У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Канигіної Г.В., Мороза М.А.

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 15 травня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Броварського міськрайонного
суду Київської області від 29 грудня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області від 28 лютого
2007 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого
судимості,

засуджено
за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі строком 10 років, за ч. 3 ст.
365 КК України до позбавлення волі строком 8 років з позбавленням на 3 роки
права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

На підставі
ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено позбавлення волі строком 10 років з
позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій
представника влади.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Київської області від 28 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено,
пом”якшено йому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України до позбавлення волі
строком 8 років, за ч. 3 ст. 365 КК України до позбавлення волі строком 7 років
з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій
представника влади, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
ОСОБА_1визначено позбавлення волі строком 8 років з позбавленням на 3 роки
права обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

Постановлено
виключити з вироку посилання суду як на обтяжуючу покарання обставину -
вчинення злочину щодо особи, яка перебувала у безпорадному стані.

В решті
вирок залишено без зміни.

Як визнав
встановленим суд, капітан міліції ОСОБА_1, будучи дільничним інспектором
міліції Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області, отримав від ОСОБА_2
інформацію про те, що його дід заховав у дивані матеріальні цінності - золоті
прикраси та пістолет, а він, не знаючи про це, вивіз цей диван на сміттєзвалище
„Луски”. В подальшому прибувши туди, зазначених речей не виявив, і попросив
ОСОБА_1 допомогти відшукати осіб, які могли знайти чуже майно.

5 жовтня
2005 року у період часу з 21-ї до 22-ї години ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на
автомобілі „ВАЗ 2105” під керуванням ОСОБА_3 прибули до будинку АДРЕСА_1, де
забрали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та привезли їх до сміттєзвалища „Луски”,
розташованого на західній околиці селища. На полі ОСОБА_1, вчиняючи дії, які
явно виходять за межі наданих йому повноважень, з метою залякати ОСОБА_4 та
змусити його повернути матеріальні цінності, які на думку ОСОБА_1 могли
знаходитись у ОСОБА_4, декілька разів сильно ударив останнього головою о дах
автомобіля, після чого штовхнув на землю та лежачому наніс удари руками та
ногами в область голови та тулуба потерпілого.

Крім того,
5 жовтня 2005 року близько 21-ї години ОСОБА_1 з метою залякати ОСОБА_4 та
змусити його віддати матеріальні цінності, про які йому повідомив ОСОБА_2 і
які, на думку ОСОБА_1, у нього знаходились, привіз ОСОБА_4 до озера біля
залізничної станції „Парникова” смт. В. Димерка, де наніс потерпілому декілька
ударів рукою по різних частинах тіла та здійснив постріл з пневматичного
пістолету. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1, потерпілому ОСОБА_4 були
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинили його смерть.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що досудове та судове слідство
по справі проведено неповно та однобічно, з порушенням норм
кримінально-процесуального закону, що призвело до його необґрунтованого
засудження у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Засуджений також зазначає,
що судом йому призначене надто суворе покарання, без врахування пом'якшуючих
обставин. За змістом касаційної скарги, засуджений ОСОБА_1 просить скасувати
постановлені по справі судові рішення в частині його засудження за ч. 2 ст. 121
КК України, а кримінальну справу у цій частині закрити за недоведеністю його
участі у вчинені злочину, перекваліфікувати його дії з ч. 3 на ч. 1 ст. 365 КК
України та із застосуванням ст. 69, 75 КК України, пом'якшити покарання.

Заслухавши
доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали
кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені інкримінованих йому злочинів підтверджується
сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених у судовому засіданні у
встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Доводи
засудженого у касаційній скарзі з приводу його непричетності до нанесення
потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, є
безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Зокрема,
показаннями свідка ОСОБА_2 про те, що він звернувся до дільничного інспектора
міліції ОСОБА_1 з проханням допомогти йому відшукати осіб, які могли знайти
заховане його дідом майно і як в подальшому, приїхавши до озера, ОСОБА_1
відійшов з ОСОБА_4 у сторону, а через декілька хвилин він та ОСОБА_3 почули
звуки, схожі на удари. На полі перед сміттєзвалищем „Луски” він бачив, як
ОСОБА_1 бив потерпілого ОСОБА_4, наносячи йому численні удари.

З показань
свідка ОСОБА_3 видно, що він бачив, як біля сміттєзвалища „Луски”, ОСОБА_1
наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4, бив головою о дах автомобіля, а потім
штовхнувши його на землю, наносив потерпілому удари ногами.

Згідно з
висновком судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_4 настала від закритої
черепно-мозкової травми у вигляді субдуральної гематоми із розвитком
набряку-набухання та здавлення головного мозку, що відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень і знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням
смерті.

Згідно з
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 11/423, враховуючи характер і
розташування ушкоджень комплексу черепно-мозкової травми ОСОБА_4 та покази
ОСОБА_3 під час відтворення обстановки та обставин події, утворення комплексу
ушкоджень в ділянці голови при обставинах, указаних ОСОБА_3, не виключається.

Вина
ОСОБА_1 підтверджується також іншими наявними у справі доказами, яким суд дав
належну оцінку і його висновок щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненому,
сумніву у колегії суддів не викликає.

Доводи засудженого
щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2, були предметом ретельної
перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і, як такі, що не знайшли свого
підтвердження, обґрунтовано визнані безпідставними.

Дії
засудженого ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 121 та ч. 3 ст. 365 КК України кваліфіковані
правильно.

Покарання
ОСОБА_1, з врахуванням змін. внесених апеляційною інстанцією, призначено з
додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
ним злочинів, особи засудженого та конкретних обставин справи і яке є
необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для застосування до засудженого ст.ст. 69, 75 КК України та пом'якшення
покарання, колегія суддів не вбачає.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне
скасування або зміну вироку по справі не встановлено.

На підставі
наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1.

С у д д і:

Коновалов В.М. Канигіна Г.В. Мороз М.А.