Справа № 456/457/15-к
Провадження № 1-кп/456/91/2015
ВИРОК

іменем України
10 березня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодниця, Стрийського району, Львівської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 03.06.2014 року біля 15 год., керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, зайшовши шляхом вільного доступу на територію Стрийської дільниці ДП Львівський військовий лісокомбінат, що в м. Стрий по вул. Харкова, 6/б, Львівської області, яка не огороджена, та з застосуванням лому зірвали з зовнішньої сторони будівлі столярного цеху з вікон 3 металеві решітки загальною вартістю 530,00 грн., поскладали їх на землю. В подальшому намагався їх викрасти, однак був затриманим охоронцем даного підприємства ОСОБА_5 на місці скоєння крадіжки, тобто виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не був закінченим з причин, які не залежали від його волі, чим вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю та пояснив, що 03.06.2014 р. біля 14:30 год. він вийшов з дому та пішов в напрямку річки Стрий. По дорозі зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_6 , він житель АДРЕСА_2 , однак де точно проживає, його анкетні дані йому не відомо. ОСОБА_6 попросив його допомогти віднести залізо на металоприйомний пункт. Він погодився. ОСОБА_6 провів його до столярного цеху і показав на вікна, що були зовні приміщення з решітками. Сказав, що з них знімуть три решітки та віднесуть їх на металоприймальний пункт, де продадуть. При цьому ОСОБА_6 з собою мав металевий лом, сказав, що нимми будуть відривати решітку в місцях кріплення. На це він погодився, оскільки хотів заробити грошей на придбання сигарет та пива. Вони вдвох підійшли до цього приміщення. На той час одна з решіток була вже відірвана, припертою біля вікна. По вказівці ОСОБА_6 він взяв цю металеву решітку з під вікна, яка стояла на землі, переніс її далі в траву на віддаль біля 20 м., де заховав в кущі. Далі повернувся до нього. ОСОБА_6 самостійно ломом за той час поки він ніс першу решітку відірвав від кріплення другу решітку. Він взяв її та відніс в те саме місце, що і попередню. В цей час ОСОБА_6 крикнув йому подивитись за тим, щоб ніхто не йшов. Він став на дорогу біля кута будівлі. ОСОБА_6 самостійно переніс третю решітку в те місце, куди він відніс дві попередні. Далі він пішов в напрямку до решіток. В цей час несподівано для нього надбіг невідомий йому чоловік, як виявилось охоронець. Він хотів зловити за руку ОСОБА_6 , однак він вирвався і втік. Почувши це, невідомий чоловік, як на даний час йому відомо ОСОБА_5 , крикнув собаці фас. Почувши це, він почав втікати, відбіг біля 10 м., впав в яму. Там залишився лежати, оскільки біля нього зупинився і лаяв собака. При цьому був затриманий охоронцем ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб.

Обтяжуючою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України є вчинення злочину групою осіб.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає щире каяття.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та сукупність усіх обставин, що їх характеризують, ставлення, як винної особи до наслідків, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому. Обвинувачений ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на диспансерних обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

З урахуванням наведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі на певний строк.

Суд також вважає за можливе та необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши достатній для цього іспитовий строк.

Згідно зі ст. 76 п.,п. 3, 4 КК України, слід зобов`язати обвинуваченого повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого постійного проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність зазначених вище даних про особу обвинуваченого, міру покарання у вигляді обмеження волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном на достатній строк, суд вважає такою, що відповідає призначеному покаранню, є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази: три металеві решітки які передані на зберігання ОСОБА_5 слід передати Стрийській дільниці ДП Львівський військовий лісокомбінат за належністю (а.с. 55-56).

Цивільний позов не заявлений.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст..ст. 368-370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 п.,п. 3, 4 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого постійного проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Речові докази: три металеві решітки, які передані на зберігання ОСОБА_5 - передати Стрийській дільниці ДП Львівський військовий лісокомбінат за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб.

Головуючий-суддя ОСОБА_1