Справа № 404/5103/14-к
Номер провадження 1-кп/404/71/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кіровограді кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоний Яр, Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , органами досудового слідства обвинувачується у службовому підробленні, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_3 , згідно наказу №17-к від 28.01.2002 року прийнятий на посаду завідувача диспансерного відділення та діючи відповідно до посадової інструкції завідувача диспансерного відділення, затвердженої 15.08.2011 року головним лікарем КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 , а також довідки про відповідність даної посадової інструкції тій, яка діяла станом на червень 2011 року, в межах своєї компетенції був наділений адміністративно-господарськими функціями, зокрема відповідно до п.2.1 здійснював керівництво диспансерним відділенням, як структурним підрозділом лікарні, п.2.3 забезпечував надання спеціалізованої амбулаторно-поліклінічної медичної допомоги населенню закріпленої території в межах виділених бюджетних асигнувань, п.2.4 організовував лікувально-профілактичну та адміністративно-господарську діяльність диспансерного відділення, п.2.5 контролював якість консультування, обстеження, лікування, пацієнтів з подальшим обговоренням результатів на лікарських та оперативних нарадах, тощо. Тобто, в силу займаної посади та на підставі посадової інструкції завідувача диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 являвся службовою особою на яку було покладено адміністративно-господарські функції.

Згідно до наказу №286 від 30.03.2011 року начальника УОЗКОДА та наказу №59 від 16.05.2011 року головного лікаря КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», завідувача диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 було відряджено до Дніпропетровської Державної медичної академії (далі - ДДМА) з 23.05.2011 по 22.06.2011 року, з метою підвищення кваліфікації лікарів психіатрів Кіровоградської області. 23.05.2011 року наказом ректора ДДМА №139 ОСОБА_3 було зараховано на кафедру психіатрії ПФО на передатестаційний цикл за фахом «Психіатрія» та згідно до наказу вищезазначеної академії №165 від 22.06.2011 року ОСОБА_3 відраховано з ДДМА.

Однак, відповідно до наказу начальника управління охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації за №286 від 30.03.2011 року, передатестаційний цикл зі спеціальності «Психіатрія», проводився на базі КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» за адресою: м.Кіровоград, смт.Нове, вул.Металургів, 2-а, тобто ОСОБА_3 у цей час фактично знаходився в місті Кіровограді та в межах робочого часу перебував в приміщенні КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня».

07.06.2011року, завідувач диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 , в порушення вимог своєї посадової інструкції, перебуваючи на своєму робочому місці розташованому в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» за адресою:м.Кіровоград, селище Нове, вул. Металургів, 2, діючи умисно вніс до медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 , 1938 р.н., №1311 датованої 14.03.2011 року, завідомо неправдиві відомості про те, що до нього в цей день на прийом зі скаргами нібито зверталась ОСОБА_8 , про що він вніс відповідні записи до вказаної медичної картки та нібито встановив останній діагноз атеросклеротична деменція.

При цьому, фактично ОСОБА_8 , 07.06.2011р., в день внесення завідувачем диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 неправдивих відомостей, відносно неї до амбулаторної картки №1311 датованої 14.03.2011р., знаходилась разом із родичами в с.Червоне озеро Долинського району Кіровоградської області та фізично не могла бути на прийомі в останнього.

В подальшому, згідно посмертної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 №229 від 26.04.2013року, з врахуванням неправдивих відомостей, внесених завідувачем диспансерного відділення КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 до медичної картки ОСОБА_8 , було встановлено, що ОСОБА_8 , 1938 р.н., станом на 15.06.2011 року, тобто після нібито встановлення їй 07.06.2011 року ОСОБА_3 діагнозу атеросклеротична деменція, страждала психічно-поведінковими розладами та не могла розуміти своїх дій та керувати ними на той час.

На підставі вищезазначеної судово-психіатричної експертизи суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда винесено рішення від 04.06.2013 року про визнання недійсним договору довічного утримання укладеного 15.06.2011 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №232 від 21.08.2013 року встановлено, що рукописні записи якими виконана медична картка амбулаторного хворого ОСОБА_8 , 1938 р.н.№1311 датованої 14.03.2011 року виконані ОСОБА_3 .

На підставі зазначених доказів, слідством робиться висновок про те, що ОСОБА_3 скоїв службове підроблення, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав повністю та пояснив, що він, окрім посади завідувача відділення, працював на 0,25 ставки дільничним лікарем і як дільничний лікар, має право вести прийом хворих. Стверджує, що оскільки записи про огляд та встановлення діагнозу в картці амбулаторного хворого ОСОБА_8 , виконані ним, то це означає, що він проводив огляд даної хворої. Про те, чи оглядав він саме ОСОБА_8 чи іншу особу, яка видавала себе за ОСОБА_8 , обвинувачений стверджувати не може. Дану обставину пояснює тим, що під час прийому хворих він, як лікар не перевіряє і не зобов`язаний перевіряти паспорта хворих та встановлювати їх особу. Оскільки, в амбулаторній картці правильно зазначено анкетні дані хворої ОСОБА_8 , тому не виключає, що ці дані зазначила саме ОСОБА_8 , або ж особа, яка її можливо супроводжувала. Саму амбулаторну картку заводить працівник реєстратури. Лікарі, до заведення карток відношення не мають. Не заперечує, що міг помилитися в даті огляду хворої, зазначивши не вірну дату. Однак, за будь-яких умов, не мав на меті, завідомо вносити до картки амбулаторного хворого ОСОБА_8 будь-яких неправдивих відомостей.

З пояснень потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що 14.03.2011 року та 07.06.2011 року ОСОБА_8 не могла бути на прийомі у будь-якого лікаря психіатра, оскільки 14.03.2011 року у неї вдома фахівцем встановлювався новий котел опалювання і вона весь час була у себе вдома. 07.06.2011 року ОСОБА_8 була в Долинському районі с. Червоне Озеро, куди приїхала 05.06.2011 року, тому, також не могла піти на прийом до лікаря. Більш того, за своїм станом вона не потребувала психіатричної допомоги, вела достатньо активний спосіб життя, спілкувалася з оточуючими і будь-яких ознак психічного розладу не виявляла.

З показів. свідка ОСОБА_10 вбачається, що остання була сусідкою ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_11 доглядав за нею, фактично після смерті дочки ОСОБА_8 переїхав до неї жити. ОСОБА_8 була повністю адекватна, здорова, самостійно себе обходила. Знає, що в березні місяці 2011 року ОСОБА_8 ставила в будинку новий котел, а в червні місяці 2011 року їздила в Долинський район на кілька днів.

Аналогічні покази дали свідки ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які стверджують, що померла ОСОБА_8 не виявляла жодних ознак психічного захворювання, розуміла значення своїх дій. Не могла бути і не мала потребу бути на прийомі у лікаря психіатра.

Свідок ОСОБА_15 зазначив суду, що займається підприємницькою діяльністю. 10.03.2011 року до нього звернулася ОСОБА_8 , яка виявила бажання встановити вдома новий котел. 14.03.2011 року свідок був вдома у ОСОБА_8 , яка виявляла зацікавленість в запропонованих моделях котлів, зазначала, що бажає встановити димохідний котел. В цей день свідок був у ОСОБА_8 до 14-ої години.

Свідок ОСОБА_16 повідомила суду, що працює приватним нотаріусом. До неї звернулася ОСОБА_8 , яка виявила бажання укласти договір довічного утримання. Під час спілкування з ОСОБА_8 , остання не виявляла будь-яких ознак психічного захворювання, орієнтувалася в суті договору, який мала намір укласти, безпосередньо вона виявила бажання змінити сторону договору на ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що представляла інтереси ОСОБА_8 в суді. Остання видала довіреність на ім`я свідка. При спілкуванні з ОСОБА_8 , будь-яких ознак психічного захворювання не виявляла.

Свідок ОСОБА_18 повідомила суду, що працює старшою медичною сестрою КЗ "Кіровоградська психіатрична лікарня". Пояснила, що медична картка вперше заповнюється в реєстратурі. В картку вкладається талон, який після огляду залишається у лікаря, а картка повертається до реєстратури. До лікаря картку заносить реєстратор. Інколи можуть попросити віднести картку будь-кого з медичного персоналу. Лікар не заводить картку, не бере її в реєстратурі і не повертає до реєстратури.

Допит інших свідків, судом визнано неможливим.

Аналізуючи зібрані в ході досудового слідства та перевірені судом докази в їх сукупності суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Дана думка базується на наступному.

Кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 366 КК України передбачена за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення може полягати у таких формах: 1) внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання завідомо неправдивих документів; 4) видача завідомо неправдивих документів.

Внесення у офіційні документи завідомо неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково.

Під поняттям «завідомо» недостовірної інформації слід розуміти інформацію, недостовірність якої винна особа усвідомлює, знає, однак, свідомо вносить в офіційний документ.

ОСОБА_3 інкримінується службове підроблення: внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а саме внесення 07.06.2011 року неправдивих відомостей, відносно ОСОБА_8 до її картки амбулаторної хворої №1311 датованої 14.03.2011 року стосовно огляду ОСОБА_8 та виставлення їй діагнозу, в той час, коли вона знаходилась в с.Червоне озеро Долинського району Кіровоградської області та фізично не могла бути на прийомі.

В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2011 року ОСОБА_8 перебувала за межами міста Кіровограда і не могла бути на прийомі у обвинуваченого в цей день. Вказана думка базується на показах свідків, які хоч і є родичами та знайомими між собою, в той же час, їх покази є узгодженими між собою, послідовними та повними і опосередковано підтверджуються письмовими доказами, як-то довідкою про перебування у відпустці ОСОБА_9 з 01.06.2011 року. (т.п. 3 а.п. 230). Відтак, запис від 07.06.2011 року в амбулаторній картці №1311 хворої ОСОБА_8 про проведення огляду останньої, ОСОБА_3 не відповідає дійсності.

Разом з тим, в судовому засіданні не було здобуто будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому дій, а саме завідоме внесення, зазначених вище відомостей в картку амбулаторної хворої ОСОБА_8 , які не відповідають дійсності.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 категорично стверджує, що 07.06.2011 року ним було проведено огляд особи, яка назвалася як ОСОБА_8 . Тому результати огляду були внесені до амбулаторної картки хворої ОСОБА_8 . Під час огляду хворого лікар не перевіряє паспорт та не встановлює особу хворого. Дана функція покладена на працівників реєстратури. Яким чином встановлювалася особа хворої ОСОБА_8 07.06.2011 року працівниками реєстратури, йому не відомо.

Органами досудового розслідування зазначається, що ОСОБА_3 вчинено внесення завідомо неправдивих відомостей в порушення посадової інструкції завідувача диспансерного відділення КЗ "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня". Однак, запис в амбулаторну картку ОСОБА_3 вносив не як завідувач диспансерного відділення, а як дільничний лікар. Згідно посадової інструкції завідувача диспансерного відділення від 15.09.2011 року та довідки в.о. головного лікаря ОСОБА_19 (т. п. 1 а.п.186, 188-189) на завідувача диспансерного відділення не було покладено обов`язок під час прийому хворого перевіряти паспорт та встановлювати його особу, як і взагалі, проводити прийом хворих. Не покладено такий обов`язок і на дільничного лікаря його посадовою інструкцією від 14.09.2010 року. Відтак, неможливо порушити вимоги посадової інструкції, які даною інструкцією не покладено на посадову особу.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправомірний характер тих відомостей, які вона вносить до офіційних документів. Тобто, дії обвинуваченого можуть бути визнані протиправними лише у випадку обізнаності та усвідомлення обвинуваченим того, що інформація, яку він вносить до офіційного документа є недостовірною, спотвореною, однак, обвинувачений не відмовляється від вчинення цих дій і вносить недостовірні дані до офіційного документа.

Пояснення обвинуваченого в частині можливої помилки в особі хворої, як і можливої помилки в даті огляду, в судовому засіданні не спростовані обвинуваченням. Доказів того, що обвинувачений умисно, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, вніс до амбулаторної картки ОСОБА_8 недостовірні відомості, суду надано не було. Не зазначено ціль та мета, яку переслідував обвинувачений вносячи неправдиві відомості. На даний час, можливість отримати додаткові докази та перевірити, хто саме приходив на прийом до обвинуваченого 07.06.2011 року втрачена.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України і він має бути виправданий.

Цивільний позов в провадженні не заявлявся.

Судові витрати за проведення судово-почеркознавчих експертиз віднести за рахунок державного бюджету України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України визнати невинуватим і виправдати його.

Запобіжний захід не обирати.

Судові витрати за проведення експертиз віднести за рахунок державного бюджету України.

Речові докази медичну карту амбулаторного хворого №1311 ОСОБА_8 та журнал запису висновків лікарсько-консультативної комісії повернути КЗ "Кіровоградська обласна психіатрична лікарня", інші речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1