Номер провадження 1-кп/754/609/14
Вирок
Іменем України

06.10.2014 року

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

- 22 вересня 1998 року Московським районним судом м. Києва та Київським міським судом за частиною другою статті 215-3 КК України (редакція 1960 року) до 1 року позбавлення волі;
- 4 липня 2001 року Московським районним судом міста Києва за частиною третьою статті 140, частиною першою статті 141 КК України (редакція 1960 року) до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
9 липня 2007 року Голосіївським районним судом міста Києва за статтею 395, частиною другою статті 187, частиною другою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 186, частиною другою статті 186, частиною першою статті 263 КК України до позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 .

Встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 16 травня 2014 року приблизно о 17 год. 20 хв. знаходився по вул. Сабурова, 19-В в м. Києві, де побачив малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які спілкувались по мобільним телефонам. Після цього, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом нападу на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я відносно них.

Реалізуючи свій злочинний умисел діставши розкладний ніж та погрожуючи нанесенням ним тілесних ушкоджень, виразив вимогу про передачу йому мобільних телефонів малолітніх. Разом із цим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 реально усвідомлюючи погрози ОСОБА_3 та можливість нанесення ним тілесних ушкоджень, небезпечних для їх здоров`я, передали йому мобільні телефони, а саме марки Нокіа С2-06 вартістю 1500 грн., який належить ОСОБА_5 та LG Т-500, вартістю 700 грн., який належить ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 із чужим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілим матеріальної шкоди на визначені суми.

Під час судового розгляду обвинувачений, визнав себе винним, підтвердивши обставини скоєного кримінального правопорушення. Так він показав, що він дійсно 16 травня 2014 року перебуваючи по АДРЕСА_2 демонструючи ніж забрав у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їх мобільні телефони. Зазначені телефони він здав у ломбард.

На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про винність обвинуваченого у скоєнні встановленого судом кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого за частиною другою статті 187 КК України, оскільки він вчинив умисний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою насильства небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, судимий, обставини скоєного ним кримінального правопорушення, ставлення до скоєного, думку потерпілих, які просили обрати обвинуваченому позбавлення волі, стан здоров`я та обставини що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахування викладеного суд вважає за неможливе його виправлення без ізоляції від суспільства та призначає покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

Засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим за частиною другою статті 187 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на сім років.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з 19 серпня 2014 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Речові докази по справі, що зберігаються в матеріалах провадження залишити при справі.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: (підпис)

Копія вірна

Суддя: