Справа № 1- 180/ 2008 року
В И Р О К

Іменем України

19 березня 2008 року Кіровський
районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого Загреби І.В.,

при секретарі Бадяновій Н.Г.

з участю прокурора
Бардиш О.В.

та захисника
ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року

народження,
народився в с. Яснозіря Черкаського району Черкаської області, українця,
громадянина України, освіта середня, працюючого слюсарем ЗАТ « Миронівська
птахофабрика», не одруженого, проживає
АДРЕСА_1, такого, що не має судимості,

у
вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній
ОСОБА_1 23 вересня 1993 року приблизно о 14.00 год., за попередньою
змовою із неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийшли на територію ВПТ № 8 в м. Кіровограді по вул. Волкова, діючи
навмисно з корисливих спонукань, вчинили відкрите викрадення чужого майна
(грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілих раніше не знайомих неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у ОСОБА_5
грошові кошти у сумі 20 000 крб., у ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 28 000 крб.,
тим самим вчинили грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілих.

Допитаний, в ході судового засідання, підсудний ОСОБА_1 вину визнав повністю та
пояснив суду, що він, дійсно, восени 1993 року його сім'я мешкала в м. Кіровограді, на протязі трьох
місяців. В місті Кіровограді у нього були знайомі на той час ОСОБА_2 та
ОСОБА_3. Після від'їзду з м. Кіровограду на постійне місце проживання в м.
Черкаси, він перестав підтримувати стосунки з хлопцями, і де хлопці в
теперішній час він не знає. 23.09.1993 року він разом з знайомими ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 прийшли на територію ВПУ №8, розташованому на вул. Волкова в м.
Кіровограді. ОСОБА_2 запропонував йому та ОСОБА_3 пограбувати студентів
навчального закладу, на що вони погодилися. Коли вони знаходилися на території
училища ОСОБА_2 вказав йому та ОСОБА_3 на двох, раніше йому не знайомих
студентів, і пояснив, що саме в тих студентів, є при собі гроші, так як ті
отримали стипендію. Сам ОСОБА_2 пішов з території училища, як він зрозумів
ОСОБА_2 знав тих хлопців і не хотів, щоби ті хлопці впізнали ОСОБА_2. Він і
ОСОБА_3 підійшли до двох хлопців і сказали хлопцям, щоб ті видали їм гроші,
однак вони відмовились так як що грошей не мають. Отримавши відмову видати їм
гроші, ОСОБА_3 наніс декілька ударів в область обличчя одного з хлопців, і
обшукавши кишені одежі забрав у того хлопця гроші карбованцями. Він також,
підійшов до другого з хлопців та наніс один удар в область обличчя хлопця і
також, обшукавши кишені одежі забрав в того хлопця гроші карбованцями. Скільки
вони забрали грошей у хлопців він вже не пам'ятає, так як пройшло багато років.
Після того, як він з ОСОБА_3 заволоділи грішми вони втекли з території
навчального закладу. Викрадені гроші він витратив за власним розсудом. Про те,
що по вищевказаному факту порушена кримінальна справа і його розшукують, він
просто не міг знати, так як його сім'я
восени 1993 року виїхала з м. Кіровограда в м. Черкаси на постійне місце
проживання. Про те, що відносно нього порушена кримінальна справа і його
розшукувала міліція на протязі багатьох років, він вперше взнав 23.01.2008 року
від працівників міліції Кіровоградського МВ, про це раніше він не знав та не
здогадувався. В скоєному щиро кається.

На підставі ст. 299 ч. 3 КПК України суд визнає
недоцільним дослідження доказів по справі, оскільки показання підсудного
відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд,
кваліфікує дії ОСОБА_1 за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний з насильством,
яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого за попередньою змовою
групою осіб.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_1 скоїв умисний злочин, який відноситься
до категорії тяжких.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризуються позитивно,
раніше не судимий.

Обставини, що пом'якшують покарання для підсудного ОСОБА_1,
суд визнає щире каяття в скоєному злочині, злочин вчинено неповнолітнім.

Обставини, що обтяжують покарання для підсудного ОСОБА_1,
судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_1 вчинив злочин будучи неповнолітнім, скоїв тяжкий
злочин, при цьому він за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше
не судимий, щиро розкаявся в скоєному. Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про можливість виправлення підсудного ОСОБА_1 без відбуття покарання,
звільнивши його від відбуття покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України , суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати
винним за ст. 186 ч. 2 КК України та призначити покарання - 4 (чотири)
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання
звільнити з випробовуванням, встановивши
іспитовий строк 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України
зобов'язати ОСОБА_1 в період іспитового
строку:

- повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про
зміну місця проживання, роботи.

- періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 у вигляді
підписки про невиїзд залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Кіровоградської області, через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом
15 діб.

Суддя І.В. Загреба