АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/870/13-к
Номер провадження 11-кп/786/342/2013
Головуючий у 1-й інстанції Грузман Т. В.
Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Полтавської області
у складі:

головуючого - Герасименко В.М.,

суддів - Захожая О.І., Ландара О.В.

при секретарі - Погорілій Ю.І.

за участю прокурора - Акулової С.М.

захисника - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Полтавської області на вирок
Оржицького районного суду Полтавської
області від 01 жовтня 2013 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
с.Денисівка Оржицького району
Полтавської області, українець,
громадянин України, освіта неповна
середня, не одружений, не працюючий,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимий:

- 30.04.2013 року Лубенським
міськрайонним судом Полтавської
області за ч.2 ст.125 КК України до 240
годин громадських робіт,

засуджений за ч.2 ст.389 КК України на 1
рік обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України
до покарання повністю приєднано
невідбуте покарання за вироком
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 30.04.2013 року та з
урахуванням положень ч.2 ст.72 КК України
ОСОБА_3 остаточно призначено покарання
у виді 1 року 23 діб обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3
звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 1 рік.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що він, засуджений
вироком Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 30.04.2013
року за ч.2 ст.125 КК України до покарання
у виді громадських робіт терміном 240
годин.

Згідно направлення заступника
начальника Пирятинського МВ КВІ УДПтСУ
в Полтавській області №689 від 21.06.2013
року ОСОБА_3 зобов'язаний відбувати
вказаний вид кримінального покарання
на КП „Оржиця-Комунсервіс". У цей же
день ОСОБА_3 був ознайомлений з
порядком та умовами відбування
покарання у виді громадських робіт, а
також попереджений про кримінальну
відповідальність за ухилення від
відбування покарання на підставі ч.2
ст.389 КК України, про що відібрано
підписку та пояснення засудженого.

Відповідно до наказу №41 від 25.06.2013
року начальника КП
„Оржиця-Комунсервіс" ОСОБА_3 прийнятий
на громадські роботи строком на 240
годин з 25.06.2013 року, проте, 01, 02, 03 липня
2013 року ОСОБА_3 для відбування
покарання не з'явився без поважних
причин.

04.07.2013 року заступником
начальника Пирятинського МВ КВІ УДПтСУ
в Полтавській області ОСОБА_3 винесено
попередження про наслідки ухилення від
відбування покарання та відібрано
пояснення по факту порушення умов
відбування покарання.

Не зважаючи на винесене
попередження, ОСОБА_3, діючи з прямим
умислом на ухилення від відбування
громадських робіт не з'являвся для
відбування покарання у виді
громадських робіт - 08, 10, 11, 12, 15, 16, 17, 29, 30,
31 липня 2013 року та 01, 02, 05, 06, 07, 08, 13, 14, 19
серпня 2013 року, тобто в період часу з
25.06.2013 року по 25.07.2013 року ОСОБА_3 не
з'явився на громадські роботи впродовж
7 днів, а з 25.07.2013 року по 23.08.2013 року -
впродовж 12 днів. Станом на 23.08.2013 року
ОСОБА_3 відбув 56 годин громадських
робіт із 240, які повинен був відбувати,
тобто ухилився від відбування
громадських робіт.

В апеляційній скарзі прокурор просить
вирок суду скасувати в частині
призначення покарання у зв'язку з
неправильним застосуванням положень
ст.75 КК України та ухвалити новий вирок,
яким засудити ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК
України на 2 місяці арешту, на підставі
ч.1 ст.71, ст.72 КК України за сукупністю
вироків приєднати не відбуту частину
покарання за вироком Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 30.04.2013 року та остаточно
призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2
місяців 23 дні арешту.

Обвинувачений вирок не оскаржував.

Заслухавши доповідача, прокурора, який
підтримав подану апеляційну скаргу з
підстав в ній зазначених,
обвинуваченого ОСОБА_3, який заперечив
проти задоволення апеляційної скарги
прокурора, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга прокурора
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції, відповідно до
положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано
недоцільним дослідження доказів щодо
обставин справи, які ніким з учасників
судового провадження не
заперечувалися та не оспорювалися.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_3
за ч.2 ст.389 КК України.

В той же час вирок суду підлягає
скасуванню в частині призначення
ОСОБА_3 покарання, оскільки є
незаконним через неправильне
застосування закону України про
кримінальну відповідальність, а саме:
застосування закону, який не підлягав
застосуванню при призначенні
покарання.

Відповідно до абзацу 2 п.23 Постанови
Пленуму ВСУ №7 „Про практику
призначення судами кримінального
покарання" - в разі, коли особа
засуджується до покарання, що належить
відбувати реально, а за іншим вироком
звільняється від відбування покарання
з випробуванням, застосування
принципів поглинення часткового чи
повного складання призначених
покарань не допускається.

В порушення зазначених вимог закону
після визначення остаточного
покарання за сукупністю вироків та
застосувавши положення ст.75 КК України,
суд своїм рішенням про звільнення
ОСОБА_3 від відбування покарання з
випробуванням, фактично змінив судове
рішення за попереднім вироком суду,
відповідно до якого засуджений мав
відбути реальну міру покарання у
вигляді громадських робіт, тоді як
відповідно до ст.533 КПК України вирок
або ухвала суду, які набрали законної
сили, обов'язкові для осіб, які беруть
участь у кримінальному провадженні, а
також для усіх фізичних та юридичних
осіб, органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
службових осіб і підлягають виконанню
на всій території України.

Враховуючи наведене, суд істотно
порушив вимоги кримінального закону,
що в свою чергу перешкодило йому
ухвалити законне і обґрунтоване судове
рішення.

Виходячи з положень ст.65 КК України,
ст.413 КПК України, колегія суддів вважає
за необхідне вирок в частині
призначення покарання скасувати з
постановленням нового вироку та
призначити покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст.389
КК України у вигляді арешту.

При цьому, колегія суддів враховує
наступне: наявність обставин, що
пом'якшують покарання, а саме те, що
обвинувачений вину свою визнав, щиро
розкаявся у вчиненому злочині, сприяв у
його розкритті; відсутні обставини, що
обтяжують покарання; наявність
непогашеної судимості та посередня
характеристика, що дає підстави
призначити міру покарання в розмірі
наближеному до мінімального,
передбаченого санкцією статті
Особливої частини. Саме таке покарання
буде справедливим, а також необхідним і
достатнім для виправлення ОСОБА_3 та
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Є обґрунтованими і доводи апелянта в
частині необхідності призначення
покарання відповідно до ст.ст. 71,72 КК
України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України при
складанні покарань за сукупністю
злочинів та сукупністю вироків менш
суворий вид покарання переводиться в
більш суворий вид виходячи із такого
співвідношення: одному дню арешту
відповідають вісім годин громадських
робіт.

Так, вироком Лубенського
міськрайонного суду Полтавської
області від 30.04.2013 року ОСОБА_3 за ч.2
ст.125 КК України призначено покарання у
виді 240 годин громадських робіт, що, з
урахуванням положень ст.72 КК України,
відповідає 23 дням арешту. Отже,
остаточне покарання ОСОБА_3 слід
визначити за сукупністю вироків,
шляхом складання покарань.

Керуючись ст.ст. 409, 413, 420 КПК
України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Полтавської області -
задовольнити частково.

Вирок Оржицького районного суду
Полтавської області від 01 жовтня 2013
року в частині призначення ОСОБА_3
покарання скасувати.

Визначити ОСОБА_3 покарання за ч.2
ст.389 КК України у виді одного місяця
арешту.

Відповідно до ст.71 КК України за
сукупністю вироків,до призначеного
покарання повністю приєднати не
відбуту частину покарання за вироком
Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області від 30.04.2013 року та
остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у
виді одного місяця 23 днів арешту.

Обрати засудженому запобіжний
захід у виді особистого зобов'язання.

В іншій частині вирок суду
залишити без змін.

Вирок апеляційного суду може бути
оскаржений в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня
проголошення судового рішення судом
апеляційної інстанції.

СУДДІ :

Герасименко В.М. Захожай
О.І. Ландар О.В.