОСОБА_4 побачив мобільний телефон, який лежав на полиці, розташованій в коридорі зазначеної квартири, який належить ОСОБА_6 . В цей момент у нього раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись тим, що потерпілий направився до спальної кімнати відпочивати, а також переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії залишаться ніким не помічені, з корисливих мотивів, таємно, діючи повторно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «E105G» в корпусі чорного кольору, імеі: НОМЕР_1 вартістю 275 грн., із наявною у ній сім - картою, яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 275 грн. 00 коп.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
30.01.2015р. між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України та призначення покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. Враховуючи, що обвинувачений має постійне місце мешкання, характеризується позитивно, а також його щире каяття, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік. Відповідно до вимог п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації кримінально-виконавчу інспекцію.
В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 заявлено клопотання про затвердження укладеної між ними угоди про примирення, проти затвердження якої прокурор не заперечував.
Суд вважає можливим затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ч. З ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Перевіривши угоду на відповідність вимогам ч.3 ст. 469 КПК України, правильність правової кваліфікації кримінального злочину за ч.2 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не помирилися, умови угоди не суперечать приписам ч.6 ст. 474 КПК України, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст. 474 КПК України, а також сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
Питання щодо речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 475, 373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.
· мобільний телефон марки «Samsung» моделі «E105G» в корпусі чорного кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

· обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

· потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладання угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою, ст. 474 цього Кодексу;

· прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. З ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1