АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Судове Провадження № 11кп/791/114/15 Головуючий в 1-й Інстанції
категорія: ст. 289 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року лютого місяця „11 дня
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001812, щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пирятин Полтавської області, громадянина України з середньою технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого 13.08.2012 року Білозерським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки обмеження волі, на підставці ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014 року,
встановила:
Цим вироком:
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України наступних обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 13.08.2012 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_10 строк тримання під вартою з 18.06.2014 по 20.06.2014.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_10 обраний у вигляді тримання під вартою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 солідарно на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9204 грн.
Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винними і засуджені за злочин, вчинений ними за таких обставин.
ОСОБА_9 в період часу з 09.05.2014 року на 10.05.2014 року у нічний час доби, перебуваючи біля будинку № 3, розташованого по вул. І. Вазова в м. Херсоні, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , який діяв повторно, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження замкової щілини, незаконно заволоділи автомобілем „ВАЗ-2103, державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, що належить ОСОБА_11 , заподіявши останньому тим самим матеріальну шкоду на загальну суму 12 000 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 посилається на необґрунтованість свого засудження та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що докази його вини ґрунтуються виключно на показаннях іншого співучасника злочину ОСОБА_9 . Окрім того, посилається на своє алібі в ніч вчинення злочину з 09 на 10 травня 2014 року. Також зазначає, що суд при призначенні покарання не врахував дані про його особу, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, бабусі та дідуся, які потребують стороннього догляду. Просить вирок суду скасувати та призначити йому більш м`яке покарання.
Вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_10 , думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем „ВАЗ 2103 в ніч з 09 на 10 травня 2014 року. Доказами вчинення обвинуваченим цього злочину є показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року.

Ці докази є належними, допустимими і достатніми. Вони повно відтворюють події і факти, які відповідно до ст. 91 КПК підлягають встановленню, та узгоджуються між собою.

Із показань потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що 09.05.2014 року близько 22.00 години він поставив, належний йому автомобіль марки ВАЗ 2103 біля будинку № 3, розташованого в м. Херсоні по вул. І. Вазова, витяг з нього акумулятор. Вранці 10.05.2014 року йому зателефонували друзі та повідомили, що його автомобіля немає на вулиці. Він вийшов на вулицю і виявив, що автомобіль дійсно відсутній, зателефонував в міліцію.
Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що в ніч з 09 та 10 травня 2014 року він зустрівся зі ОСОБА_17 , разом пили пиво, коли йому зателефонував ОСОБА_10 , попросив допомогти, оскільки був несправний замок запалювання автомобіля і треба було його штовхати, зустріч призначив неподалік від магазина „АТБ, розташованого в мікрорайоні „Шуменський, на перехресті вулиць Вазова і Димитрова, коли він підійшов до місця зустрічі, побачив ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ще одного хлопця, анкетні дані якого не пам`ятає, лише його прізвисько „ ОСОБА_18 . ОСОБА_10 пояснив, що пізніше їм потрібен ще один автомобіль, щоб дотягнути несправний автомобіль до гаража, на що він відмовився.
Із показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_19 попросив його допомогти штовхати автомобіль, вони підійшли на вул. Лавреньова неподалік від стоянки. Зі слів ОСОБА_10 йому стало відомо, що даний автомобіль йому дали покататись, однак він не заводиться, у зв`язку з чим йому необхідна допомога, треба штовхнути машину. За кермом автомобіля був ОСОБА_20 .
Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що він працює на прийомі металобрухту, влітку 2014 року йому здавали капот та двері від автомобіля „ВАЗ 2103.
Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що вони разом з ОСОБА_21 відпочивали, коли ОСОБА_10 запропонував їм викрасти автомобіль, на що вони відмовились та поїхали. Через деякий час вони побачили як ОСОБА_20 сидів за кермом автомобіля, а хтось штовхав машину ззаду.
Із показань свідка ОСОБА_16 вбачається, що він відпочивав разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Почався дощ, ОСОБА_9 відкрив автомобіль „ВАЗ 2103 і вони разом з ОСОБА_20 сіли в його салон, в цей час він знаходився біля під`їзду. Більше деталей того вечора він не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, під час проведення слідчого експерименту 19.06.2014 року ОСОБА_9 , в присутності захисника, самостійно, без примусу і підказок, вільно орієнтуючись на місці правильно відтворив обставини вчинення злочину. Зокрема, обвинувачений продемонстрував місце зустрічі з ОСОБА_10 та ОСОБА_16 біля супермаркету „АТБ, місце стоянки автомобіля „ВАЗ 2103 біля будинку № 3 по вул. Вазова в м. Херсоні, напрямок руху вказаного автомобіля вниз по вулиці Вазова до вулиці Куліша, та подальше його транспортування автомобілем „ВАЗ-2102 під керуванням ОСОБА_13 до гаража, розташованого в с. Куйбишево по вул. Луговій, який належить ОСОБА_10 .
Посилання ОСОБА_10 на наявність у нього алібі в ніч викрадення автомобіля, спростовується показаннями вищезазначених свідків, які є належними, достатніми і допустимими доказами, у достовірності яких колегія суддів немає сумнівів.
Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 про суворість призначеного йому судом покарання є також необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_10 вид та міру покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, вчинення ним нового аналогічного злочину в період іспитового строку, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та перевиховання. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, обґрунтовано дали суду підстави для призначення покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією статті 289 ч. 2 КК України.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є також необґрунтованими і до уваги не приймаються. Покарання ОСОБА_10 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, та воно є необхідне та достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 листопада 2014 року щодо нього без зміни.
Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (підпис)
З оригіналом згідно,
Суддя: ОСОБА_3