Справа №531/269/15-к
Провадження №1-кп/531/46/15
В И Р О К

Іменем України

05 березня 2015 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 03 лютого 2015 року, близько 03 години, з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який орендує ОСОБА_5 , де, скориставшись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження метало-пластикового ролета та розбиття віконного склопакету, проник до торгового прилавка, з приміщення якого викрав три блоки цигарок марки «Хортиця» вартістю 120 грн. кожен та два блоки цигарок марки «Біле сонце» вартістю 120 грн. кожен, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно 03 лютого 2015 року, близько 03 години, він прийшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, пошкодивши метало-пластиковий ролет та розбивши віконний склопакет, проник до приміщення магазину звідки викрав п`ять блоків цигарок. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона орендує під магазин приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Зранку 03 лютого 2015 року, прийшовши до вказаного магазину, вона виявила пошкодження метало-пластикового ролета та розбите вікно, а також пропажу п`яти блоків цигарок. На теперішній час, обвинувачений їй повністю відшкодував завдану шкоду, претензій до нього вона не має, а при призначенні покарання просить строго не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні: інвентаризаційним описом товарних залишків в магазині «Гавана» від 03.02.2015 року, яким встановлюється кількість та вартість викраденого майна; оглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камери відеоспостереження, при відтворенні якого, обвинувачений підтвердив, що на відео саме він проникає до приміщення магазину.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних про перебування його на обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше не судимого; позитивну характеристику за місцем проживання та місце проходження військової служби.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речові докази три блоки цигарок марки «Хортиця» та два блоки цигарок марки «Біле сонце», які передані на відповідальне збереження потерпілій ОСОБА_5 , вважати повернутими законному власнику; диск CD-R Philips з записом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах судового провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Полтавської області через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя