н/п 1-кс/640/5564/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2015 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі слідчого - ОСОБА_3 ,
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_5 , шляхом переміщення через пункт пропуску «Гоптівка», планував здійснити міжнародну передачу товарів, що підлягають державному експортному контролю, всупереч чинному законодавству України.
В подальшому встановлено, що 27.07.2015 року вказаний громадянин, в інтересах ОПК РФ під виглядом товару загальнопромислового призначення, намагався здійснити переміщення контрольованого товару (реле РЗТ-80-1-1 УХЛ1 використовується в зенітно-ракетних та рухомих радіотехнічних підстанціях) через державний кордон України з порушенням встановленого порядку міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, а саме через митний контроль МАПП «Гоптівка» без відповідних дозвільних документів.
За попередніми даними, товар, який планувався до переміщення є товаром подвійного використання, який визначений постановою КМУ № 86 від 28 січня 2004 р. «Про затвердження Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів подвійного використання».
Здійснення експорту таких товарів в будь-який інший спосіб, ніж це передбачено вказаним Порядком, а саме на підставі відповідного дозволу Державної служби експортного контролю України є порушенням вимог законодавства у галузі державного експортного контролю (ст. 24 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання»). Таким чином, вказаний громадянин України намагався здійснити переміщення контрольованого товару через пункт пропуску без відповідних дозволів. Згідно наявних даних, громадянин ОСОБА_5 не отримував в ДСЕК України дозвільних документів на здійснення міжнародної передачі вказаних товарів.
Вчинене діяння свідчить про порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, та Законів України «Про зовнішньоекономічну діяльність» і «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення», якими встановлено певний порядок здійснення діяльності, пов`язаної із міжнародною передачею товарів.
Орган досудового розслідування зазначає, із вилученими предметами необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на використання для доказування факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також повного всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, що можливе лише за умови арешту вказаного майна та зберігання його в органі досудового слідства, а також необхідність залучення відповідних спеціалістів та призначення відповідних судових експертиз. Відповідно до показань свідка ОСОБА_5 власником вилучених предметів в ході огляду місця події, є невстановлена особа на ім`я ОСОБА_6 , який в подальшому надавав вказівки на передачу зазначених предметів.
При розгляді клопотання в судовому засіданні слідчий підтримав клопотання.
На виконання вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчим суддею здійснено виклик особи - власниками тимчасово вилученого майна, на яке слідчий просить в зазначеному клопотанні накласти арешт.
В судове засідання ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, через слідчого надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у заяві зазначив, що не заперечує проти накладення арешту на вилучені у нього предмети (а.с. 20).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття вказаної особи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів. Повідомлення про підозру, відповідно до 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.
Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення доказової бази в кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, вказані в клопотанні предмети мають значення для досудового розслідування, а також можуть доказами у кримінальному провадженні.
Зазначені у клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити Управління СБУ в Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1