справа 1 - 227
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2007
року

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Шевцовій
Р.В.

з участю
прокурора Ідрісова
P.M.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівному кримінальну справу про
обвинувачення

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н, уродженця с. Колоденка
Рівненського району Рівненської області,
з середньою освітою,
неодруженого, працюючого мийником
вантажних автомобілів ТзОВ «Камаз-Транс-Сервіс», проживаючого АДРЕСА_1, раніше несудимого,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

встановив:

10
червня 2007 року близько 23 години ОСОБА_1 під час сварки з ОСОБА_2, поблизу магазину „Вікторія", що по АДРЕСА_2, умисно наніс йому декілька ударів дерев'яною
палицею в різні частини тіла, чим
спричинив тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому лівої
ліктьової кістки, забійних ран голови, лівої гомілки та лівого передпліччя, що відносяться до середнього ступеня тяжкості
тілесних ушкоджень.

Підсудний
в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав повністю, підтвердивши встановлені судом обставини та
показав, що 10 червня 2007 року він
повернувся додому приблизно о 22 годині 30 хвилин і побачив там вітчима, який був дещо випивший, матері вдома не було. Вітчим розповів
йому, що заходив їх знайомий
ОСОБА_2, який приніс з собою пляшку
горілки, яку вони разом випили. Згодом
мама десь поїхала на автомобілі із потерпілим.
Його це дуже обурило, так як
ОСОБА_2 неодноразово вже приїжджав до
них додому, привозив горілку і
влаштовував п'янки. На його зауваження і прохання не приходити більше, той не реагував.

Після
розмов з вітчимом близько 23 години він вийшов з дому, щоб знайти свою маму. Поблизу магазину
„Вікторія", що неподалік його
будинку, побачив автомобіль ОСОБА_2
, що у салоні якого знаходився
потерпілий із його мамою. Мати була в стані сильного алкогольного сп»яніння.
Він підійшов до ОСОБА_2 і запитав, що
той собі дозволяє, чому, не зважаючи на його прохання, знову приїхав і напоїв його батьків, ОСОБА_2
вийшов з автомобіля і сказав, що
вони випили всього по сто грам, почав
висловлювати претензії до нього. Він розізлився і на землі, під ногами,
знайшов дерев'яну палицю, після
чого почав бити ОСОБА_2 Завдав ОСОБА_2
декілька ударів палицею по тілу - бив по лівій руці, якою той прикривав голову, один раз попав в голову. Палиця від ударів
повністю розтрощилася і посипалась на землю. Після цього ОСОБА_2 сів у
автомобіль і поїхав, а він з мамою пішов
додому.

Приблизно 18
червня 2007 року, коли йому вже було
відомо, що ОСОБА_2 написав заяву у міліцію, він відвідував того у Рівненській обласній
лікарні, передав 300 гривень на
лікування, про що потерпілий написав
розписку.

Оцінюючи
зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що вина підсудного у
скоєному повністю доведена.

У
зв"язку з тим, що учасники судового
розгляду не оспорюють фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження
доказів щодо цих обставин недоцільним.
При цьому дані факти вважаються дослідженими та встановленими в судовому
засіданні, оскільки сторони
вважають, що фактичні обставини справи
доведені наявними у справі доказами, які
не потребують дослідження у ході судового розгляду справи. При цьому суд
переконався у тому, що підсудний
правильно розуміє зміст всіх обставин справи,
які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються і сумнівів у
добровільності та істинності його позиції немає. Підсудному
роз"яснено, що він при відмові від
дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлені можливості
оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, підсудний настояв на істинності своєї позиції
у визнанні вини і викладених обставинах справи.

Крім
визнання підсудним своєї вини, його вина
у скоєному підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема допитом свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 / а.с. 30 /, протоколом огляду місця події / а.с. 8
/, висновком судово-медичної експертизи
№ 1723 від 25.06.07р. / а.с. 22-23 /.

Потерпілий
ОСОБА_2 В. показав / а.с. 26 /, що з
сім'єю ОСОБА_5 підтримує дружні відносини,
оскільки тривалий час працював з її чоловіком ОСОБА_6, неодноразово приходив до них у гості.
10.06.2007 року приблизно о 22 год.
він приїхав до будинку ОСОБА_5, для
того, щоб забрати ОСОБА_5, яка повинна була показати йому будинок, де він мав виконати деякі роботи. Разом з нею
та ОСОБА_6 він випив пива та пляшку горілки ємністю 0, 25 літри, після чого ОСОБА_6 ліг спати, а він з ОСОБА_5 на власному автомобілі поїхав
подивитись на ворота, які мав робити.
Вони з ОСОБА_5 сіли в його автомобіль і поїхали до вказаного будинку. Приблизно
через годину, о 23-ій, вони повертались назад. Проїжджаючи повз
магазин «Вікторія», він зупинився, щоб висадити ОСОБА_5 і в цей час до нього
підійшов її син ОСОБА_1 та сказав, що
попереджав його, щоб він не приходив до
них до дому і не спілкувався з батьками. Він вийшов з автомобіля і хотів
пояснити ОСОБА_1, що все нормально і що
в нього з його мамою лише ділові стосунки. В руках у ОСОБА_1 він помітив
дерев'яну палицю. Той не хотів слухати його пояснень і почав наносити йому
удари палкою по рукам, якими він прикрив
голову, попав у голову, можливо,
вдарив по нозі. Від ударів по руці відчув різкий біль. На його прохання
припинити побиття, ОСОБА_1 не реагував.
Коли той перестав його бити, він відразу
сів в машину і поїхав додому. Свідком даної події була мама ОСОБА_1 - ОСОБА_5.
До даного випадку ОСОБА_1 просив його не приїжджати, пояснюючи це тим, що набридли їх постійні п'янки.

Приїхавши
додому, через деякий час йому стало
гірше і він звернувся за допомогою в Рівненську обласну клінічну лікарню, де під час огляду в нього виявили забійні
рани голови, лівої гомілки, лівого передпліччя та багатоуламковий перелом
ліктьової кістки. В лікарні лікувався приблизно один місяць. ОСОБА_1 провідував
його і оплатив 300 гривень на лікування. Претензій будь - якого характеру до
нього він не має.

Таким
чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 умисно наніс ОСОБА_2 середньої
тяжкості тілесні ушкодження, тобто
умисні ушкодження, що не є небезпечними
для життя і не потягли за собою наслідків,
передбачених у ст. 121 КК
України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров»я, тому в його діях вбачаються ознаки
злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

При
обранні виду і визначенні міри покарання суд враховує, що злочин,
в якому обвинувачується підсудний,
згідно ст. 12 КК України є
злочином середньої тяжкості, він
позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, працездатний, працевлаштований, має погіршений стан здоров»я, потерпілий не має до нього будь-яких
претензій.

До
обставин, що пом"якшують покарання
підсудного, суд відносить його щире
каяття та сприяння розкриттю злочину,
повне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Вищевказане
свідчить про відсутність у підсудного стійкої установки на антигромадське
життя.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 323,
324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченому ч. 1 ст. 122 КК
України і призначити покарання у вигляді виправних робіт строком на шість
місяців з відрахуванням 10 відсотків в дохід держави.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в закону силу залишити попередній -підписку
про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.