Справа № 161/1488/15-к Провадження №11-кп/773/160/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2ст.345 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора області на вирок Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, на утриманні двоє малолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого опалювачем у ТзОВ «Луцька картонно-паперова фабрика», не судимого,

- затверджено угоду від 29.01.2015 року по кримінальному провадженні №0000066 про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; роботи або навчання,

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишено до вступу вироку в законну силу.

Розглянувши справу в апеляційному порядку, суд -

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_9 визнаний винним за те, що 10.01.2015р. близько 18 год.30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на АДРЕСА_3 та №21 в м.Луцьку, діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, а саме старшому солдату військової частини № НОМЕР_1 національної гвардії України ОСОБА_7 , який згідно патрульно-постової відомості військових нарядів, призначених від другої патрульної роти указаної військової частини для несення служби з охорони громадського порядку у м.Луцьку на 10.01.2015 року перебував у складі патрульної групи, та виконуючи свої службові обов`язки прибув за вищевказаною адресою для припинення скоєного ОСОБА_9 та ОСОБА_10 порушення громадського порядку, а саме дрібного хуліганства, доставлення правопорушників до Луцького МВ УМВС України у Волинській області з метою встановлення їх анкетних даних та фіксування даного адміністративного правопорушення, умисно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою спинки носа та підшкірної гематоми обличчя, що згідно висновку судово-медичного експерта №27 від 14.01.2015р. за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме п.3 ч.1ст.409 КПК України. Вважає, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим не може бути укладена, так як основним об`єктом злочину виступають публічні інтереси, а спричинена шкода конкретній фізичній особі є лише проявом посягання на основний об`єкт. У зв`язку з цим просить скасувати вирок, а кримінальне провадження надіслати до Луцького МВ УМВС України у Волинській області для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В запереченні на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, оскільки при його ухваленні були дотримані норми кримінального процесуального Кодексу, зокрема ст. 468, ч.3 ст.469, в яких чітко зазначено між ким може укладатись угода про примирення і стосовно яких кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, потерпілого, обвинуваченого за його захисника, які просили залишити вирок без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Частина 3 ст.469 КПК України передбачає, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному правопорушенні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, ні обвинувачений, ні потерпілий умови угоди не оскаржували, лише заступник прокурора Волинської області оскаржив вирок місцевого суду.

Крім того, як зазначено у вироку, угода між потерпілим та обвинуваченим була укладена у кримінальному провадженні про вчинення злочину середньої тяжкості, а тому така угода між сторонами провадження була укладена у відповідності до положень ч. 3 ст. 469 КПК України. Дана стаття ніяким чином не розмежовує по яких конкретно правопорушеннях невеликої чи середньої тяжкості, де є потерпілі, допускається чи ні укладення такої угоди.
Разом із тим як вбачається з матеріалів справи, прокурор ОСОБА_11 в судовому засіданні від 17.02.2015р. (а.с.30-31) не заперечував проти затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим про примирення, вважав, що укладення угоди не суперечить інтересам суспільства, сторони скористались наданим їм правом на її укладення, а вчинений обвинуваченим злочин, а саме норма статті КК України підпадає під затвердження даної угоди.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінально - процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, потерпілого, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

А тому, вирок є законним та обґрунтованим.

Підстав, з наведених в апеляційній скарзі, для скасування вироку та задоволення скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Вирок Луцького міськрайонного суду від 17 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: