Справа № 11-482-2007 р. Головуючий
суду 1 інстанції
ст. 27 ч.4, 121 ч.2 Терентьєв
України Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007
року колегія судців судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

Головуючої
Погорєлової Г.М.

суддів Олещук
Т.Л., Салтовської І.Б.

за участю
прокурора Брек Г.С.

представника
цивільного

відповідача
ОСОБА_1

потерпілої
ОСОБА_2 розглянула у
відкритому судовому засіданні
в м. Миколаєві
матеріали кримінальної справи
за апеляцією засудженого
ОСОБА_3 на вирок Казанківського районного суду
Миколаївської області від 10 квітня 2007 p.,
яким засуджений ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження,
уродженець с.
Першотравневе Олучського району Житомирської області,
інвалід 2 групи,
раніше не судимий за ст.
ст. 27 ч. 4, 121 ч.2 КК України на 7 років позбавлення
волі, за
ст. 304 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3
визначено до відбуття 7 років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з засудженого на користь ОСОБА_4 2277 грн. 94 коп. у відшкодування
майнової шкоди, 25000 грн. у
відшкодування моральної шкоди, на
користь ОСОБА_2 2134 грн. 79 коп. у відшкодування майнової шкоди, 25000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_3 визнано винними в тому,
що він 21.08.2006 p., приблизно о 22 год., в смт. Казанка,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння біля будинку АДРЕСА_1, шляхом умовляння схилив та викликав прагнення
у неповнолітнього ОСОБА_5 до нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6
Внаслідок цього, в ніч на ІНФОРМАЦІЯ_2 p., біля приміщення нотаріальної контори, ОСОБА_5,
знаходячись також в стані алкогольного сп'яніння, наніс ОСОБА_6 2 удари кулаком в голову, 4-5 ударів по тулубу та кінцівкам, після чого його дії були припинені
громадянами. Потім ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та наніс 2 удари в область
тулубу ногами. Цими діями потерпілому заподіяні чисельні тілесні ушкодження на
голові, тулубі, кінцівках,
різного ступеню

2

тяжкості, у тому числі середнього - у виді перелому
кісток і хрящів носу та тяжкого - у виді крововиливів в м'які покрови
голови, субарахноідальних крововиливів у
мозжечок та шлунки
мозку. Від механічної асфіксії внаслідок аспірації дихальних шляхів
кров'ю, що виникла на фоні означеної
тупої травми носу, ОСОБА_6 помер.

В
апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок скасувати, справу закрити через відсутність в його діях
складу злочину. Вважає, що справа
розглянута однобічно, з обвинувальним
похилом. Посилається, що не знав року народження ОСОБА_5, за статурою він рослий та на момент події
йому не вистачало до повноліття лише 3 місяці. Стверджує, що не схиляв ОСОБА_5 до заподіяння
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а
лише просив його розібратися, маючи на
увазі мирне вирішення з потерпілим питання щодо черги до нотаріуса.
Вказує, що свідок ОСОБА_7, показання якого суд навів у вироку, не пояснював про наявність розмови щодо
побиття потерпілого, а свідок ОСОБА_8
підтвердив, що ОСОБА_5 від ОСОБА_6
відтягували вдвох. Ця обставина на думку апелянта свідчить про самостійність
дій ОСОБА_5 Також вважає, що з боку
правоохоронних органів був вплив на ОСОБА_5,
оскільки в судовому засіданні він спочатку показань не дав, а став свідчити після перерви.

Водночас
апелянт посилається на неврахування судом даних про його особу, зокрема стан здоров'я, інвалідність,
участь в ліквідації наслідків Чорнобильській аварії. Вважає необхідним
проведення йому психіатричної експертизи.

Заперечує
щодо цивільно-правових стягнень. Зазначає,
що за вироком суду у відношенні ОСОБА_5 з нього вже стягнуті суми у
відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_4 і ОСОБА_2 Вважає недоведеним
розмір стягнень у відшкодування майнової шкоди,
посилаючись на відсутність дат,
номерів на чеках аптечного закладу та на відсутність самих чеків.
Вказує, що розписка про борг потерпілої
в сумі 600 грн. не завірена.

В
запереченнях на апеляцію потерпіла ОСОБА_9
та її представник ОСОБА_10 вважають необгрунтованими усі твердження
засудженого. Зазначають, що на
досудовому слідстві він вину визнавав повністю та щиро каявся.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення представника
цивільного відповідача ОСОБА_1 на підтримку апеляції засудженого ОСОБА_3, заперечення потерпілої ОСОБА_2,
думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція засудженого
ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

3

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочинів за обставин, наведених у вироку, ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні.

Зокрема, засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтвердив, що спочатку він на прохання
ОСОБА_3 відмовився іти з ним, щоб
«розібратися» з ОСОБА_6 біля нотаріальної контори. Пропонував ОСОБА_3 покликати
для цього свого сина. Але ОСОБА_3 висловлював образи та наполягав іти з
ним. ОСОБА_3 говорив, що ОСОБА_6 треба побити. Пішов з
ОСОБА_3, що довести йому, що не є боягузом. Мав намір нанести ОСОБА_6 декілька ударів. На
місці події під час побиття ним ОСОБА_6 ОСОБА_3 стояв неподалік, розмовляв з ОСОБА_11 Став відтягувати його
(тобто ОСОБА_5) від ОСОБА_6 не одразу, а
через деякий час, а саме узяв за руку та
сказав «досить». ОСОБА_3 обіцяв поставити «магарич» за те, що він «розібрався» з потерпілим. Також підтвердив, що виріс на очах ОСОБА_3, який товаришував з його батьком.

Згідно з
вироком Казанківського районного суду від 07.12.2006 p.,
який набув законної сили,
неповнолітнього ОСОБА_5 засуджено за
ст. 121 ч.2 КК України з застосуванням
ст. 69 КК України на 6 років
позбавлення волі. Його визнано винним у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень
ОСОБА_6 шляхом нанесення ударів руками та ногами, що спричинило смерть потерпілого (а.с. 144-147).

Свідок
ОСОБА_7 суду підтвердив, що у його
присутності ОСОБА_3 спочатку просив ОСОБА_5 погукати батька, а коли той відмовився, то став просити самого ОСОБА_5 іти з
ним, розібратися з чоловіком, який нібито вибив йому щелепу. ОСОБА_5 довго
відмовлявся, ОСОБА_3 казав на них, що вони «боягузи», ображав,
був агресивним та наполягав на своєму. ОСОБА_5 це набридло та він
погодився з пропозицією ОСОБА_3 До нотаріальної контори їх повіз ОСОБА_8

Свідок
ОСОБА_8 підтвердив в судовому засіданні,
що до двору ОСОБА_5 приїхав на мотоциклі пізніше. На прохання ОСОБА_3
відвіз його та ОСОБА_5 на місце події. Там ОСОБА_3 підвів ОСОБА_5 до
автомашини. Про одного чоловіка, який
вийшов з машини, ОСОБА_3 сказав, що це не той,
з ким треба розібратися. Коли ОСОБА_6 відкрив двері машини, то ОСОБА_3 показав на лежачого чоловіка та
сказав, що це він. ОСОБА_5 витяг його з
машини, почав бити. Потерпілий чинив
опір, намагався вирватися від ОСОБА_5
Стяв відтягувати ОСОБА_5 від потерпілого. Не пам'ятає, чи намагався ОСОБА_5 зупинити ОСОБА_3

З
показань свідка ОСОБА_11 на досудовому слідстві, які досліджені в судовому засіданні, вбачається,
що біля нотаріальної контори,
коли вони зайняли чергу до нотаріуса,
до автомашини підходив незнайомий чоловік,

4

розмовляв з
ОСОБА_6, потім відійшов. Полягали з
ОСОБА_6 спати в автомашині. Прокинувся від того, що незнайомі чоловіки відкрили двері машини
та пропонували йому вийти. Один з них був той,
що раніше розмовляв з ОСОБА_6 Другий чоловік його питав, чи це він,
а потім витягнув ОСОБА_6 з машини,
почав його бити руками та ногами. Сказав йому, щоб він припинив бити ОСОБА_6 Після цього
незнайомий чоловік забрав іншого чоловіка та вони ушли (а.с. 21-23)

Згідно з
висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження в
області голови та обличчя у виді чисельних синців, саден,
обширних субарахноідальних крововиливів,
перелому кісток та хрящів носу; в області тулуба та кінцівок у виді
чисельних сінців та саден, перелому
правої ліктьової кістки, крововиливи в
навколо ниркову клітковину праворуч. Є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння, ушкодження в області голови та обличчя у виді
субарахноідальних крововиливів,
крововиливів в мозжечок
та шлунки мозку. Смерть потерпілого настала від механічної асфіксії в
результаті аспірації дихальних шляхів кров'ю через переломи кісток та хрящів
носу з ушкодженням судин (а.с. 59-68).

В
судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 не заперечував, що посварився з ОСОБА_6 через чергу до
нотаріусу. Стверджує, що той вдарив його
в щелепу та кулаком у спину. Просив ОСОБА_5 покликати батька. Коли той відмовився, просив самого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 допомогти
йому розібратися з ОСОБА_6 Погодився на це ОСОБА_5 Підвіз їх до нотаріальної
контори на мотоциклі ОСОБА_8 Там показав ОСОБА_5 ОСОБА_6 як чоловіка, який його образив. ОСОБА_5 почав бити ОСОБА_6
Під час побиття знаходився неподалік,
розмовляв з ОСОБА_11 Стверджує,
що потім відвів ОСОБА_5 від потерпілого,
але ОСОБА_5 повернувся та ще наніс 1-2 удари потерпілому ногою.
Стверджує, що з ОСОБА_8 відтягли ОСОБА_5
в сторону та пішли звідти.

Також
вказав, що часто спілкувався з батьком
ОСОБА_5 та знав, що ОСОБА_5 навчається в
ліцеї.

Під час
досудового слідства на допитах як підозрюваного (а.с. 79-82) і обвинуваченого
(а.с. 115-116), ОСОБА_3 також визнавав, що просив ОСОБА_5 розібратися з ОСОБА_6 та
побити його. Умовляв його, коли ОСОБА_5
відмовився. Насміхався, що ОСОБА_6 є
боягузом. Під час побиття ОСОБА_6, коли той лежав на землі, ОСОБА_8 світив ліхтарем на потерпілого. У
того все обличчя було в крові Тоді ОСОБА_8 відтяг ОСОБА_5 від потерпілого та
сказав йому припинити дії. Коли уходили з місця події, ОСОБА_5 повернувся та ще 1-2 рази вдарив
потерпілого ногою. Стверджує, що цього
разу відтягли ОСОБА_5 від потерпілого вдвох. Визнавав ОСОБА_3 і те, що знав про неповнолітній вік ОСОБА_5, з яким в селі мешкали неподалік на одній
вулиці.

5

Після
дослідження цих показань в судовому засіданні ОСОБА_3 від них не відмовився
(а.с. 183).

Наведене
спростовує твердження апелянта, що
пропонуючи ОСОБА_5 розібратися з ОСОБА_6,
він мав на увазі мірне вирішення питання щодо черги до нотаріуса, оскільки про прохання з боку ОСОБА_3 саме
побити потерпілого підтвердив в судовому засіданні засуджений ОСОБА_5
-виконавець злочину, і ці його показання
узгоджуються з показаннями самого ОСОБА_3 під час досудового слідства. Не має
даних про будь-який вплив на ОСОБА_5 при розгляді справи судом щодо
ОСОБА_3, оскільки спочатку в судовому
засіданні ОСОБА_5, хоча й не розповів
про фактичні обставини події, але
підтвердив раніше дані ним показання. Проте,
потім ОСОБА_5 розповів й самі фактичні обставини події.

Щодо
участі ОСОБА_3 в припиненні протиправних дій ОСОБА_5, на чому наполягає апелянт, то з наведених доказів вбачається, що спочатку це зробила інша особа - свідок
ОСОБА_8, який відтяг ОСОБА_5 від потерпілого, але він зробив це лише після появи слідів
крові на обличчі потерпілого. Після продовження ОСОБА_5 протиправних дій, його з місця події забрав ОСОБА_3

Проте, ці обставини не свідчать про самостійність
дій ОСОБА_5, як стверджує апелянт, оскільки йдеться про незначну частину дій
ОСОБА_5 та наприкінці події. За обставинами справи, до зазначеного моменту ОСОБА_5 вже заподіяв
потерпілому тілесні ушкодження, які
знаходяться в причинному зв'язку зі смертю потерпілого.

Викладені
фактичні обставини свідчать, що ОСОБА_3
шляхом умовляння схилив неповнолітнього ОСОБА_5 до вчинення злочину щодо
здоров'я потерпілого ОСОБА_6 Діючи як виконавець злочину, ОСОБА_5 умисно заподіяв тяжкі тілесні
ушкодження ОСОБА_6, які знаходяться в
причинному зв'язку зі смертю потерпілого. Тому ОСОБА_3 обґрунтовано визнаний
підбурювачем зазначеного злочину і його дії правильно кваліфіковані за ст.
ст. 27 ч.4, 121 ч.2 КК України. Є
опискою в резолютивній частині вироку посилання на ст. 27 ч.2 КК України при призначенні
покарання, оскільки в цій частині
обвинувачення ОСОБА_3 3а вироком суду визнаний винним саме за ст.
ст. 27 ч.4, 121 Ч.2 КК України. Є
правильною також кваліфікація дій ОСОБА_3 3а
ст. 304 КК України в частині втягнення неповнолітнього ОСОБА_5 у
вчинення вище зазначеного злочину.

Покарання
ОСОБА_3 призначено з додержанням вимог
ст. ст. 65,
66, 67 КК України, в тому числі
даних про особу засудженого, зокрема про
його стан здоров'я та інвалідність.

Оскільки
йому покарання за тяжкій злочин призначено в мінімальному розмірі санкції
кримінального закону, а при визначені
покарання за сукупністю

6

злочинів застосований принцип поглинення менш суворого
покарання більш суворим, колегія судців
не вбачає підстав для пом'якшення покарання.

Оскільки
моральна шкода ОСОБА_2, ОСОБА_9 завдана як злочинними діями
раніше засудженого ОСОБА_5, так і
засудженого по даній справі ОСОБА_3, то
є правильним стягнення на користь потерпілих у відшкодування цієї шкоди з
кожного з засуджених, що відповідає
вимогам ст. 1167 ЦК України.

Що
стосується стягнення з засудженого ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди на
користь ОСОБА_9 2277 грн. 94 коп., то
цей розмір підлягає зменшенню до 2134 грн. 79 коп., оскільки судом безпідставно враховані 143
грн. 15 коп. (а.с. 165) - витрати на придбання
ліків для самої потерпілої, яка має
хворобу - вегето-судинну дистонію (а.с.
166), що безпосередньо не є тими
витратами, які передбачені
положеннями ст. 1166 ЦК
України. В іншій частині заподіяна протиправними діями ОСОБА_3 майнова
шкода підтверджена приєднаними до справи документами, а також поясненнями потерпілих. Щодо суми
600 грн. (а.с. 173), то з розписки від 30.10.2006 р. видно, що витрати безпосередньо пов'язані з
провадженням по кримінальній справі.

Тому доводи
апелянта в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Розглянувши
справу в апеляційному порядку у відсутності засудженого, колегія судців приймає до уваги відсутність
його клопотання про участь в судовому засіданні, про що апеляційному суду підтвердив й
представник цивільного відповідача ОСОБА_12

Керуючись ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_3 3адовольнити частково.

Вирок
Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 квітня 2007 р. у відношенні ОСОБА_3
змінити. Зменшити розмір стягнення з засудженого у відшкодування майнової
шкоди, завданої злочином, на користь ОСОБА_9 з 2227 грн. 94 коп. до
2134 грн. 79 коп.

В іншій
частині вище зазначений вирок залишити без зміни.