Справа №591/2861/13-к Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов Олексій
ВалерійовичНомер провадження
11-кп/788/287/13 Суддя-доповідач - Шунько Г. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року колегія суддів з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Шунька Г. О.,

суддів - Олійника В. Б., Захарченка О.
П.,

при секретарі судового засідання -
Сокол О.В.

з участю прокурора - Кравцової Л.М.

потерпілих - ОСОБА_3 і ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Суми об'єднане
кримінальне

провадження, внесене в Єдиний реєстр
досудових розслідувань за № 0000133

і за № 0002454 за апеляційною скаргою
захисника - адвоката ОСОБА_5, на вирок
Зарічного районного суду м. Суми від 23
вересня 2013 року, в інтересах:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, раніше судимого:

19 лютого 2004 року Буринським районним
судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ст..
75 КК України до 5 років позбавлення
волі з іспитовим строком на 3 роки;

09 січня 2007 року Ковпаківським районним
судом м. Суми за ч. 3 ст. 186, 71 КК України
до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується за ч. 2 ст. 187 та ч. 3
ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Апеляційного суду Сумської області
надійшла апеляційна скарга захисника -
адвоката ОСОБА_5, в якій ставить питання
про зміну вироку Зарічного районного
суду м. Суми від 23 вересня 2013 року щодо
обвинуваченого ОСОБА_6, на менш тяжке
кримінальне правопорушення яке
передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

За судовим рішенням: ОСОБА_6, визнаний
винним за ст. 187 ч. 2 КК України і йому
призначено покарання у виді
позбавлення волі на строк 7 років, з
конфіскацією майна, крім житла.

За ст. 357 ч. 3 КК України ОСОБА_6,
визнаний невинуватим і виправданий.

У поданій апеляційній скарзі,
захисник - адвокат ОСОБА_5, в інтересах

обвинуваченого ОСОБА_6, вказує на те, що
визнання обвинуваченого ОСОБА_6,
винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України є
незаконним, висновки суду викладені у
вироку не відповідають фактичним
обставинам кримінального провадження.

Так, на думку захисника, висновок
суду, про вчинений обвинуваченим напад
на потерпілих з корисливих мотивів не
підтверджується доказами, і заснований
на припущеннях. Зокрема, суд, не взяв до
уваги, що обвинувачений і потерпілі, за
розрахунками захисника, протягом 30-40
хвилин, спілкувалися і разом проводили
час, розпиваючи спиртні напої за рогом
будівлі Укрпошти; разом їх купляли в
«Еко-маркеті.» Фактично, бійка виникли
із-за пива, яке намагалися потерпілі
забрати з собою. Ці обставини і
виключають корисливий умисел ОСОБА_6,
свідчать про хуліганський мотив
скоєння злочину, на ґрунті помсти за
спиртні напої і виключають склад
розбійного нападу.

Захисник вказує, що обвинувачений
ОСОБА_6 не вчиняв напад з метою
заволодіння чотирма ключами від
замків та ліхтарем, загальною вартістю
85 грн. 25 коп., на потерпілого ОСОБА_3 З
даного приводу у вироку не наведено
жодного доказу. Показання потерпілого
ОСОБА_3, слід оцінювати критично.
Висновок суду про заволодіння майном
ОСОБА_3, на думку захисту,
спростовується : протоколом огляду
місця події (т.3 а.с. 32); показаннями
свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8; показаннями
потерпілого ОСОБА_4 Суд, також не
врахував показання потерпілого ОСОБА_3,
що раніше були випадки, втрати ключів
від квартири. На думку захисту, в даному
випадку, потерпілий ключі і ліхтар
загубив.

Захисник стверджує, що обвинувачений
ОСОБА_6 не вчиняв напад з метою
заволодіння майном і на іншого
потерпілого ОСОБА_4, бо останній
побачивши побиття його товариша
ОСОБА_3, кинувся йому на допомогу,
намагаючись завдати удари ОСОБА_6,
проте обвинувачений ОСОБА_6,
попереджаючи фізичне зіткнення з
ОСОБА_4, відштовхнув його від себе, від
чого потерпілий впав. Ці обставини
свідчать, що ОСОБА_6 фізично захищався
він нападу ОСОБА_9, а не навпаки про
напад обвинуваченого на потерпілого.

На думку захисника, суд у вироку не
навів доказів, що обвинувачений
ОСОБА_6, погрожував ножем і приставляв
його лезо до шиї потерпілого ОСОБА_4
Зокрема посилається на те, що ОСОБА_3,
цієї обставини не бачив, свідків
слідство не встановило, а згідно
висновків експертиз на лезі ножа не
виявлено відбитків пальців рук
обвинуваченого, виявлений і вилучений
ніж у обвинуваченого не є холодною
зброєю і взагалі не може
використовуватися як пристрій
призначений для нанесення тілесних
ушкоджень, на тілі чи шиї потерпілого
не виявлено порізів чи інших ушкоджень
від ножа. Виходячи з наведеного,
захисник вважає, що обвинувачений
потерпілому ОСОБА_4 ножем не погрожував
і лезо до його горла не приставляв. Суд
не звернув уваги на показання ОСОБА_6,
що фактично ніж, він підібрав в
складеному стані, після того, як він
випав з рук потерпілого ОСОБА_4.

Захисник звертає увагу на те, що місце
події злочину не оглядалося, і
відсутній протокол огляду, відповідно
будь яких слідів розбійного нападу чи
бійки не зафіксовано, що дає йому
підстави до висновку, що розбійного
нападу обвинувачений не вчиняв.

На думку захисника, висновок суду в
розбійному нападі ОСОБА_6 заснований
тільки на показах потерпілого ОСОБА_4,
який є зацікавленою особою, в суді
неодноразово проявляв міркування
неприязнених відносини до
обвинуваченого ОСОБА_6

Таким чином, захисник - адвокат ОСОБА_5,
просить суд змінити вирок Зарічного
районного суду м. Суми від 23 вересня 2013
року щодо обвинуваченого ОСОБА_6, і
перекваліфікувати його дії на менш
тяжке кримінальне правопорушення на ч.
2 ст. 296 КК України.

Інші учасники кримінального
провадження, в тому числі і
обвинувачений ОСОБА_10, який визнаний
винним за ч. 2 ст. 187 КК України і
виправданий за ч. 3 ст. 357 КК України,
апеляційні скарги на вирок суду не
подавали.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6, і ОСОБА_10,
визнані винним за те, що 3 січня 2013 року,
близько 22 години 35 хвилин, в районі
будівлі універмагу «Київ» по вул..
Кооперативній 1, м. Суми, в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою
змовою, з метою заволодіння чужим
майном, вчинили напад на потерпілого
ОСОБА_3, під час якого ОСОБА_11, умисно
наніс ззаду удар по голові
потерпілого, від якого останній впав
на землю і втратив свідомість, тобто
застосували насильство, яке є
небезпечним для життя і здоров'я особи,
а потім ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10,
продовжили наносити удари ногами по
різним частинам тіла потерпілого
ОСОБА_3, в результаті чого останній
отримав тілесні ушкодження, які згідно
висновку експерта № 34 від 07 лютого 2013
року кваліфікується як легкі тілесні
ушкодження. Після застосування
насильства небезпечного для життя і
здоров'я ОСОБА_3, обвинувачений ОСОБА_6
разом з обвинуваченим ОСОБА_10, відкрито
заволоділи його майном, чотирма
ключами від дверних замків та ручним
ліхтарем, на загальну суму 85 грн. 25 коп..

Крім того, ОСОБА_6, за попередньою
змовою з обвинуваченим ОСОБА_10, в стані
алкогольного сп'яніння, з метою
заволодіння чужим майном здійснили
напад поєднаний із насильством
небезпечним для життя чи здоров'я та з
погрозою застосування такого
насильства і на потерпілого ОСОБА_4,
який був разом з ОСОБА_3 Обвинувачений
ОСОБА_6, умисно наніс один удар
руків'ям складного ножа який був його
руках в чоло ОСОБА_4, від чого останній
упав на землю і отримав згідно
висновку судової медичної експертизи
за № 202 від 29 січня 2013 року легкі
тілесні ушкодження. Після цього
ОСОБА_6, приставив лезо ножа до шиї
ОСОБА_4, і погрожуючи застосуванням
насильства небезпечного для життя і
здоров'я, за попередньою змовою з
ОСОБА_10, заволодів його документами і
грошима в сумі 151 грн.

Заслухавши доповідь судді про
обставини справи та зміст апеляційної
скарги, пояснення захисника - адвоката
ОСОБА_5, який повністю підтримав
апеляційну скаргу на вирок суду і
просить її задовольнити з наведених
підстав та перекваліфікувати
кримінальне правопорушення на ч. 2 ст.
296 КК України, пояснення потерпілих
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, кожного зокрема, які не
погодилися з апеляцією захисника і
просили вирок суду залишити без зміни,
думку прокурора який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги і
просив залишити її без задоволення, а
вирок суду без змін, перевіривши
матеріали кримінального провадження
та обговоривши доводи наведені у
апеляційні скарзі, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_6, у вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187
КК України, за обставин, викладених у
вироку, відповідають матеріалами
кримінального провадження та
ґрунтуються на досліджених у судовому
засіданні доказах.

Зокрема, з пояснень в судовому
засіданні потерпілого ОСОБА_3,
убачаються показання про те, що 3 січня
2013 року він з ОСОБА_4 перебували в
районі універмагу «Київ» м. Суми.
Раптово, ззаду, отримав удар по голові
від чого впав на землю і втратив
свідомість. Коли прийшов до свідомості
виявив, що зникли чотири ключі від
квартири, і ліхтар як зберігав у кишені
одягу, що закривалися на застібки.
Після злочину, кишені виявилися
пустими і розкритими.

З пояснень в судовому засіданні
потерпілого ОСОБА_4, убачаються
показання про те, що 3 січня 2013 року він
і ОСОБА_3 перебували в районі
універмагу «Київ» в м. Суми. Він
відійшов від ОСОБА_3, в сторону, для
здійснення власних потреб. Потім
побачив як два невідомих чоловіки били
ОСОБА_3 Він побіг на допомогу товаришу,
проте один з нападників, як потім
виявився обвинувачений ОСОБА_6, вийшов
на зустріч і одразу, наніс йому удар
руків'ям ножа в чоло. Від удару він упав
на землю. Обвинувачений ОСОБА_6,
приставив лезо ножа до горла і став
вимагати гроші, банківські картки та
коди до них. Виконуючи цю вимогу, він
розстебнув куртку, оскільки наведені
речі були у нього у внутрішній кишені,
та передав нападнику, паспорт
громадянина України з грошима в сумі 151
грн. Після цього ОСОБА_6 забрав
документи і гроші і разом з іншим
обвинуваченим, який постійно перебував
поряд, пішли з місця пригоди.

Показання потерпілих, суд першої
інстанції, належним чином оцінив і
обґрунтовано поклав в основу вироку,
оскільки вони, послідовні, логічні за
своєю суттю, узгоджуються з
показаннями свідків, висновкам
проведених по справі експертиз і
відповідають фактичними обставинами
справи.

Так, з пояснення свідків ОСОБА_7, та
ОСОБА_8, кожного зокрема, вбачаються
показання про те, що 3 січня 2013 року, у
вечірній час, до них, як до працівників
міліції які несли чергування по
охороні громадського порядку в районі
будівлі універмагу « Київ» підійшов
ОСОБА_4 який повідомив, про його
пограбування з застосуванням ножа
двома молодими чоловіками. У
результаті спільного розшуку,
неподалік від місця пригоди,
потерпілий впізнав нападників, якими
виявилися ОСОБА_10 і ОСОБА_6 яких вони і
затримали, під час затримання
нападники намагалися від них втекти. У
одного з затриманих було виявлено і
вилучено документи та гроші на ім'я
ОСОБА_4 а у іншого затриманого - ніж.

Із протоколом огляду місця події від 3
січня 2013 року вбачається, що під час
затримання в ОСОБА_6 виявили та
вилучили ніж з позначкою DDR, а у ОСОБА_10,
паспорт громадянина України, пенсійне
посвідчення на ім'я ОСОБА_4 і гроші в
сумі 151 грн.; (т. 3 а. с. 31-36).

Визнаними по справі речовими доказами:
паспортом громадянина України,
пенсійним посвідченням, та грошима в
сумі 151 грн., які були виявлені та
вилучені у ОСОБА_10 під час затримання
(т. 3 а.с. 37) а також ніж який був
виявлений та вилучений у ОСОБА_6, яким
згідно показів потерпілого ОСОБА_4,
обвинувачений йому погрожував під час
нападу (т. 3 а.с. 46).

Згідно висновку судової - медичної
експертизи за № 34 від 8 січня 2013 року у
ОСОБА_3, виявлені тілесні ушкодження у
вигляді припухлості м'яких тканин в
потиличній області зліва, садна в
області верхньої губи зліва та синця в
області внутрішньої поверхні правого
колінного суглоба. Вказані тілесні
ушкодження утворилися від дії тупих
предметів з обмеженою поверхнею, яким
може бути кулак рук, носки обутих ніг,
про що свідчить характер ушкоджень. За
ступенем тяжкості отримані тілесні
ушкодження ОСОБА_3, відносяться до
легких тілесних ушкоджень. По строку їх
виникнення, відповідають даті і
обставинам вчиненого злочину; (т. 1 а.с.
117, т.3 а.с.93).

За висновком додаткової судової -
медичної експертизи за № 265 від 7 лютого
2013 року характер і локалізація
тілесних пошкоджень у потерпілого
ОСОБА_3, відповідає механізму їх
виникнення відтвореному при
проведенні слідчого експерименту за
участю ОСОБА_3(т.3 а.с.78).

Згідно висновку судової - медичної
експертизи за № 202 від 29 січня 2013 року у
ОСОБА_4, виявлені тілесні ушкодження у
вигляді садна у лобній частині з права.
Вказані тілесні ушкодження утворилися
від дії тупих предметів з обмеженою
поверхнею, яким може бути кулак рук,
носки обутих ніг, про що свідчить
характер ушкоджень. За ступенем
тяжкості отримані тілесні ушкодження
відносяться до легких тілесних
ушкоджень. По строку їх виникнення,
відповідають даті і обставинам
вчиненого злочину. (т. 3 а.с. 74).

За висновком додаткової судової -
медичної експертизи за № 266 від 7 лютого
2013 року характер і локалізація
тілесних пошкоджень у потерпілого
ОСОБА_4 відповідає механізму їх
виникнення відтвореному при
проведенні слідчого експерименту за
участю ОСОБА_4 (т.3 а.с.76).

За висновком криміналістичної
експертизи за № 40 від 24 січня 2013 року
ніж який виявлений та вилучений у
ОСОБА_6, - не являється холодною зброєю,
проте виготовлений промисловим
способом, по типу бойових ножів. (т .1
а.с.61-63, т.3 а.с. 42-44)

За висновком товарознавчої експертизи
залишкова вартість викраденого майна,
що належало ОСОБА_3, на момент скоєння
злочину, могла становити 85 грн. 25 коп.
Проведення експертизи, відбулося на
підставі переліку та опису майна,
порівняльним методом і що на думку
колегії, відповідає встановленому
законом порядку проведення та
оформлення експертних досліджень (т. 1
а.с. 74-77).

Будь яких підстав не довіряти вказаним
вище і наведеним у вироку доказам,
колегія суддів не вбачає, оскільки вони
не викликають сумнівів у їх належності
(достовірності) і допустимості, а також
у своїй сукупності відповідають
фактичним обставинам кримінального
провадження.

Щодо доводів, захисника - адвоката
ОСОБА_5, про те, що обвинувачений ОСОБА_6
не мав корисливого мотиву, а вчинив
хуліганські дії.

На думку колегії, доводи захисника не
ґрунтуються на матеріалах
кримінального провадження, і
спростовуються показаннями потерпілих
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, з яких вбачається, що
вони з обвинуваченими раніше і у день
скоєння злочину відносно них, не були
знайомими, спільно пиво не купляли і не
розпивали, будь яких стосунків не мали.
Про ці обставини, не повідомляли в
своїх показаннях і свідки ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, які одразу прибули на місце
пригоди і затримали нападників і перші
опитували про обставини пригоди
потерпілих і обвинувачених. Про
корисливий мотив у обвинувачених
свідчать такі докази, які суд дослідив
у судовому засіданні, і поклав в основу
вироку, як показання потерпілого
ОСОБА_3 про заволодіння обвинуваченими
його майном, а саме чотирма ключами від
замків до дверей і ліхтарем на загальну
вартість 85 грн., та показання
потерпілого ОСОБА_4, про заволодіння
документами та грішми в сумі 151 грн.; а
також протокол огляду місця події від 3
січня 2013 року з якого вбачається, що у
обвинуваченого при затриманні ОСОБА_6
виявлено та вилучено ніж з яким він
скоював напад, та виявлення і вилучення
у іншого співучасника кримінального
правопорушення ОСОБА_10 документів та 151
грн. грошей які належали потерпілому
ОСОБА_12 і про що зазначено у вироку суду
першої інстанції.

Щодо заяви захисника про те, що суд не
вірно встановив години скоєння
злочину. Колегія суддів, вважає, що
вказані доводи захисника теж не
обґрунтовані. Суд, вірно вказав у
вироку, що години доби скоєнні злочину
не є обставиною, що виключає в діях
обвинувачених склад кримінального
правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187
КК України.

Захисник в апеляційній скарзі вказує,
що обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв
напад з метою заволодіння чотирма
ключами від замків та ліхтарем,
загальною вартістю 85 грн. 25 коп., на
потерпілого ОСОБА_3, що таких доказів у
вироку не наведено і що обвинувачений
ОСОБА_6, не вчиняв розбійного нападу на
ОСОБА_4, а навпаки захищався від нього, а
ніж підібрав з землі після того як
потерпілий ОСОБА_4, випустив його з рук.

Проте колегія суддів, не може прийняти
до уваги зазначені доводи захисника,
оскільки обставини нападу
обвинуваченого ОСОБА_6 з метою
заволодіння майном потерпілих, були
ретельно дослідженні та
проаналізовані судом першої інстанції,
про що відображено у вироку.

Так, з показання потерпілого ОСОБА_3
вбачається, що 3 січня 2013 року він в
районі універмагу «Київ» м. Суми,
раптово і ззаду, отримав удар по голові
від чого впав на землю і втратив
свідомість. Коли прийшов до свідомості
виявив, що зникли чотири ключі від
квартири, і ліхтар як зберігав у кишені
одягу, що закривалися на застібки.
Після злочину, кишені виявилися
пустими і розкритими.

З показання потерпілого ОСОБА_4
вбачається, що один з нападників, як
потім виявився ОСОБА_6, наніс йому удар
руків'ям ножа в чоло. Від удару він упав
на землю. ОСОБА_6, приставив лезо ножа до
горла і став вимагати гроші, банківські
картки та коди до них, будь якого ножа в
нього не було. Суд першої інстанції
обґрунтовано в цій частині послався і
на висновок криміналістичної
експертизи за № 407 від 20 серпня 2013 року
про те що на поверхні ножа, вилученого
в ході огляду події 3 січня 2013 року за
фактом нападу на ОСОБА_4 слідів пальців
його рук не виявлено (т. 4 а.с. 109-114)
Зазначена експертиза спростовує і
показання ОСОБА_6, що ніж він підібрав з
землі після того як випав з рук ОСОБА_4

Згідно з матеріалами кримінального
провадження, у потерпілих ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, не було причин обмовляти
обвинувачених, їх показання
відповідають іншими дослідженим
доказам які досліджені судом першої
інстанції, а тому у суду, не було
підстав сумніватися в їх
достовірності і він правильно
обґрунтував ними свої висновки.
Посилання в апеляції захисника на те,
що показання ОСОБА_3 і ОСОБА_4, слід
оцінювати критично бо вони
зацікавленими особами, а в судових
засіданнях ОСОБА_4 проявляв і
неприязнь до обвинувачених, на думку
колегії є безпідставними.

Покази потерпілих, узгоджуються з
висновками судової медичної
експертизи за № 202 від 29 січня 2013 року з
якої вбачається про те, що у ОСОБА_4,
виявлені тілесні ушкодження у вигляді
ссадна у лобній частині з права, які
могли утворилися від дії тупих
предметів з обмеженою поверхнею (т. 3
а.с. 73-74 ); і з показаннями свідків ОСОБА_7
і ОСОБА_8, кожного зокрема, з яких
вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 їм як
працівникам міліції, одразу повідомив
про напад на нього двох осіб з
застосуванням ножа.

З протоколом огляду місця події від 3
січня 2013 року вбачається, що одразу
після скоєння злочину був затриманий
ОСОБА_6, в якого виявлено та вилучено
ніж з яким від здійснював напад, (т.3 а.с.
32 ) а потерпілий ОСОБА_4 виявлений ніж
впізнав по лезу, про що давав
неодноразово показання в судовому
засіданні.

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставними, зауваження захисника в
апеляційній скарзі проте, що
обвинувачений ОСОБА_6 начебто
застосовував ніж і при розбійному
нападі і на ОСОБА_3 З вироку суду,
вбачається, що суд першої інстанції,
викладаючи обвинувачення ОСОБА_6,
доведеним і розбійному нападі, не
посилається на факт застосування ножа
обвинуваченими під час нападу на
потерпілого ОСОБА_3, з метою
заволодіння його майном.

Щодо доводів захисника, про те, що
огляд місця події слідчим не
проводився і не встановлені
безпосередні свідки розбійного нападу,
є підставою для спростування
обвинувачений ОСОБА_6, за ч. 2 ст. 187 КК
України.

На думку колегії суддів, відсутність
протоколу огляду місця події скоєного
злочину, не виключає склад
кримінального правопорушення
передбаченого ст.. 187 ч. 2 КК України в
діях ОСОБА_6, бо інкримінований склад
злочину підтверджується іншими
доказами які місцевий суд дослідив в
судовому засіданні і поклав їх в основу
вироку, а саме протокол огляду місця
події від 3 січня 2013 року (т. 1 а.с. 50-52)
показаннями допитаних за правилами
свідків працівників міліції ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, які, кожен зокрема підтвердив
факт нападу на потерпілих зі сторони
обвинувачених з застосування ножа, про
що їм стало відомо безпосередньо від
ОСОБА_4, висновками судово-медичних
експертиз відносно ОСОБА_3, за № 34 від 8
січня 2013 року (т. 1 а.с. 117, т.3 а.с.93) за № 265
від 7 лютого 2013 року.(т.3 а.с.78). відносно
ОСОБА_4 за № 202 від 29 січня 2013 року(т. 3
а.с. 74) за № 266 від 7 лютого 2013 року(т.3
а.с.76). про наявність у потерпілих
легких тілесних ушкоджень.

Доводи захисника, що ніж який виявлений
в обвинуваченого ОСОБА_6, не міг
використовуватися як пристрій для
нанесення тілесних ушкоджень, на думку
колегії суддів, є надуманим. З
висновку криміналістичної експертизи
з дослідницької частини вбачається, що
довжина клинка 98 мм., ширина 31, 5 мм., і
клинок має ріжучу кромку. (т.1 а.с.61-63, т.3
а. с. 42-44) Та обставина, що на шиї
потерпілого ОСОБА_4, не виявлено
тілесних ушкоджень, на думку колегії,
не є свідченням, що ОСОБА_6 його не
застосовував під час розбійного
нападу. З пояснень потерпілого ОСОБА_4
вбачаються показання, що обвинувачений
ОСОБА_6, підбіг до нього, одразу наніс
йому удар руків'ям ножа в чоло. Від
удару він упав на землю. Обвинувачений
ОСОБА_6, приставив лезо ножа до горла і
став вимагати гроші, банківські картки
та коди до них. При огляді речових
доказів в судовому засіданні ОСОБА_4
підтвердив, що саме цей ніж, який був
виявлений і вилучений працівниками
міліції при затриманні обвинуваченого
ОСОБА_6, останній приставляв до його
горла під час розбійного нападу.

Отже, ретельно перевіривши матеріали
справи за доводами захисника - адвоката
ОСОБА_5, колегія суддів приходить до
висновку, що судове слідство проведено
повно та всебічно, фактичні обставини
вчиненого ОСОБА_6, корисного злочину
проти власності потерпілих
встановлені правильно. Колегія суддів
не вбачає підстав для зміни юридичної
кваліфікації умисних дій ОСОБА_6 на ч. 2
ст. 296 КК України. Колегія суддів не
вбачає, що суд першої інстанції
переклав обов'язок доказування своєї
невинуватості безпосередньо на
обвинуваченого. Сумнівних доказів у
вироку, судом першої інстанції, не
наведено. Суд, належно оцінив
сукупність докази і правильно
кваліфікував дії ОСОБА_6, за ст.. 187 ч. 2
КК України як розбій тобто напад з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним
для життя чи здоров'я особи, яка зазнала
нападу, та з погрозою застосування
такого насильства, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, колегія суддів
переглядаючи справу відповідно до
вимог ст.. 404 ч.1 і ч. 2 та ст. 408 ч. 1 п. 4 КПК
України вважає за необхідне вирок суду
- змінити. Суд першої інстанції,
дійшовши до висновку про виправдання
ОСОБА_10 і ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 357 КК України
навівши відповідні підстави,
одночасно, у мотивувальній частині
вироку виклав формулювання їх
обвинувачення за ч. 3 ст.357 КК України як
доведеним.

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне виключити з
мотивувальної частини вироку
формулювання обвинувачення ОСОБА_10 і
ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 357 КК України, при
цьому, як відносно ОСОБА_6, так і
відносно ОСОБА_10, який вирок не
оскаржував, в порядку передбаченому
ст.. 404 ч. 2 і ст.. 408 ч.1 п. 4 КПК України.

Інших істотних порушень норм
кримінального процесуального кодексу
України, які б були підставою для
скасування чи зміни постановленого
щодо обвинувачених судового рішення,
не встановлено.

Керуючись ст.. 404, 407, 408, 418, 419
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В порядку ст.. 404 ч. 2 та ст.. 408 ч. 1 п. 4 КПК
України вирок Зарічного районного суду
м. Суми від 23 вересня 2013 року відносно
ОСОБА_10 і ОСОБА_6 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини
вироку формулювання обвинувачення
ОСОБА_10 і ОСОБА_6, кожного зокрема про
те, що перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в районі
будівлі універмагу « Київ» по вул..
Кооперативні 1 м. Суми, маючи намір на
заволодіння чужим документом, діючи за
попередньою змовою в групі осіб, з
застосуванням насильства та
погрожуючи ножем, заволоділи паспортом
громадянина України, що належали
потерпілому ОСОБА_4, і скоїли злочин
передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, в
іншій частині вирок Зарічного
районного суду м. Суми від 23 вересня 2013
року відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_6
залишити без зміни, а апеляцію
захисника - адвоката ОСОБА_5 без
задоволення.

Ухвала суду набирає чинності
негайно, але може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом трьох місяців з дня її
проголошення, а засудженими ОСОБА_10 і
ОСОБА_6, , які тримається під вартою - в
той же строк з дня вручення їм копії
ухвали суду.

СУДДІ:

Шунько Г. О. Олійник В. Б.
Захарченко О. П.