Справа №451/101/15-к
Провадження № 1-кп/451/31/15
ВИРОК
іменем України
06 травня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Радехів кримінальне провадження №0000644 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Грим`яче Острозького району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , з середньою освітою, інваліда третьої групи, пенсіонера, одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2014 року, близько 19 години 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки, через паркан проник на територію автоколони ПрАТ «Галичина», що знаходиться в м.Радехів, по вул.Транзитна,5 Львівської області. Після чого, за допомогою автонавантажувача намагався вчинити крадіжку блоку двигуна від автомобіля ГАЗ-53, який зачепивши за троси, намагався перекинути через паркан, чим завдав би матеріальну шкоду ПрАТ «Галичина» на суму 600 гривень, однак був помічений черговим механіком ПрАТ «Галичина» ОСОБА_5 , тому свій злочинний намір до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі.

Окрім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, передбачене ст.384 КК України, що підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 20.12.2014 року, а також протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_4 від 13.01.2015 року, надав завідомо неправдиві показання, вказавши в ході вказаних вище допитів в якості свідка про те, що дії направлені на крадіжку блока двигуна від автомобіля ГАЗ-53, поєднані з проникненням на територію автоколони ПрАТ «Галичина» він вчинив не один, а у співучасті із ОСОБА_6 .. У ході подальшого розслідування ОСОБА_4 20.01.2015 року, будучи допитаний як підозрюваний та при одночасному допиті від 19.01.2015 року, заперечив факт причетності ОСОБА_6 до скоєння ним дій, спрямованих на вказану крадіжку. Тобто, з погляду сторони обвинувачення, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.384 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.384 КК України визнав та у судовому засіданні пояснив, що на протязі дня 20 грудня 2014 року, він вжив близько 0,5л горілки. Після цього, приблизно о 15 годині, він зайшов до ОСОБА_6 та з останнім випив ще близько 100 грам горілки. Під час розпивання алкогольних напоїв із ОСОБА_6 , він сказав тому, що є «грошовита справа» та не озвучуючи деталі свого наміру, запропонував йому піти разом із ним, на що останній погодився. Таким чином, вони на велосипедах приїхали до території автоколони ПрАТ «Галичина», що знаходиться в м.Радехів, по вул.Транзитна, 5. Перебуваючи біля огорожі підприємства, він запропонував ОСОБА_6 перелізти через паркан, щоб допомогти перекинути тяжку річ, на що останній не погодився та поїхав додому. Після цього, він перелізши через паркан, проник на територію автоколони, де як йому було відомо знаходився блок двигуна до вантажного автомобіля. Перекотивши блок двигуна до паркану, він спершу спробував його перекинути через огорожу, однак це йому не вдалося. Після цього, він направився на стоянку автомобілів автоколони та, сівши в автонавантажувач, завів його і під`їхав до місця, де ним був залишений блок двигуна. Зачепивши тросами блок, він намагався за допомогою автонавантажувача перекинути його через огорожу, однак це йому не вдалося, оскільки черговий механік ОСОБА_5 посвітив йому в обличчя ліхтариком та почав говорити до нього, щоб він припинив свої незаконні дії. Зрозумівши вимогу ОСОБА_5 , він заглушив двигун навантажувача і пішов додому, де випивши ще алкогольних напоїв, ліг спати. Через деякий час, він був розбуджений працівниками міліції, яким дав відповідні покази про обставини спроби викрадення ним блоку двигуна автомобіля. Щодо посилання у своїх показах на намір викрадення блоку у співучасті із ОСОБА_6 , такі покази на досудовому розслідуванні він давав виключно із-за особистої неприязні до останнього, маючи намір його оговорити. Однак, зрозумівши, що чинить неправильно та з метою розкаяння, він в кінці дав слідчому визнавальні покази, у яких пояснив непричетність ОСОБА_7 до вчинення ним злочину. У скоєному щиро кається, просить суд його суворо не карати.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено право на справедливий судовий розгляд. Загальні вимоги справедливості, що містяться у коментованій статті, застосовуються у провадженнях щодо всіх кримінальних справ. Суспільний інтерес не може виправдати використання доказів, здобутих з порушенням вимог закону.

Згідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до змісту ст.370 КПК України суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Із врахуванням вимог статті 87 КПК України, суд визнає недопустимими ряд доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, зокрема протокол допиту свідка ОСОБА_4 від 20.12.2014 року, протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_4 від 13.01.2015 року та протокол одночасного допиту осіб ( ОСОБА_4 і ОСОБА_6 ) від 19.01.2015 року.

Як зазначено у ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до рекомендацій, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» (із подальшими змінами та доповненнями), при постановленні вироку суд колегіально чи суддя повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

Згідно статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: - вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; - кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; - в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи, що по справі відсутня можливість збирання додаткових доказів, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на доказах, зібраних із порушенням процесуальних норм, суд приходить до переконання про необхідність виправдування підсудного по частині пред`явленого йому обвинувачення за відсутністю в його діях складу злочину.

Поряд з цим, всебічно, повно і неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, окрім його визнавальних показів у судовому засіданні, доводиться сукупністю наступних доказів, дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

·з протоколу проведення слідчого експерименту від 20.01.2015 року та доданої до нього фототаблиці вбачається, що ОСОБА_4 на місці розповів та показав, як він вчиняв викрадення блоку двигуна із території автоколони ПрАТ «Галичина» 20.12.2014 року;

·з довідки ПрАТ «Галичина» вбачається, що вартість блоку двигуна ГАЗ-5312 станом на 20.12.2014 року становила 600 гривень;

·з довідки серії 10ААВ №679636 вбачається, що ОСОБА_4 являється інвалідом третьої групи;

·з довідки-інформації Радехівської міської ради №37 від 19.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно;

·з повідомлення Радехівської ЦРЛ №20 від 12.01.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

·з вимоги УІАЗ ГУМВСУ у Львівській області вбачається, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягається вперше.

Вказані докази визнаються належними та допустимими.

Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, доведено повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд в якості обставин, які пом`якшують покарання, визнає йому щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного, приведені вище пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особа обвинуваченого, який позитивно характеризуються за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності і є інвалідом третьої групи, а також позиція представника потерпілого щодо відсутності у нього претензій до обвинуваченого.

У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, а процесуальні витрати та речові докази, відсутні.

20 січня 2015 року до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.384 КК України визнати невинуватим і по суду виправданим.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, закрити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік та шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1