Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Марчук Н.О., Єленіної Ж. М.,

при секретарі Медицькій У.І.,

за участю прокурора Кравченко Є.С.,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 липня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості, уродженця м. Києва, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1,

засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки і покладено на нього обов'язки відповідно до пунктів 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 02 червня 2013 року приблизно о 02.00 год., перебуваючи біля кафе-бару «Папа Паб» на просп. 40-річчя Жовтня, 8 в м. Києві, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю та супроводжуючи свої дії стріляниною з наявного у нього короткоствольного пістолета, призначеного для відстрілу гумових куль, спочатку наніс один удар кулаком в голову потерпілого ОСОБА_2, а потім з цього пістолета здійснив три постріли в потерпілого ОСОБА_3 і по два постріли відповідно в ОСОБА_2 та ОСОБА_4, після чого з місця пригоди втік.

У результаті цих хуліганських дій потерпілі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини засудженого та правильність кваліфікації його дій, просить скасувати постановлені щодо того судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що призначене засудженому покарання не відповідає вимогам кримінального закону і є м'яким. Зазначає, що усі перераховані у вироку обставини, що пом'якшують призначене ОСОБА_1 покарання не відповідають дійсності, а тому звільнення його від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України є необґрунтованим.

На касаційну скаргу прокурора від захисника засудженого надійшли заперечення, у яких він просив ухвалені щодо ОСОБА_1 судові рішення залишити без зміни.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на часткову підтримку касаційної скарги прокурора, який, посилаючись на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України, просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Як видно зі змісту касаційної скарги прокурора, він, заперечуючи можливість звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, звертає увагу на ряд доводів, які на його думку це підтверджують. Зокрема, зазначає, що при призначенні засудженому покарання суд не дотримався вимог ст. 65 КК України, та, надавши перевагу даним про особу засудженого, не дав належної оцінки тяжкості вчиненого ним злочину, обставинам його вчинення, та подальшої поведінки засудженого, який з місця злочину зник, переховувався від слідства. Вважає, що висновки суду про щире каяття засудженого суперечать його суб'єктивному ставленню до вчиненого.

Аналогічного змісту доводи містились у апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні її без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, через які апеляційну скаргу визнано необгрунтованою.

Зміст ухвали апеляційного суду свідчить про те, що при розгляді цього кримінального провадження конкретні доводи апеляційної скарги прокурора, за виключенням аналізу суб'єктивного ставлення засудженого до вчиненого, залишені без викладення мотивів їх безпідставності чи обґрунтованості.

Навівши зміст заяв потерпілих про відсутність матеріальних претензій до засудженого, апеляційний суд в ухвалі не зазначив, чому цим обставинам була дана перевага.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

При новому апеляційному розгляді суду необхідно врахувати зазначені недоліки й, за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_1 і за відсутністі інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженому покарання із застосуванням ст.75 КК України слід вважати м'яким.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434,436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

Н. О. Марчук Т.А. Широян Ж. М. Єленіна