Провадження № 1-кп/582/58/14
Справа № 582/1012/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2014 р., Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів кримінальне провадження №0000339 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курмани Недригайлівськго району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше засудженого 29 липня 2014 року Недригайлівським районним судом Сумської області за ст. 128 КК України до покарання у виді громадських робіт, ідентифікаційний номер

за ч. 2 ст. 389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2014 року ОСОБА_3 було засуджено Недригайлівським районним судом Сумської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 128 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 29 серпня 2014 року.

03 вересня 2014 року вирок для виконання надійшов до кримінально-виконавчої інспекції Недригайлівського району, та в цей же день ОСОБА_3 був поставлений на облік до інспекції.

05 вересня 2014 року від ОСОБА_3 було відібрано підписку, в якій останній власноручно зазначив про ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. Про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, згідно з ч. 2 ст. 389 КК України, попереджений. Також було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію та призначено ОСОБА_3 днем явки до Недригайлівського районного підрозділу кримінально-виконавчої інспекції 2-у та 4-ту п`ятницю кожного місяця. Постанову оголошено останньому під розписку. Цього ж дня йому було видано направлення до Курманівської сільської ради Недригайлівського району, згідно якого ОСОБА_3 повинен був приступити до виконання громадських робіт з 08 вересня 2014 року.

Починаючи із вересня 2014 року ОСОБА_3 почав ухилятися від призначеного покарання у виді громадських робіт, а саме із запланованих за графіком 240 годин відпрацював лише 34 години. 10.10.2014 року не з`явився на реєстрацію до Недригайлівського районного підрозділу Лебединського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України в Сумській області. На виклики до Недригайлівського районного підрозділу Лебединського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України в Сумській області не відреагував, уникав зустрічей із працівниками кримінально-виконавчої інспекції Недригайлівського району та без поважних причин продовжував злісно ухилятися від призначеного покарання.

15.10.2014 р. ОСОБА_3 прибув до Недригайлівського районного підрозділу Лебединського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України в Сумській області, де з останнім було проведено профілактичну бесіду та винесено попередження з роз`ясненням положення ст. 389 КК України.

Під час профілактичної бесіди було встановлено, що ОСОБА_3 ніде не працював, за медичною допомогою до медичних закладів не звертався, інших поважних причин не мав, тому в повній мірі мав можливість відбувати призначене покарання у виді громадських робіт. Після винесення попередження ОСОБА_3 продовжував без поважних причин ухилятися від відбування призначеного покарання та не з`являтися до Недригайлівського районного підрозділу Лебединського міжрайонного відділу КВІ УДПтС України в Сумській області на реєстрацію.

Після винесеного письмового попередження ОСОБА_3 до відбування громадських робіт не приступив і не відбув жодної години громадських робіт. Отже, ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомлений із порядком та умовами відбування призначеного йому судом покарання, усвідомлюючи наслідки ухилення від відбування цього покарання, до відбування громадських робіт не приступив.

У ході проведення перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у Недригайлівському центрі зайнятості населення не перебував, за медичною допомогою до Недригайлівської ЦРЛ не звертався.

Станом на 24.11.2014 року ОСОБА_3 відбув лише 34 год. призначеного покарання, останньому залишилось відбувати 206 год. покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , ухилився від відбування громадських робіт, будучи особою засудженою до цього покарання, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

Під час досудового слідства 25 листопада 2014 року між старшим прокурором прокуратури Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000339 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 з іншого боку укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_3 визнає себе винуватим в ухиленні від відбування громадських робіт, будучи особою засудженою до цього покарання, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ст. ч.2 ст. 389 КК України.

Прокурор та підозрюваний визначили міру покарання за вчинений злочин у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, на підставі ст. 71, ст. 72 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці 26 днів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні цієї угоди.

Прокурор пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України та просить суд затвердити зазначену угоду.

Суд проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні та підозрюваним чи обвинуваченим, а згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні серед іншого суд має право затвердити таку угоду.

Згідно з ч.4 ст.469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_5 обгрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, визначене ч. 2 ст. 389 КК України, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості. Обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, визнав беззастережно.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні №0000339 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 є добровільним.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Умови угоди про визнання винуватості не суперечать інтересам суспільства та вимогам кримінального процесуального закону; міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди, визначена в межах санкції ст. 395, відповідно до ст. 71, 72 КК України також врахована невідбута частина покарання призначеного вироком Недригайлівського районного суду від 29 липня 2014 року у виді громадських робіт строком 206 годин. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами угоди, вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті 395 КК України, та на підставі ст. 71, 72 КК України, є обґрунтованими та такими, що відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному провадженні старшим прокурором прокуратури Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 374-376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 листопада 2014 року між старшим прокурором прокуратури Недригайлівського району Сумської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000339 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання на підставі ст. 71, 72 КК України у виді 3 (три) місяці 26 днів арешту.

Вирок може бути оскаржений засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1