Справа №1-128-07
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2007 р. Онуфріївський районний
суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: судді Петрова Р.І.,

при секретарі: Гриценко
Т.М.,

за участю прокурора: Приходька
В.І.,

попередньо розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Онуфріївка кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста Світловодськ Кіровоградської області,
українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої приватним
підприємцем, проживаючої АДРЕСА_1, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
172 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні грубого
порушення законодавства про працю, за таких обставин.

Приватний підприємець ОСОБА_1, впродовж лютого-березня 2007 року,
здійснюючи підприємницьку діяльність по роздрібній торгівлі в селі Куцеволівка
Онуфріївського району Кіровоградської області, в порушення п.6 ч.1 ст.24, ст.48
КЗпП України, ч.2 ст.30 Закону України „Про оплату праці”, п.2.14 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства
праці України від 29.07.1993 року №58, використала найману працю працівників по
здійсненню роздрібної торгівлі в належних їй магазинах „ІНФОРМАЦІЯ_2” та
„ІНФОРМАЦІЯ_3”, розташованих в селі Куцеволівка Онуфріївського району
Кіровоградської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 без укладення з ними
трудових угод та оформлення трудових книжок, ведення табелю робочого часу,
нарахування заробітної плати та обов'язкових державних платежів, надання
відпусток та оплати лікарняних найманим працівникам, передбачених трудовим
законодавством. Вищевказаним особам ПП ОСОБА_1 виплачувала заробітну плату 340
грн. в місяць кожному на руки готівкою. При цьому, ОСОБА_1, в порушення вимог
ст. 23,24 Кодексу Законів про працю України, трудові угоди у письмовій формі з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не уклала, угоди в установленому законом порядку в
органах державної служби зайнятості не зареєструвала, відповідні записи про
роботу у трудову книжку вищевказаних осіб не вносила.

Використовуючи труд ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та не оформивши з ними
трудових відносин у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 грубо порушила
вимоги ст.43,45,46 Конституції України, якими передбачено право людини на
належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчої
визначеної законом, оплачувану щорічну відпустку, право на соціальних захист,
що включає право на забезпечення у разі повної або часткової втрати
працездатності, безробіття з неналежних від них обставин, а також у старості та
інших випадках передбачених законом, яке гарантується загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, ст.253-256 Кодексу Законів про працю
України та ст.ст.11,14 Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування”, згідно яких повинна сплачувати страхові внески на
загальнообов'язкове пенсійне страхування для фізичних осіб, працю яких
використовує на умовах трудового договору, що є гарантією отримання працівником
державного пенсійного забезпечення за віком.

Обвинувачена ОСОБА_1 просила суд звільнити її від кримінальної
відповідальності на підставі п „б” ст. 1 Закону України „Про амністію” від
19.04.2007 року, який набрав чинності 09.06.2007 року, оскільки на день
набрання чинності цим законом вона мала дитину, якій не виповнилось
вісімнадцять років.

Прокурор підтримав ініціативу обвинуваченої.

Згідно п „б” ст. 1, ст. 6 Закону України „Про амністію” від 19.04.2007
року, звільняються від кримінальної відповідальності особи, які вчинили умисні
злочини, за які законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі
на строк не більше п'яти років, якщо на день набрання чинності цим законом вони
мали дітей, яким не виповнилось вісімнадцять років і не позбавлені щодо них
батьківських прав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вчинила умисний злочин, за
який кримінальним законом передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення
волі на строк не більше п'яти років, на день набрання чинності Закону України
„Про амністію” від 19.04.2007 року вона мала дитину, якій не виповнилось
вісімнадцять років, обмеження щодо застосування амністії, визначені ст. 7
Закону України „Про амністію” від 19.04.2007 року, відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності на підставі акту амністії.

Керуючись ст.ст. 1-14 Закону України „Про амністію” від 19.04.2007 року, п.
4 ч. 1 ст. 6, ст. 248 КПК України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172 КК
України, на підставі п „б” ст. 1 Закону України „Про амністію” від 19.04.2007
року.

Кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 КК України закрити.

Запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд, обраний щодо ОСОБА_1, скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області
протягом 7 діб з дня проголошення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області Петров Р.І.