Провадження № 1-кп/487/57/13
Справа № 487/812/13- к
ВИРОК

Іменем України

04.09.2013 року
м.
Миколаїв

Заводський районний суд міста
Миколаєва у складі:

Головуючого судді - Бобрової І.В.,

секретаря - Бербен А.В.,

прокурора прокуратури Заводського
району міста Миколаєва Бачина С.О.,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_2,
захисника - ОСОБА_3,

потерпілий - ОСОБА_4, захисник - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
кримінальне провадження, внесене в
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за №0000509, за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Миколаєва, українця, громадянина
України, що має середню освіту, не
працюючого, не одруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше судимого:

- 27.08.2012 Баштанським районним судом
Миколаївської області за ст.289 ч.І КК
України до 3 років позбавлення волі, на
підставі ст.75 КК України звільнений від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком на 2 роки;

- 17.09.2012 Ленінським районним судом міста
Миколаєва за ст.289 ч.1, 185 ч.2 КК України до
2 років обмеження волі, звільнений від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком на 1 рік.,

у скоєні злочину,
передбаченого ст.289 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2012 року о 13 годин 00 хвилин
ОСОБА_2, знаходячись на автостоянці, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, маючи
умисел на незаконне заволодіння
транспортним засобом з метою його
подальшого перепродажу, діючи
відкрито, шляхом обману, під приводом
оренди автомобіля у ПП ОСОБА_4, уклав з
останнім угоду №0514-1 «Прокату» (оренди)
транспортного засобу автомобіля марки
«Део Ланос» держ. номер НОМЕР_1 строком
до 16.05.2012 року. Після чого, з місця події
зник, розпорядившись вказаним
автомобілем на власний розсуд. Своїми
злочинними діями ОСОБА_2 спричинив
потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду
на суму 69 910 грн..

В судовому засіданні ОСОБА_2 частково
визнав себе винним в інкримінованому
йому злочині, не заперечував щодо часу,
місця та способу заволодіння
транспортним засобом, але заперечував
проти кваліфікації його дій за ч.2 ст. 289
КК України, кваліфікуючою ознакою якої
є повторність. Суду показав, що 14 травня
2012 року о 13.00 годин він на автостоянці,
що знаходиться по АДРЕСА_2, уклав з
потерпілим ОСОБА_4 договір оренди
автомобіля марки «Део Ланос» держ.
номер НОМЕР_1 строком до 16.05.2012 року.
Укладаючи даний договір, заздалегідь
знав, що повертати автомобіль не буде.
Після оформлення договору, на авто
поїхав до міста Харкова, де продав його
за 1 тис. дол. США, оскільки терміново
потрібні були гроші вагітній дружині
на ліки. У скоєному щиро розкаюється,
цивільний позов, заявлений потерпілим
визнає частково, просить суворо не
карати та врахувати що він має на
утриманні малолітню дитину.

З урахуванням часткового
визнання обвинуваченим своєї вини у
скоєнні інкримінованого злочину, судом
в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за
недоцільністю не проводилось
дослідження

доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорювались. При цьому суд обмежився
допитом обвинуваченого, дослідженням
характеризуючих ОСОБА_2 матеріалів та
матеріалів, які стосуються цивільного
позову.

Так з вироку Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 27 серпня 2012 року вбачається, що
ОСОБА_2 було засуджено за ч.1 ст.289 КК
України за злочин скоєний ним 20.11.2011
року.

Договором про надання споживчого
кредиту та застави транспортного
засобу №0, укладеного між
Акціонерним комерційним банком
«УкрСиббанк» та ОСОБА_4
підтверджується, що даний кредит
забезпечується предметом застави -
транспортним засобом автомобілем
марки «Део Ланос» держ. номер НОМЕР_1,
вартість якого складає 61100,00 грн..

Виходячи з наведеного, враховуючи
обставини справи, суд кваліфікує дії
обвинуваченого ОСОБА_2 за ч.2 ст.289 КК
України, як незаконне заволодіння
транспортним засобом, вчинене повторно
та таке, що завдало значної
матеріальної шкоди.

В кримінальному провадженні
потерпілим заявлено цивільний позов, в
якому він просить стягнути з винної
особи на його користь матеріальну
шкоду в розмірі 69 910 грн. (61 100 грн.
вартість автомобіля на підставі
договору купівлі-продажу, 4000 грн. -
плата за страховку автомобіля, 3200 грн. -
реєстрація автомобіля в ДАІ, 550 грн. -
установка сигналізації на автомобіль,
560 грн. вартість магнітоли, 500 грн. -
тонування стекол), 45 000 грн. шкоди
внаслідок упущеної вигоди та 5000 грн.
моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

На підставі викладеного, суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2
на користь потерпілого ОСОБА_4
матеріальну шкоду у сумі 61100,00 грн.,
оскільки саме така сума була витрачена
останнім на придбання автомобіля.
Інших належних доказів, яки б
підтверджували збитки, зазначені в
цивільному позові, стороною захисту
суду надано не було.

При цьому, позовні вимоги в
частині стягнення шкоди внаслідок
упущеної вигоди не підлягають
задоволенню.

Так відповідно до ст. 22 ЦК
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Таким чином,
у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані при
належному виконанні зобов'язання.

Водночас, сума збитків, яку
просить стягнути позивач,
розраховується, обґрунтовується
умовним припущенням про можливість
отримання ним прибутку в результаті
випадкового збігу обставин - подальшої
можливої оренди втраченого автомобіля,
за таких обставин наявність
теоретичного обґрунтування можливості
отримання прибутку ще не є підставою
для його стягнення.

До того ж згідно ч.2 ст.799 ЦК
України договір найму (оренди)
транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню, в той час, як положеннями
ст.220 ЦК України передбачено, що
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору -
свідчить про нікчемність останнього. В
зв'язку з чим вартість оренди
автомобіля за один день, визначена у
договорі оренди, не може бути взята
судом до уваги.

Вимоги цивільного позову в частині
відшкодування моральної шкоди у сумі
5000,00 грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Призначаючи покарання
обвинуваченому, суд враховує характер
і ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, який є тяжким
злочином; особу обвинуваченого, який
раніше притягувався до кримінальної
відповідальності 27.08.2012 Баштанським
районним судом Миколаївської області
за ст.289 ч.1 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст.75 КК
України звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком на 2 роки та 17.09.2012 Ленінським
районним судом міста Миколаєва за ст.289
ч.1, 185 ч.2 КК України до 2

років обмеження волі, звільнений від
відбування призначеного покарання з
іспитовим строком на 1 рік, не працює, за
місцем проживання характеризується
посередньо, на обліку у лікаря
психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами справи, що
пом'якшують покарання ОСОБА_2 - є щире
каяття у вчиненому злочині.

Обставин справи, що обтяжують
покарання ОСОБА_2 - судом не
встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що
ОСОБА_2 необхідно призначити покарання
у межах санкції відповідної статті та
остаточно визначити покарання за
сукупністю злочинів, застосувавши ч.4
ст.70 КК України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді 5 років позбавлення волі з
конфіскацією ? частини майна, що
належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України
призначене ОСОБА_2 покарання за вироком
Баштанського районного суду
Миколаївської області від 27.08.2012 за
ст.289 ч.1 КК України - 3 роки позбавлення
волі, на підставі ст.75 КК України
звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком на 2 роки та покарання за
вироком Ленінського районного судом
міста Миколаєва від 17.09.2012 за ст.289 ч.1, 185
ч.2 КК України - 2 роки обмеження волі,
звільнений від відбування
призначеного покарання з іспитовим
строком на 1 рік - виконувати
самостійно.

Цивільний позов ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 61100,00 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди та
5000,00 в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Захід забезпечення кримінального
провадження ОСОБА_2 до вступу вироку в
законну силу залишити без змін -
особисте зобов'язання.

Строк відбуття покарання рахувати
з моменту взяття під варту.

На вирок може бути подана апеляція
до Миколаївського апеляційного суду
через Заводський районний суд протягом
тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя Заводського районного

суду м.Миколаєва
І.В.
Боброва