АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2521/13-к
Номер провадження 11-кп/786/285/14
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Т.З.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.02.2014 року

Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Русанівка Липоводолинського району Сумської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь фінансового управління Гадяцької РДА 13515,68 грн. у відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих; на користь ОСОБА_8 - 32 790, 86 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди, 229, 40 судового збору; на користь ОСОБА_11 - 5 000 грн. матеріальної шкоди та 229, 40 судового збору.
Вирішено питання про речові докази.
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним в тому, що він 23.07.2013 року, близько 14.15 год., в с.Глибока Долина Гадяцького району Полтавської області по вул.Роменській, керуючи автомобілем „ГАЗ-4301, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення п.10.1, п.14.2 в) Правил дорожнього руху України, під час виконання обгону мотоблоку не переконався в безпечності даного маневру та, виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив зіткнення з автомобілем „ВАЗ-2110, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку з пасажирами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми черевної порожнини, розриву селезінки та хвоста підшлункової залози, крововиливів під капсулу підшлункової залози, внутрішньої кровотечі, забійних ран голови, потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, закритого перелому кісток носу, саден та гематом на обличчі, тулубі та кінцівках, закритої травми грудної клітки, перелом 7-го ребра зліва, забиття серця та легені зліва, закритої травми черевної порожнини, розриву селезінки, оскольчатих переломів лівого плеча та лівого стегна.
В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_9 просять вирок суду змінити, застосувати до обвинуваченого положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Вказали, що суд не врахував того, що обвинувачений позитивно характеризується, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні хворих батьків, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв кримінальне правопорушення з необережності, частково відшкодував потерпілим спричинену шкоду.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржили.
Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, потерпілого, який погодився з апеляційною скаргою та просив обрати обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, прокурора, яка проти задоволення апеляційних скарг заперечувала та просила залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є доведеною, ніким із учасників провадження не оспорюється і докази стосовно фактичних обставин справи судом на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і апеляційні скарги з цього приводу не подавались.
Разом з тим, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про необхідність пом`якшення покарання та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням заслуговують на увагу.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Водночас, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_9 у вчиненому розкаявся, частково відшкодував потерпілим спричинену шкоду, обставини, що обтяжують покарання, відсутні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується. Також колегія суддів враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки лише в такому разі обвинувачений матиме змогу продовжувати відшкодовувати спричинену шкоду.
Всі ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку на підставі ч.2 ст.409 КПК України в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та звільнення ОСОБА_9 відповідно до ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 04.02.2014 року відносно ОСОБА_9 змінити.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 протягом іспитового строку періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти зазначену інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
В іншій частині залишити вирок без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4