г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/462/15-к
Номер провадження 1-кп/213/106/15
У Х В А Л А
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Широке Дніпропетровської обл, громадянин України, прож.: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Томаківського р-ну Дніпропетровської обл., громадянин України, прож.: АДРЕСА_2
у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської обл., громадянин України, прож.: АДРЕСА_3
у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мирове Томаківського р-ну Дніпропетровської обл., громадянин України, прож.: АДРЕСА_4
у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, що відносяться до умисних тяжких злочинів, та злочину середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 17.12.2014 року, в якій було зазначено, що знаходячись на волі, може вчинити нові злочини та переховуватись від органів слідства та суду, впливати на потерпілого, свідків.
Ухвалою суду від 29 січня 2015 року зазначений запобіжний захід обвинуваченому було продовжено, у зв`язку з тим, що необхідно було провести слідчі дії, та задля недопущення перешкоджання їх проведенню, вказано ризики: може вчинити нові злочини, переховуватись від слідства, також вказано, що продовжують існувати ризики за попередньою ухвалою. Також в судовому засіданні встановлено, що дана ухвала змінена судом апеляційної інстанції, зменшено строк продовження запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Зазначив, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може вчинити нові злочини, та може здійснювати тиск на свідків, потерпілих, може переховуватись, чинити перешкоди судовому слідству
Захисник в судовому засіданні просив обрати менш тяжкий запобіжний захід, та не продовжувати тримання під вартою. Надав характеристики з місця роботи та проживання обвинуваченого. Зазначив, що обвинувачений не буде переховуватись, оскільки має дружину та дитину; не буде вчиняти нові злочини; не буде тиснути на потерпілих та свідків оскільки не знає їх адреси та вони на великій відстані від нього проживають; не буде перешкоджати слідству. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у клопотанні та обрати більш м,який запобіжний захід, зазначив, що він є неосудним.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (сторона обвинувачення обгрунтовує даний ризик тяжкістю покарання, та відсутністю тісних соціальних зв,язків, оскільки з дружиною та дитиною не проживав; сторона захисту зазначає, що даний ризик відсутній оскільки обвинувачений не бажає переховуватись та має тісні соціальні зв,язки);
знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (даний ризик не заявлений);
незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (стороною обвинувачення даний ризик обгрунтовується тяжкістю злочину. Стороною захисту зазначено про те, що характеризуючими матеріалами даний ризик не підтверджено);
перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (сторона обвинуваченя обгрунтовує даний ризик тим, що в судовому засіданні ще не допитані потерпілі, свідки, не досліджені докази, чому може заважати обвинувачений, пом,якшуючих обставин щодо якого на досудовому слідстві небуло встановлено. Стороною захисту зазначено, що всі докази на досудовому слідстві вже зібрано та обвинувачений не може перешкоджати кримінальному провадженню);
вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (сторона обвинувачення обгрунтовує даний ризик тим, що обвинувачений раніше судимий, та обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину та умисного злочину середньої тяжкості, тому може вчинити нові злочини перебуваючи на волі. Стороною захисту зазначено, що обвинувачений не буде вчиняти нові злочини).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 289 ч2 КК України передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.
Водночас суд враховує, практику Європейського суду з прав людини у справах: "Панченко проти Російської Федерації", "Горал проти Польщі", "Тодоров проти України", "Адам,як проти Польщі", в яких зазначено, що з часом тяжкість пред`явлених звинувачень сама по собі не може служити виправданням утримання під вартою.
Суд враховує, що обвинувачений утримується під вартою більше 3 місяців. Суд враховує, позицію слідчих суддів першої та апеляційної інстанції, які вирішили про необхідність тримання обвинуваченого під вартою.
Суд враховує, що злочин за ч.2 ст. 289 КК України відноситься до умисних тяжких злочинів, за ч.2 ст. 185 КК України до умисних злочинів середньої тяжкості, враховує те що обвинувачений раніше судимий, останній раз 07.09.2009р. Широківським районним судом за ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 70 КК України, до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.01.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 22 дні. Таким чином суд вважає, що існує ризик вчинення нового злочину.
Суд враховує, що згідно обвинувального не встановлено обставин, що пом,якшують відповідальність обвинуваченого, тобто він активно не сприяв розкриттю злочину, не розкаявся, шкоду не відшкодовував. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, з пояснень сторін, за висновком судово-психіатричної експертизи -осудний, на умови перебування під вартою не скаржився.
Суд враховує матеріальний стан обвинуваченого, що на момент вчинення інкремінованого злочину офіційно працював.
Суд враховує наявність в обвинуваченого сім,ї, а саме дружини, дитини. Суд враховує, що обвинувачений проживав окремо від дружини та дитини, тобто однією сім,яєю не мешкали, що ставить під сумнів довідку надано стороною захисту про їх спільне проживання, та наявність тісних соціальних зв,язків. Суд враховує наявність в обвинуваченого постійного місця проживання в іншій місцевості, не за місцем розгляду справи, що може зумовити невиконання ним процесуальних обов,язків.
Суд враховує поведінку обвинуваченого на досудовому слідстві, що не сприяв розкриттю злочину, щиро не розкаювався, шкоду не відшкодовував.
Суд враховує, що обвинувачений був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки.
Суду не доведено наявності тісних соціальних зв,язків, які б спростували ризик переховування.
Суд критично відноситься до твердження захисту, що тиск на свідків та потерпілих неможливий, оскільки обвинувачений не знає їх адрес, та вони проживають далеко від нього. Так в кінці досудового слідства сторонам було пред,явлено для ознайомлення матеріали справи, які містять адреси свідків та потерпілих. Тобто обвинувачений мав доступ, та на даний час також має право знайомитись з матеріалами справи, які містять в тому числі і відомості про свідків та потерпілих. Щодо відстані між місцем мешкання обвинуваченого та свідків та потерпілих, то це також не спростовує даний ризик. Доказів, що б спростували ризик тиску на свідків, потерпілих суду не надано.
Свідки та потерпілі в суді не допитувались, письмові докази не вивчались. Тобто існує ризик перешкоджання судовому слідству.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту с пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів за і проти звільнення.
Суд зазначає, що докази та обставини, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, тиснути на свідків, потерпілих, вчинити новий злочин, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Таким чином, станом на день розгляду питання про продовження терміну тримання під вартою, суду доведено, що існує ризик впливу на свідків, потерпілих, що підтверджується тяжкістю обвинувачення, тим, що цей злочин є умисний, а репутація обвинуваченого не спростовує цього.
Існує ризик переховування від суду, оскільки не спростовано, що обвинувачений може переховуватись від суду. Доказів тісних соціальних зв,язків суду не надано, обвинувачений проживав окремо від дружини та дитини, тобто ці соціальні зв,язки його не тримають. Обвинувачений має місце роботи та проживання, але з врахуванням можливої міри покарання, те що він був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, - ризик переховування підтверджується.
Також існує ризик перешкоджання слідству, оскільки на даний час не допитані сторони, не вивчені письмові докази, та можливо буде необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, допиту додаткових свідків, проведення експертиз, чому може заважати обвинувачений, позиція якого на даний час невідома.
Існує ризик вчинення нового злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні аналогічного тяжкого умисного злочину.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.
Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.
Застосуванні більш м,яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне, та не буде запобігати зазначеним ризикам.
Суд вважає необхідним не визначати розмір застави.
Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід продовженню, а клопотання захисту щодо обрання запобіжного заходу - домашній арешт - слід залишити без задоволення.
Провадження слід призначити до судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 22,176,177, 181.183, 314-316,343,371,372 КПК України, суд-
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23.04.2015р.
Призначити судовий розгляд на 02.03.2015 року в 12:00 годин.
Провадження буде слухатись суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання викликати обвинуваченого, потерпілих, прокурора, захисників.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1