Код суду 233 Справа № 233/406/15-к
Вирок
Іменем України
05 березня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, працює лікарем загальної практики сімейним лікарем Комунального закладу «Центру первинної медико-санітарної допомоги», інвалід 2 групи, одружений, має 2 малолітніх дітей 2005 та 2010 року народження, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, -
у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.368, ч.4 ст.368 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до п.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 532/274/136-ос/1406 від 3 листопада 2004 року, листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю, вагітністю та пологами.
Згідно Наказу № 01-2/95 від 31 липня 2013 року головного лікаря Комунального закладу «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради, що розташований за адресою: Донецька область м.Костянтинівка, проспект Ломоносова, 101, ОСОБА_4 обіймає посаду лікаря загальної практики-сімейного лікаря амбулаторії № 4.
Відповідно до посадової інструкції лікаря загальної практики- сімейного лікаря амбулаторії № 4, затвердженої головним лікарем Комунального закладу «Центру первинної медико-санітарної допомоги» Костянтинівської міської ради ОСОБА_5 від 21 жовтня 2013 року, останній зобов*язаний : п.2.18 - забезпечувати чітке та правильне ведення медичної документації; п.2.2- надавати населенню первинну медичну допомогу; п.4.1- несе відповідальність згідно з чинним законодавством за якість надання первинної лікувально-профілактичної допомоги населенню, яке він обслуговує; п.2.16- вести обліково-звітну медичну документацію.
Таким чином ОСОБА_4 , будучи службовою особою, повинен був неухильно виконувати свої службові обов`язки згідно посадової інструкції, з якою перед призначенням на посаду був ознайомлений та вимоги діючого законодавства.
Проте ОСОБА_4 , будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, обіймаючи посаду лікаря загальної практики- сімейного лікаря, використовуючи своє службове становище, отримував неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів від осіб, які звертались до нього з метою отримання листка непрацездатності при наступних обставинах.
Так, 17 квітня 2014 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, до лікаря загальної практики- сімейного лікаря ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці у приміщенні службового кабінету №8, розташованого в Комунальному закладі «Центру первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторії № 4 м.Костянтинівка Донецької області, звернувся раніше не знайомий йому ОСОБА_6 з проханням про надання останньому листка непрацездатності. ОСОБА_4 відповів згодою та пояснив, що зможе допомогти ОСОБА_6 за умови передачі йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 250 гривень за надання листка непрацездатності з 17 квітня 2014 року по 25 квітня 2014 року на ім*я ОСОБА_7 . У цей же день, приблизно о 10 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 , передав останньому грошові кошти в сумі 250 гривень.
Такі умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.368 КК України (в редакції статті від 18 квітня 2013 року), як умисні дії, що виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах третьої особи дії з використанням службового становища.
22 квітня 2014 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, до лікаря загальної практики- сімейного лікаря ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці у приміщенні службового кабінету №8, розташованого в Комунальному закладі «Центру первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторії № 4 м.Костянтинівка Донецької області, звернулась раніше не знайома йому ОСОБА_8 з проханням про надання останній листка непрацездатності. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відповів згодою та пояснив, що зможе допомогти ОСОБА_8 за умови передачі йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 250 гривень за надання листка непрацездатності з 22 квітня 2014 року по 05 травня 2014 року У цей же день, приблизно о 10 годині 35 хвилин, ОСОБА_8 за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 , передала останньому грошові кошти в сумі 250 гривень.
30 квітня 2014 року, приблизно о 10 годині 05 хвилин, до лікаря загальної практики- сімейного лікаря ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці у приміщенні службового кабінету №8, розташованого в Комунальному закладі «Центру первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторії № 4 м.Костянтинівка Донецької області, звернувся раніше не знайомий йому ОСОБА_9 з проханням про надання останньому листка непрацездатності. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відповів згодою та пояснив, що зможе допомогти ОСОБА_9 за умови передачі йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 250 гривень за надання листка непрацездатності з 30 квітня 2014 року по 10 травня 2014 року У цей же день, приблизно о 10 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 , передав останньому грошові кошти в сумі 250 гривень.
Крім цього, цього ж дня приблизно о 09 годині 30 хвилин, до лікаря загальної практики- сімейного лікаря ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці у приміщенні службового кабінету №8, розташованого в Комунальному закладі «Центру первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторії № 4 м.Костянтинівка Донецької області, звернувся раніше не знайомий йому ОСОБА_10 з проханням про надання листка непрацездатності. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відповів згодою та пояснив, що зможе допомогти ОСОБА_10 за умови передачі йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 250 гривень за надання листка непрацездатності з 30 квітня 2014 року по 08 травня 2014 року У цей же день, приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 за вчинення вказаних дій ОСОБА_4 , передав останньому у його службовому кабінеті грошові кошти в сумі 250 гривень.
Також 22 травня 2014 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_11 прийшов до лікаря загальної практики- сімейного лікаря ОСОБА_4 , який знаходився на своєму робочому місці у приміщенні службового кабінету №8, розташованого в Комунальному закладі «Центру первинної медико-санітарної допомоги» амбулаторії № 4 м.Костянтинівка Донецької області з проханням про надання йому листка непрацездатності у період з 22 травня 2014 року по 27 травня 2014 року. ОСОБА_4 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_11 про необхідність надання йому неправомірної вигоди за вчинення вказаних дій, на що той погодився. Після чого, усвідомлюючи незаконність вимог лікаря про передачу неправомірної вигоди, він того ж дня звернувся із заявою про злочин до Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, надавши згоду на участь у документуванні злочинної діяльності ОСОБА_4
27 травня 2014 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в службовому кабінеті № 8 у адміністративній будівлі, що розташована за адресою: пр.Ломоносова, 101 в м.Костянтинівка Донецької області за надання листка непрацездатності на ім*я ОСОБА_11 отримав від останнього неправомірну вигоду у сумі 600 гривень . В цей же день при проведенні обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_4 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 600 гривень, які були надані ОСОБА_11 як неправомірна вигода.
Такі умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.368 КК України (в редакції статті від 18.04.2013 року), як умисні дії, що виразилися в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, скоєні повторно.
Обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою надійшов до суду 02 лютого 2015 року.
За умовами угоди про визнання винуватості від 30 січня 2015 року, підозрюваний ОСОБА_4 зобов*язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 буде призначене покарання: за ч.2ст.368 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік; за ч.4ст.368 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки. На підставі ч.1ст.70 КК України визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки.
В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження згідно ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Прокурор просив суд затвердити угоду про визнання ОСОБА_4 винуватості.
Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Після роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_4 його прав та наслідків укладення угоди про визнання винуватості, останній зазначив, що вину у скоєнні злочину за обставин, викладених у вироку визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода укладена за його власним бажанням, без тиску зовнішніх обставин, є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 2 ст. 473 та ч.4 ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені як під час досудового розслідування так і в підготовчому судовому засіданні судом. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 лютого 2015 року між ним та прокурором.
Приймаючи до уваги вищевикладене, з*ясувавши позицію прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості укладена 30 січня 2015 року між прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 відповідає положенням КПК України та КК України і підлягає затвердженню оскільки: умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, зокрема правильною є правова кваліфікація злочинів, вчинених ОСОБА_4 за ч2 ст.368, ч.4 ст.368 КК України.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або відсутні фактичні підстави для визнання винуватості; відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості відповідає положенням статтей 65, 70,75 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкціями частин 2,4 статті 368 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини що пом`якшують покарання.
Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні саме обвинуваченим, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи викладене та те, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної 30 січня 2015 року між старшим прокурором Костянтинівської міжрайонної прокуратури та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальних витрат на залучення експерта у даному кримінальному провадженні немає.
Речові докази мобільний телефон, журнали в кількості 8 штук повернути за належністю, листки непрацездатності на ім*я ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та диски з відеозаписами в кількості 6 штук зберігати в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 600 гривень конфіскувати.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2ст.368,ч.4ст.368 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
· за ч.2ст.368 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 (один) рік;
· за ч.4ст.368 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_4 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази мобільний телефон, журнали в кількості 8 штук повернути за належністю, листки непрацездатності на ім*я ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та диски з відеозаписами в кількості 6 штук зберігати в матеріалах кримінального провадження; грошові кошти в сумі 600 гривень конфіскувати.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляції через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя