Справа № 559/2235/14-к
Номер провадження 1-кс/559/295/2014
УХВАЛА

"07" липня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі: слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу громадського захисника підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, -

ВСТАНОВИВ:
03.07.2014 року до Дубенського міськрайонного суду надійшла скарга громадського захисника підозрюваного ОСОБА_4 Савостені ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000468 від 05.06.2014 року. Дана скарга обгрунтовується наступними доводами. Згідно з Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 травня 2014 року було скасовано вирок Дубенського міськрайонного суду від 14 січня 2014 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 та ч.1 ст. 162 КК України по справі №1705/3347/2012(1/559/15/214) і справа направлена на додаткове розслідування.

В Ухвалі, як приклад недбалого оформлення справи, був вказаний один з недоліків, який виключав здійснення підзахисним свого захисту, а також надана конкретна вказівка: «Під час додаткового розслідування ОСОБА_4 необхідно пред`явити (висунути) конкретне обвинувачення, а також при необхідності, провести інші слідчі дії і від установленого прийняти законне і обгрунтоване рішення.»

ОСОБА_5 , на ім`я слідчого, 27.06. 2014 року була подана заява на проведення конкретних слідчих дій з метою встановлення істини по справі та виконання вказівки Апеляційного суду, яка була ігнорована, тому що вмотивованої відповіді про причини відмови в проведенні слідчих дій вона не отримала. Замість цього слідчий у стислі строки усунув недолік в оформленні справи та фактично не провівши додаткового розслідування, подав справу на ознайомлення. Не вступаючи в конфлікт із слідством, підзахисний ознайомився із справою та зробив висновок, що додаткове розслідування фактично не проводилось, а просто було усунено розходження в датах по справі.

По цьому факту нею була направлена 02.07.2014року заява на ім`я прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури, в якій вона проінформувала прокурора про формальне відношення посадових осіб до виконання судових рішень, але прокуратура, яка є не тільки стороною обвинувачення, але ще і органом, контролюючим дотримання законності, також не прореагувала. Хоча вона довела до відома прокуратури, що вже звернулась по допомогу до Генеральної прокуратури, в Адміністрацію Президента та до Уповноваженого Верховної Ради, де в цей час розглядаються її звернення.

Всі ці події повністю повторюють виконання постанови Дубенського міськрайонного суду від 7 листопада 2011 року про проведення першого додаткового розслідування, коли ніяких слідчих дій згідно постанови суду не проводилось, конкретні вказівки судді були проігноровані без пояснень, а до справи додались додаткові сумнівні епізоди.

У відповідності з п.7 ст.303 та ст.306,307 КПК України та з метою забезпечення прав та законних інтересів підзахисного і виконання попередніх судових рішень, ОСОБА_5 у своєй скарзі просить:

Зобов`язати слідчого Дубенського MB УМВС, призначеного для проведення додаткового розслідування, та прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури, до якого судом двічі відправлялась справа для додаткового розслідування провести наступні слідчі дії, до цього часу не виконані:

1. Встановити, яким чином проводилось вилучення золотих виробів при проведенні слідчих дій, тому що поняті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 давали покази, що «момент їх вилучення і передачі працівникам міліції вони не бачили», а тому необхідно перевірити «факти, які можуть свідчити про порушення працівниками міліції вимог кримінально - процесуального законодавства».

2. В зв`язку з тим, що до цього часу, ігнорується виконання постанови Дубенського міськрайонного суду від 7 листопада 2011 року про необхідність допиту понятих ОСОБА_9 та ПошембовськогоМ.С. з метою підтвердження законності проведення слідчих дій працівниками міліції по першому епізоду, забезпечити виконання вказаної постанови.

Це необхідно для зняття підозри, що записані в справі поняті - вигадані, а слідчі дії незаконні і тому можуть рахуватися сфальсифікованими.

У разі виявлення факту колективної змови та фальсифікації слідчих дії, постає питання необхідності проведення прокуратурою розслідування стосовно відповідних посадових осіб, які допустили ігнорування вимог КПК України.

3. В зв`язку з виявленими захистом суттєвими розбіжностями в показах потерпілих і свідків на різних етапах слідства, провести додатковий допит свідка ОСОБА_10 .

Це пов`язано з тим, що в обвинувальному висновку від 09.10.2012 року записані такі її покази: «.. .побачила, що біля сходів, які ведуть у їх будинок стояв молодий чоловік». В інших документах цей факт вже записаний: «був помічений і зупинений на порозі жителькою цього будинку», а у вироку суду це перекручено ще більше: «побачила, що з хати виходив молодий чоловік».

Є беззаперечна необхідність встановити, що в дійсності відбувалось на подвір`ї цього будинку. Тим більше, що обставини подій на цьому подвір`ї, всупереч логіці, чомусь кваліфікуються як грабіж.

Крім цього, необхідно переглянути саму логічність і законність застосування обвинуваченням при розслідуванні цього епізоду ст. 186 КК України, при тому, що згідно матеріалів справи, начебто, виявлення нестачі грошей сталось на другий день після того, як обвинуваченого бачили на подвір`ї потерпілих.

4. Провести відповідні слідчі дії для встановлення істини по факту, записаному в вироці Дубенського міськрайонного суду від 14 січня 2014року про те,що «Суд враховує ту обставину, що потерпілі по справі не знайомі з підсудним і тому вважати, що вони оговорюють підсудного, чи повідомляють суду неправдиві відомості підстав не вбачає». Необхідно встановити, чому покривається особиста зацікавленість свідка по справі ОСОБА_11 : родича постраждалої і тому представника потерпілої сторони та одночасно - прокурора по першому епізоду справи.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала свою скаргу та пояснила, що на її думку необхідно повторно додатково допитати понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , бо вони давали суперечливі свідчення під час розслідування та судового розгляду, які різняться між собою.

Також громадський захисник просила допитати понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , що було поставлено в обов`язок слідства ще постановою суду від 07 листопада 2011 року при першому направленні кримінальної справи для додаткового рослідування. Оскільки цих свідків слідство не могло встановити, то стоїть питанння чи взагалі вони були присутні при огляді місця події і чи взагалі існують такі люди.

Також громадський захисник просила слідчого додатково допитати потерпілу ОСОБА_10 , яка давала досить різні показання при допитах на досудовому слідстві та судовому слідстві щодо місця її знаходження при викраденні у неї майна, а це впливає на думку громадського захисника на кваліфікацію дій її сина, яка слідчим застосована неправильно.

Крім того громадський захисник просить з`ясувати питання, що є особиста зацікавленість свідка ОСОБА_11 , який не може бути свідком в останньому епізоді, бо був прокурором по першому епізоду.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити у задоволені скарги та пояснив наступне. Поняті по першому епізоду ОСОБА_12 та ОСОБА_8 допитувались як на попередньому слідстві та і в суді і показання їх не є надто суперечливими, і залежать від спрямованості запитань і тактики допиту, в суді вони просто були більш повними. В кінцевому етапі їх буде оцінювати суд при проведеннні судового слідства.

Свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 дісйно було поставлено завдання судом допитати як понятих при огляді місця події ще при направленні справи на додаткове розслідування у 2011 році. Але слідство не змогло встановити теперішнього місця проживання чи знаходженння цих свідків, тому такий доказ як огляд місця події було виключено з доказів обвинувачення.

Щодо розбіжностей у показаннях потерпілої ОСОБА_10 , то вона теж неодноразово допитувалась як на досудовому так і судовому слідстві, суттєвих суперечностей, що впливали б на кваліфікацію дій підозрюваного у її показах немає, бо вона бачила підозрюваного, вимагала, щоб він вийняв з кишень та повернув, все що взяв у її будинку, чого останній не виконав та втік.

І щодо свідка ОСОБА_11 , то ніяких обмежень для того щоб він був свідком немає, бо він щось знає про злочин, а отже може бути допитаний як свідок.

Вислухавши пояснення скаржника, слідчого по цій кримінальній справі, приходжу до висновку, що скарга є необгррунтованою та не підлягає до задоволенння.

Щодо додаткового допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , то такі свідки були допитані як на досудовому так і судовому слідстві, покази їх повинен оцінити суд при розгляді справи по суті, а тому клопотання щодо їх додаткового доказу є недоречним.

Таак само це стосується і додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 . Потерпіла неодноразово допитувалась і заявляла, що вона бачила підозрюваного пропонувала припинити свої дії, але не дивлячиь не це він таких її вимог не виконав. Тож проводити додатковий допит недоцільно, бо і тут не вбачається суттєвих суперечностей, що впливали б на кваліцікацію дій підозрюваного. В решті решт правильність кваліцікації дій повинен оцінити суд при розгляді справи по суті і постановленні вироку, а не слідчий суддя при розгляді скарги на дії слідчого.

Що стосується допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , то слідчий пояснив, що такий доказ обвинувачення як протокол огляду місця події з доказів обвинувачення виключений, саме через те, що не дивлячиь на всі прийняті заходи не вдалося встановити місцязнаходження цих свідків, що були понятими і тимчасово знаходились на території Дубенського району. Отже оскільки протокол огляду місця події не є доказом по справі, немає потреби його оцінювати та допитувати понятих щодо порядку проведенння такого огляду.

Також можна погодитись щодо того, що особа, якій відомо про якісь обставини скоєння злочину, його наслідків може бути допитана як свідок, незалежно від того що вона є родичем потерпілого і займає посаду у прокуратурі.

Крім тогго слід зазначити, що громадский захисник, як у своїй скарзі, так і у виступі в судоовому засіданні в більшості порушує питання оцінки доказів, яка повинна проводитись в суді при безпосередньому розгляді справи і не є прерогативою слідчого судді на етапі досудового розслідування і розгляду клопотань.

А отже клопотання, що порушувала громадський захисник ОСОБА_5 є безпідставними, а скарга на дії та бездіяльність слідчого не підлягає до задоволення.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.303, 306, 307,309 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги громадського захисника підозрюваного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого - відмовити за необгрунтованістю скарги.

Ухвала оскарженнню не підлягає.

Суддя: