пр. № 1-кп/759/666/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року
м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва
в складі:

головуючого судді: Васильєвої К.О.

при секретарі: Лебеді В.В.

сторони кримінального провадження:
прокурор Шаповалов І.В., обвинувачений
ОСОБА_1, захисник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження № 0011864 по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України, освіта
повна середня, перебуває у фактичних
шлюбних відносинах, зі слів має
неповнолітню дитину ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, раніше засудженого
26.06.2010 р. Святошинським районним судом
м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до 4
років позбавлення волі з
випробуванням, з іспитовим строком на 3
роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, приблизно в 00 годин 25 хвилин,
04.09.2011 р. знаходячись біля буд. № 10 по
вул. Бахмацькій в м. Києві, звернув
увагу на автомобіль «БМВ 318-і», д.н.з.
НОМЕР_1 сірого кольору, який належить
наочно знайомому ОСОБА_3 Будучи
поінформованим, про те, що в салоні
автомобіля зберігається револьвер
моделі «ME- 38 Magnum-4R», який належить
ОСОБА_3, не маючи постійного місця
роботи та інших джерел заробітку, а
також відчуваючи потребу в грошових
коштах, вирішив таємно викрасти дане
чуже майно, з метою його з подальшого
продажу та отримання коштів для
власних потреб.

З метою реалізації свого злочинного
умислу, направленого на таємне
заволодіння чужим майном, ОСОБА_1
пересвідчившись в тому, що за його
діями ніхто з оточуючих не спостерігає,
приблизно в 00 год. 30 хв., 04.09.2011 року,
підійшов до автомобіля «БМВ 318-і» д. н.з.
НОМЕР_1 та шляхом пошкодження скла
передніх дверей з боку водія, проник в
салон, звідки з метою обернення на свою
користь та особистого збагачення,
повторно, таємно викрав належний
ОСОБА_3 револьвер моделі «ME- 38 Magnum-4R»
НОМЕР_2 калібру 4 мм, вартістю 1500 грн.,
після чого з місця вчинення злочину
зник, розпорядившись викраденим майном
на власний розсуд, завдавши
потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду.

Крім того, ОСОБА_1, приблизно в 17 годин,
18.09.2011 року, знаходячись на першому
поверсі в під'їзді будинку АДРЕСА_2,
звернув увагу на належний ОСОБА_4
велосипед марки «CENTYRION BASKEIRE», який
стояв під стіною. Не маючи постійного
місця роботи та інших джерел заробітку,
а також відчуваючи потребу в грошових
коштах, ОСОБА_1 вирішив таємно викрасти
дане чуже майно, з метою його з
подальшого продажу та отримання коштів
для власних потреб.

З метою реалізації свого злочинного
умислу, направленого на таємне
заволодіння чужим майном, ОСОБА_1
пересвідчившись в тому, що за його
діями ніхто з оточуючих не спостерігає,
продовжуючи знаходитись в під'їзді
зазначеного будинку, приблизно в 17 год.,
18.09.2011 року, з метою обернення на свою
користь та особистого збагачення,
повторно, таємно викрав належний
ОСОБА_4 велосипед марки «CENTYRION BASKEIRE»,
вартістю 9000 грн., після чого з місця
вчинення злочину зник, розпорядившись
викраденим майном на власний розсуд,
завдавши потерпілій ОСОБА_4 майнову
шкоду.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні злочину за наведених вище
обставин визнав у повному обсязі, щиро
розкаявся і послідовно дав показання,
які за своїм змістом відповідають
викладеним вище обставинам вчинення
кримінального правопорушення.

Потерпілі в судове засідання не
з'явились, про причини неявки суду не
повідомили, про час та місце розгляду
справи були повідомлені своєчасно та
належним чином.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші
учасники процесу не оспорюють всі
обставини справи і судом встановлено,
що вони правильно розуміють зміст цих
обставин, відсутні будь-які сумніви у
добровільності та істинності їх
позиції, суд, роз'яснивши учасникам
процесу положення ст. 349 КПК України,
провів судовий розгляд даної справи
щодо всіх її обставин із застосуванням
правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши
недоцільним дослідження інших доказів
по справі.

Таким чином, суд вважає вину
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
вказаних злочинів доведеною повністю
та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК
України, як таємне викрадення чужого
майна - крадіжка, вчинена повторно.

Обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченому, у відповідності до ст.
66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд
не вбачає.

Відповідно до абз. 4 п. 10 Постанови
Пленуму Верховного суду України №7 від
24 жовтня 2003 року із змінами «Про
практику призначення судами
кримінального покарання», виходячи з
положень ч.2 ст. 75 КК України та зі
змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі
вчинення особою під час іспитового
строку нового злочину суди мають
розцінювати це як порушення умов
застосування ст. 75 КК України про
звільнення від відбування покарання з
випробуванням і призначати покарання
за сукупністю вироків на підставі ст. 71
КК України. У таких випадках повторне
звільнення від відбування покарання з
випробуванням є неприпустимим.

При призначенні обвинуваченому
покарання суд, згідно з вимогами ст.ст.
65 та 68 КК України, враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, який
згідно із ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості, наявність
пом'якшуючої покарання обставини, дані
про особу обвинуваченого, який вину
визнав повністю, за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку
у лікаря психіатра перебуває з приводу
хронічного нервово-психічного
захворювання, на обліку у лікаря
нарколога не перебуває, раніше
засуджений, скоїв нове кримінальне
правопорушення в період іспитового
строку.

Беручи до уваги вказані обставини у їх
сукупності, суд вважає, що досягнення
цілей покарання та виправлення ОСОБА_1
не можливе без ізоляції від
суспільства та призначає йому
покарання в межах санкції відповідної
частини статті Особливої частини КК
України у виді позбавлення волі,
оскільки саме таке покарання, на думку
суду, є справедливим, а також
необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження вчинення
ним нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у
вчиненні злочину, подія якого мала
місце після постановлення вироку
Святошинським районним судом м. Києва
від 26 червня 2010 року, але до повного
відбуття покарання, остаточне
покарання суд призначає за сукупністю
вироків за правилами ст. 71 КК України і
вважає можливим застосувати принцип
часткового приєднання невідбутої
частини покарання.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні відсутній.

Долю речових доказів та процесуальних
витрат необхідно вирішити у
відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2
ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст. 349, 368, 370, 373 -
376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного ОСОБА_1 за
даним вироком, частково приєднати не
відбуте покарання за вироком
Святошинського районного суду м. Києва
від 26 червня 2010 року, за сукупністю
вироків остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у виді позбавлення волі
строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

До набуття вироком законної сили
обраний ОСОБА_1 запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд- залишити без
зміни.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
обчислювати з моменту приведення
вироку до виконання.

Стягнути зі ОСОБА_1 судові витрати -
вартість проведених в провадженні
судових експертиз, а саме: 607 грн. 82 коп.
за проведення балістичної експертизи
№ 267 від 05.10.2011 р., 1367 грн. 60 коп. за
проведення дактилоскопічної
експертизи № 434 від 26.09.2011 р., а всього 1975
грн. 42 коп.

Речові докази по справі - кобуру
чорного кольору, яка належить ОСОБА_3 та
зберігається в нього, повернути
законному володільцю - ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений в
апеляційному порядку до апеляційного
суду м. Києва шляхом подачі апеляції
через Святошинський районний суд м.
Києва протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, а обвинуваченим, який
перебуває під вартою, - в той же строк з
моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після прийняття рішення
судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія
вироку вручається негайно після його
проголошення. Учаснику судового
провадження, який не був присутнім в
судовому засіданні, копія судового
рішення надсилається не пізніше
наступного дня після ухвалення.

Головуючий:
К.О. Васильєва