ун. № 759/6091/15-к
пр. № 1-кп/759/422/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0002248 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16.03.1993 р. Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч . 3 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ст. 42 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі;
- 23.01.1996 р. Жовтневим районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 117 КК України (1960 р.) до 5 років позбавлення волі;
- 24.03.2000 р. Печерським районним судом м. Києва за ст. 17, ст. 140 ч. 2 КК України (1960 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03.12.2003 р. Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України (2001 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03.11.2006 р. Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України (2001 р.) до 1 років 6 місяців позбавлення волі;
- 11.11.2008 р. Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України (2001 р.) до 3 років позбавлення волі;
- 07.04.2009 р. Кагарлицьким районним судом Київської обл. за ст. 395 КК України (2001 р.) до арешту на 3 місяці, в силу ч. 4 ст. 70 КК України (2001 р.) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2008 р. поглинуто даний вирок і до відбуття призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- 14.11.2011 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України (2001 р.) до 2 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився з місць позбавлення волі 16.05.2013 р.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_4 , потерпілий: ОСОБА_5 , обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин. Так, 14.03.2014 р. ОСОБА_3 , не маючий постійного джерела доходу, прогулювався по вулиці, де приблизно о 03 год. 55 хв., проходячи по вул. Жмеринська в м. Києві, звернув увагу на автомобіль КІА «Picanto», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований поряд з житловим будинком № 10 по вул. Жмеринська в м. Києві, та належить ОСОБА_5 .

Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, та з метою особистого збагачення у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення відео реєстратора, який знаходився в салоні вказаного автомобіля. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до вищезазначеного автомобіля, що був припаркований поряд з житловим будинком № 10 по вул. Жмеринська в м. Києві та розбив скло правих передніх дверей автомобіля, отримавши таким чином вільний доступ до салону автомобіля, та викрав відео реєстратор «Convoy». ОСОБА_3 з місця злочину зник, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 збиток в розмірі 1200 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що 14.03.2014 р. приблизно біля 04 год. ранку прогулювався по вулиці Жмеринській в м. Києві та звернув увагу на автомобіль КІА «Picanto», д.н.з. НОМЕР_1 , припаркований поряд з житловим будинком № 10 по цій вулиці. Вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до даного автомобіля, розбив скло правих передніх дверей автомобіля, з якого викрав відео реєстратор «Convoy», який поклав у кишеню. З викраденим майном попрямував вздовж вулиці. Однак через деякий час був затриманий патрульною службою міліції разом з викраденим відео реєстратором.

Потерпілий до суду не з`явився, про розгляд даного кримінального провадження був повідомлений належним чином, просив проводити судовий розгляд у його відсутність, стосовно міри покарання поклався на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України вірно, оскільки він таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного: раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2011 р. характеризується позитивно, не працевлаштований, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 11.10.2003 р., на обліку у лікаря психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 щире каяття, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також враховує його відношення до скоєного, думку потерпілого та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, оскільки його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлено. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 176-178, 183, 368, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за даною статтею у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання його попереднє ув`язнення з 19.12.2014 р. по 16.02.2015 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 393 (триста дев`яносто три) гривні 12 коп. витрат за проведення трасологічної експертизи № 190 від 24.03.2014 р.
Речові докази:

- відео реєстратор «Convoy», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , залишити останньому;

- рукавиці та ножиці, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1