Справа № 1-623/11
В И Р О К

іменем України

12.12.2011 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при секретарі: Ярмольській І.В.

за участі прокурора: Черната О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого:

1)
вироком Залізничного районного суду м. Києва від 16.12.1997 року за ч 3 ст. 140; ч 1 ст. 145; 42 КК України до 4 років позбавлення волі;

2) вироком Радянського районного суду м. Києва від 06.06.2000 року за ч 3 ст. 140; ч 2 ст. 145; ст. 42 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

3) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 28.01.2008 року за ч 1 ст. 303 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2010 року за ч 2 ст. 185; 71 КК України до 2 років позбавлення волі

· у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 185 КК України, -

·

В С Т А Н О В И В:

10.02.2010 року близько 10 години ОСОБА_2, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, де також проживає потерпіла ОСОБА_3, користуючись відсутністю останньої та сторонніх осіб, з корисливих мотивів, таємно, повторно викрав золоті ювелірні вироби, а саме каблучку вагою 2,57 г. вартістю 560,26 грн., браслет вагою 9,98 г. вартістю 2175, 64 грн., каблучку вагою 4,51 гр. вартістю 983,18 грн., каблучку вагою 4,46 гр. вартістю 972,28 грн., каблучку вагою 5,31 гр. вартістю 1157, 58 грн., каблучку вагою 4.48 гр. вартістю 976,64 грн., каблучку вагою 4,83 гр. вартістю 1052,94 грн., каблучку вагою 3,36 гр. вартістю 732.48 грн., каблучку вагою 3,36 гр. вартістю 732.48 грн., каблучку вагою 2,39 гр. вартістю 521,02 грн., каблучку вагою 3,08 гр. вартістю 671,44 грн., підвіску вагою 1,14 гр. вартістю 248,52 гр., підвіску вагою 3,96 гр. вартістю 863,28 грн., підвіску вагою 2,3 гр. вартістю 501,4 грн., ланцюжок вагою 8,22 гр. вартістю 1791,96 грн., ланцюжок вагою 6,92 г вартістю 1508,56 грн., ланцюжок вагою 7,08 гр. вартістю 1543,44 грн., хрестик вагою 2,02 гр. вартістю 440, 36 грн., сережки вагою 0,98 гр. вартістю 213,64 грн., обручку вагою 1,14 гр. вартістю 248 грн., сережки вагою 4,28 гр. вартістю 933,04 грн., хрестик вагою 1 гр. вартістю 218 грн., яке належало потерпілій ОСОБА_3 та на яке ОСОБА_2 не мав права власності, після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та ним в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 19046,17 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та суду пояснив, що 10.02.2010 року його мати та сестра поїхали з дому у власних справах, а він залишився сам. Так як у нього на той час було скрутне матеріальне становище, він вирішив вчинити крадіжку майна матері, щоб потім його продати та отримати гроші. Він знав, що його матір у своїй спальній кімнаті зберігає золоті вироби. Після чого близько 10 год. він, зайшовши до кімнати матері, в серванті в чашці знайшов близько 22 золотих ювелірних виробів, які викрав. Забравши викрадене золото, він поїхав в м. Київ, де продав його невідомій особі. Після чого проживати до матері він не повертався, гроші за викрадені золоті ювелірні вироби він витратив на власні потреби. У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати.

Крім повного визнання вини підсудним, його вина у вчиненні злочину підтверджується:

- показами на досудовому слідстві потерпілої ОСОБА_3, яка не зявилась в судове засідання з поважних причин і її покази були оголошені в судовому засіданні, що в с. Малютянка по вул. Матросова, 7 Києво-Святошинського району Київської області вона проживає разом з донькою ОСОБА_4 та внучкою ОСОБА_5 З початку 2010 року в с. Малютянка по вул. Матросова, 7 разом з ними проживав її син ОСОБА_1, який неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі. 10.02.2010 року вона, ОСОБА_4, її внука та її син ОСОБА_2 перебували вдома. Близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_4А завела внуку до школи, після чого вона з нею поїхала в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Вдома залишився ОСОБА_2 Приїхавши в м. Боярку ОСОБА_4 пішла влаштовуватись на роботу в дитячу обласну лікарню, а вона пішла в магазин, що на площі Леніна, де зустріла свою знайому та з нею почала спілкуватись. Через деякий час приблизно через 2 години до неї підійшла ОСОБА_4, яка потім поїхала в с. Малютянка, а вона ще залишилась в м. Боярка. Приблизно через годину їй зателефонувала ОСОБА_4 та повідомила, що ОСОБА_2 викрав все золото, яке вона зберігала у своїй кімнаті, в будинку по вул. Матросова, 7 в с. Малютянка. Коли вона приїхала додому, то виявила, що з її кімнати з серванту шкафу, який розміщений в правому дальньому кутку зникли належні їй золоті ювелірні вироби. Дані вироби знаходились в чашці. Ніяких майнових прав на вказані золоті вироби в ОСОБА_2 не було.

Крім того, вину підсудного ОСОБА_1 у вчиненні злочину повністю підтверджують докази, які є в матеріалах справи і які були досліджені в ході судового слідства, а саме:

· заява потерпілої ОСОБА_3, в якій вона просить прийняти міри до її сина ОСОБА_1, який 10.02.2011 року в період часу з 09-10 до 13-40 години здійснив крадіжку її золотих виробів (а.с. 6);

· протокол огляду місця події, обєктом якого являється буд. № 7 по вул. Матросова с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 7);

· довідка, згідно якої станом на 10.02.2010 року вартість 1 г золота 585 проби становила 218 грн. (а.с. 14);

· протокол зявлення із зізнанням ОСОБА_1 (а.с. 32).

Суд визнає, що підсудний ОСОБА_1 давав правдиві покази суду, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового слідства.

Суд визнає, що потерпіла ОСОБА_3 давала правдиві покази в ході досудового слідства, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.

Тому, оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового слідства докази, суд приходить до переконання, що вина підсудного ОСОБА_1 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає зявлення із зізнанням та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_1, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд, крім обставин, що помякшують його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу підсудного ОСОБА_1, який вчинив злочин середньої тяжкості, раніше судимий, позитивно характеризується за місцем відбування покарання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, тому з урахуванням обставин справи і даних про особу підсудного, суд приходить до переконання про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті 185 ч 2 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше судимий вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2010 року за ч 2 ст. 185; 71 КК України до 2-х років позбавлення волі, до постановлення цього вироку вчинив злочини 10.02.2010 року суд призначає ОСОБА_1 остаточне покарання за правилами, передбаченими ч 4 ст. 70 КК України.

Суд визнає, що злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди, яка складається із вартості викраденого майна, і ця шкода відповідно до ст. 1166 ЦК України повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто підсудним, тому суд частково задовольняє цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди з підсудного відповідно до наданих суду доказів.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2010 року, більш суворим, остаточно ОСОБА_1 призначити покарання у вигляді 3-х (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту затримання, тобто з 25 листопада 2010 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити взяття під варту та тримання в СІЗО Управління ДДУ з ПВП в м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 19046 (девятнадцять тисяч сорок шість) гривень 17 (сімнадцять) копійок завданого матеріального збитку.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд прокурором, потерпілою, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

СУДДЯ: В.В. Лисенко