Справа № 1-28 2007 рік.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року. Теплицький районний суд Вінницької області в
складі:

головуючого
судді Панченка Д.І.

при
секретарі Бабій Р.В.

за участю
прокурора Притули В.Л.

адвоката ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
смт.Теплик кримінальну справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженець та житель АДРЕСА_1, працює
ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, освіта повна загальна середня,
одружений, раніше не судимий,

по ст. 122 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2006 року біля 14 години в
приміщені кафе-магазина ПП ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 ОСОБА_1
на ґрунті неприязних відносин, схопив ОСОБА_4
за одежу на грудях і умисно вдарив ним об стіну, а потім сильно штовхнув ОСОБА_4, який власним
тілом відкривши вхідні двері, впав із площадки на землю вкриту мілкою битою
цеглою, в результаті чого отримав тілесні ушкодження.

Згідно
висновку судово-медичного експерта №
38 від 12 січня 2007 року у ОСОБА_4 мали місце
ушкодження у вигляді забою м'яких тканин лівої скроневої ділянки, носа; забій
правого гомілково - ступеневого
суглобу; перелому 1-го,
2-го ребер правої половини грудної клітки; травматичного підвивиху акроміального
кінця правої ключиці, які спричинені йому дією тупих предметів, по давності
могло виникнути 10 грудня 2006 року, по ступеню
тяжкості належить до категорії середнього ступеню тілесних ушкоджень, які
тягнуть за собою тривалий розлад здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
злочину передбаченого ст.122 ч.1 КК України визнав частково і пояснив суду, що
конфлікт між ним і потерпілим виник у
вересні 2006 року
через дітей, так як його дочка і онук ОСОБА_4,
які одружені і від того часу не проживають і подали на розлучення. 10 грудня 2006 року він йшов до
сільського голови, щоб вирішити питання про будинок у якому проживали дочка та
онук ОСОБА_4. Коли
проходив біля кафе - магазину
ПП ОСОБА_3 почув голос ОСОБА_4,
який стояв біля прилавку і висловлювався нецензурною лайкою про його дочку.
Він зайшов до приміщення магазину -
кафе і будучи ображеним висловлюваннями схопив його спереду за одежу на
грудях, після чого з силою виштовхнув його із кафе. Він відкрив двері своїм
тілом, розставляв руки, щоб зупинитись, але друга половина теж відкрилась, тому
він вилетів на двір обличчям в перед і зіскочив із площадки на землю. ОСОБА_4 об стінку він не
бив, так як стіни оббиті вагонкою
тому яки би вдарив ним об стіну то пошкодив би вагонку. Коли він вилетів із магазину - кафе то на землю
не падав а зразу зіскочив на землю. Потім сказав, що біжить жалітись на нього
сільському голові. Він біг за

2

ним, але не наздогнав. Коли
ОСОБА_4 добіг до хвіртки то хотів відкрити її з розгону не
зупиняючись, але вона була закрита і він вдарився головою об кам'яний стовпчик
огорожі і впав на коліна. Він добіг до ОСОБА_4,
але сільський голова із подвір'я крикнув, щоб він зупинився. Ближче метра
до ОСОБА_4 не підходив,
бачив у нього кров на обличчі. ОСОБА_5
підійшов до воріт і запитав, що сталось. Він відповів що ОСОБА_4 ображає його
дочку та просив допомогти вирішити питання про будинок у якому проживала його
дочка. Голова сказав приходити обом в понеділок до сільської ради і він пішов
додому. Під час конфлікту ОСОБА_4
не бив і не хотів йому наносити тілесних ушкоджень лише виштовхнув його із
кафе. З того приводу, що ОСОБА_4
пошкодив собі ключицю та поламав два ребра, то він їх пошкодив два роки
тому коли падав із черешні на тин вдома.

Потерпілий ОСОБА_4
пояснив суду, що конфліктують вони біля року. 10 грудня 2006 року він прийшов
в магазин - кафе ПП
ОСОБА_3 в АДРЕСА_2купив
сигарет і почав розмовляти із продавцем у цей час до кафе зайшов ОСОБА_1 і
схопив спереду рукою за шию і вдарив затилком об стіну, оббитою вагонкою. Потім розвернув
його спиною до дверей і штовхнув на двері від поштовху він відкрив двері своїм
тілом і не втримавшись на ногах впав правим боком а саме в області правої
ключиці, прямо із сходової площадки на землю із висоти біля 1 метра тоді ж
пошкодив і праву ногу. Він дуже злякався та побіг до сільського голови, а
ОСОБА_1 біг за ним. Коли добіг до господарства сільського голови то трохи
загаявся біля хвіртки бо не міг її відкрити так як вона відкривається назовні,
а не всередину так як він її хотів відкрити. ОСОБА_1 наздогнав його і вдарив
кулаком в обличчя і розбив брову зліва. Він через пусте подвір'я забіг на
подвір'я до ОСОБА_5 Сільський голова у цей час був на дворі і вийшов до ОСОБА_1
і про щось із ним розмовляв, після чого він пішов. У нього до даного часу
відчувається біль у районі правої ключиці. Просить стягнути із ОСОБА_1 на його
користь 3000 грн.
моральної шкоди та 367 грн. 50 коп.
матеріальної шкоди.

Свідок ОСОБА_6пояснила, що дійсно вона працює продавцем у магазині ПП
ОСОБА_3, що розташований в АДРЕСА_2. 10 грудня 2006 року в магазин
зайшов ОСОБА_4 придбав
сигарети, розрахувався та почав розмовляти, розмовляв про сім'ю свого онука
ОСОБА_9. В цей час до приміщення забіг ОСОБА_1 схопив його за одяг на грудях і
вдарив ним об вагонку. Вона
почала кричати щоб він не ламав вагонку.
На вагонці слідів від удару не залишилось. Тоді ОСОБА_1 розвернув ОСОБА_4 і із
силою штовхнув на двері і він вилетів із приміщення кафе. Двері він відкрив
лівим чи правим боком яким саме вона точно не пам'ятає, і чи ОСОБА_4 впав на землю вона не
бачила. Біля площадкою земля вкрита мілкою битою цеглою. Вона почула як ОСОБА_4 почав тікати, а
ОСОБА_1 його наздоганяв.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що працює лікарем Соболівської дільничної лікарні,
і в період з 15.12 2006 року по 28.12 2006 року на
стаціонарному лікуванні знаходився ОСОБА_4,
виписку з історії хвороби вона надає суду. В виписці вказаний діагноз
хворого та ліки, які він приймав. Що стосується хронічних хвороб, то вона не
виключає, що вони загострились внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, і
нервового стресу в зв'язку з цим.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона працює старшою медсестрою Соболівської
дільничної лікарні, та реалізатором ліків. Дійсно ОСОБА_4 приходив і покупав
ліки, проте вона не може стверджувати, що всі ці ліки він купляв для себе, так
як часто одні хворі купляють ліки іншим.

Вина підсудного також підтверджується слідуючими доказами: заявою ОСОБА_4
про нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень ( а.с. 4), актом судово - медичного
обстеження №734 від 13 грудня 2006 року (а.с. 9); висновком експерта №38 від 12
січня 2007 року згідно якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою
м'яких тканин лівої скроневої ділянки, носа; забій правого гомілково -
ступневого суглобу; перелому 1 -го,2-го ребер правої половини грудної клітки
травматичного підвивиху акроміального кінця правої ключиці, які спричинені йому
дією тупих предметів, що по давності могли виникнути 10 грудня 2006 року по
ступеню тяжкості належать до

3

категорії
СЕРЕДНЬОГО ступеню тілесних ушкоджень, які тягнуть за собою тривалий розлад
здоров'я (а.с. 16); протоколом
огляду місця події приміщення магазину-кафе ПП ОСОБА_3 в АДРЕСА_2Теплицького
району, в якому вказані розміри торгового залу кафе, відстань від стійки до
дверей - 3,3 м, та
висота сходової площадки -
98 см., а також те, що земля біля площадки вкрита битою цеглою
(а.с.22-23), показами свідка ОСОБА_5
які були зачитані в судовому засіданні, який пояснив, що 10 грудня 2006 після обіду був
у будинку та почув, що гавкав собака і хтось його кликав. Коли вийшов на двір
то побачив, що на вулиці біля його воріт стояв ОСОБА_1, а з сусідського
подвір'я на його заходив ОСОБА_4
у якого був розсічений ніс і із рани виступала кров. В'ячеслав показав йому
рану і сказав, що це його вдарив ОСОБА_1 ., на що ОСОБА_1 відповів, що він його
не бив. Він заспокоїв ОСОБА_1 і ОСОБА_4
і сказав, щоб вони приходили наступного дня до сільської ради так, як того
дня був вихідний. Спочатку додому пішов ОСОБА_1, а потім ОСОБА_4, наступного дня
вони до сільської ради так і не прийшлй( а.с.21), довідкою, про те, що ОСОБА_4 купив ліки на
суму 267 грн. 50 коп. ( а.с. 51),
випискою з історії хвороби, з вказівкою які ліки призначались та отримував
хворий ОСОБА_4( а.с. 69)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши підсудного, потерпілого, свідків,
суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КК України, тобто умисне
середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Що стосується показів, підсудного ОСОБА_1 в судовому засіданні, про
обставини скоєння ним злочину, а саме те, що він не наносив ОСОБА_4 ударів по
обличчі, не бив його об стіну, і можливо тілесні пошкодження ОСОБА_4 отримав
коли підбіг до господарства голови села ОСОБА_5 то вдарився об хвіртку, а
тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер він отримав в 2005 році, коли упав
з черешні, то суд знаходить їх недостовірними і такими, що не відповідають
об'єктивній обстановці і суперечать всім іншим доказам по справі, а саме
поясненням потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, висновку
судово-медичного експерта, які належним чином досліджені і пере провірені
судом. Тому суд вважає, що вина ОСОБА_1 в об'ємі пред'явленого звинувачення
встановлена сукупністю доказів, належним чином досліджених та пере провірених
судом.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, те, що він вперше вчинив злочин, позитивно
характеризується по місцю проживання та роботи, особу підсудного. Обставин, що
пом'якшують покарання судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання
судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає, що його виправлення
можливе з призначенням йому покарання у виді виправних робіт.

Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про
стягнення з ОСОБА_1 на його користь матеріальної шкоди - задовольнити
частково, так як згідно наданої ним довідки, в підтвердження вимог своєї
позовної заяви, що він купив ліки на суму 267
грн. 50 коп., не
відповідають записам в історії його хвороби та поясненню лікаря ОСОБА_7, і в
довідці наданій ним суду з переліку отриманих ним ліків є тільки маніт,
діклофенак, пірацетам, фізрозчин, а також системи, шприци, вата та лейкопластир
всього на суму 108 грн.90
коп. Доказів про інші понесені ним витрати потерпілим та його представником
суду не надані. Позов потерпілого ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди
підлягає задоволенню частково, при цьому суд враховує характер та обсяг
страждань завданих ОСОБА_4 ушкодженням здоров'я, стан його здоров'я,
вимушеність змін у її життєвих стосунках.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. 323,
324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,
призначивши йому покарання у виді шести місяців

4

виправних
робіт за місцем його роботи, з відрахуванням в доход держави 15% його заробітку.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 108 грн. 90 коп. - матеріальної шкоди
та 650 грн. за
заподіяну моральну шкоду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1, до вступу вироку в
законну силу, залишити попередню -
підписку про невиїзд.

На вирок на протязі 15
діб з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до
апеляційного суду Вінницької області.