Провадження № 11-кп/779/28/2015
Категорія ч.4 ст.191 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали з обвинувальним актом у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2014 року про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.191 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою у підготовчому судовому засіданні відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 повернуто прокурору у кримінальному провадженні у зв`язку із невідповідністю його вимогам КПК України.

В суді першої інстанції встановлено, що в порушення вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК в одній частині даного обвинувального акту вказано один розмір спричиненої шкоди, а саме 333 860, 85 грн., а в іншій частині -243 620,17 грн., тобто не виконано належно вимоги п.7 ч.2 ст.291 КПК України щодо визначення розміру шкоди, завданої діями обвинуваченого.

ТзОВ Петрус-Алко визнано потерпілою особою і вказано розмір шкоди 243 620,17 грн., в той же час цивільний позов заявлено товариством на 333 860,85 грн.

Не погоджуючись із ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що положеннями КПК України не передбачено обов`язку прокурора перевіряти на відповідність цивільного позову вимогам закону чи можливості відмовити у прийнятті позову в цілому. Просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити в суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно положень п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, в тому числі, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, які органом досудового розслідування попередньо повинні бути встановлені та перевірені згідно ст.ст.91-93 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.91 КПК України доказуванню підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), вид та розмір завданої шкоди (у випадку висунення обвинувачення за кількома епізодами кримінального правопорушення, конкретне обвинувачення повинно бути сформульоване щодо кожного з них).

Як вбачається з обвинувального акта, він не відповідає вище вказаним вимогам КПК України, оскільки в обвинувальному акті загальними фразами зазначено спочатку, що мало місце 86 фактів привласнення, а пізніше 53 в один і той же період.

Крім того, по кожному із цих фактів привласнення не вказано ні часу, ні місця, ні року вчинення, ні документів, по яких обвинувачений отримував цінності, ні яких саме товарно-матеріальних цінностей, ні які конкретно суми він отримав від підприємців, а лише зазначено прізвища підприємців і суму, привласнену за період з 01.07.2013р. по 31.01.2014р.

Викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, які прокурор вважає доведеними, є неконкретними і суперечливими, що позбавляє обвинуваченого можливості захищатись від такого обвинувачення.

Суд в ході розгляду кримінального провадження не вправі виправити вказані недоліки та визнати особу винною у вчиненні конкретних діянь, якщо вони не були поставлені особі у вину, навіть якщо таке буде конкретно встановлено в ході судового розгляду.

Відповідно до роз,ясень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 24.10.2008 року Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві , суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб обвинувачення було конкретним. Зокрема, в описовій його частині зазначаються: злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час і місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому; стаття, (частина, пункт статті) КК. Невідповідність обвинувачення таким положенням може бути підставою для повернення справи прокурору для складання нового обвинувального акту.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд повинен повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

За таких обставин колегія суддів вважає законною і обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про необхідність повернення відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акта прокурору у зв`язку із невідповідністю його вимогам КПК України і підстав до її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2014 року про повернення обвинувального акта прокурору з матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - без змін.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4