21.01.2015 Справа № 363/4850/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0001534 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород, Вишгородського району, Київської області, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, неодруженого, освіта середня, раніше судимого 18 жовтня 2010 року Вишгородським районним судом Київської області за частиною 3 статті 187 КК України до трьох років позбавлення волі; 25 листопада 2010 року Носівським районним судом Чернігівської області за частиною 2 статті 309, частина 4 статті 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 27 грудня 2010 року Бобровицьким районним судом Чернігівської області за частиною 3 статті 185, частина 4 статті 70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; 25 листопада 2014 року Святошинським районним судом міста Києва за частиною 3 статті 15 частини 3 статті 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, обвинуваченого за частиною 2 статті 185 КК України, судовим слідством

ВСТАНОВИВ:
1 жовтня 2014 року близько 15:30 год., ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи в Нижчедубечанській сільській раді, що розташована за адресою: с. Нижча Дубечня, вул. Леніна, 48, Вишгородського району, Київської області, зайшовши до кабінету бухгалтера, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) мобільного телефону марки «Samsung GT-C3782», гаманця, в якому знаходилися грошові кошти в сумі близько 100 грн., кредитної картки, що «Ощадбанк», золотого злитку вагою 1 г, які належали ОСОБА_4 .

Викравши перераховані речі, ОСОБА_5 поїхав до м. Вишгород, Київської області, де з банкомату «Ощадбанк», за допомогою викраденої картки, зняв грошові кошти в сумі 5000 грн. Цього ж дня ОСОБА_5 поїхав на Площу Шевченка в м. Києві, щоб продати викрадений мобільний телефон. Перебуваючи на базарі на Площі Шевченка в м. Києві ОСОБА_5 продав викрадений телефон марки «Samsung GT-C3782» невідомому чоловікові за грошові кошти в сумі 300 грн. Через деякий час ОСОБА_5 вирішив повернутися до м. Вишгород. На станції метро Героїв Дніпра ОСОБА_5 зупинив попутний автомобіль білого кольору. Їхавши в даному автомобілі до м. Вишгород, ОСОБА_5 запропонував водію придбати викрадений золотий злиток вагою 1 г, на що останній погодився. За продаж викраденого золотого злитку ОСОБА_5 отримав грошові кошти в сумі 500 грн.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 , завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 6469 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі як і заявлений потерпілою цивільний позов.

Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілої, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.

Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілої та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що після обіду 1 жовтня 2014 року він у власних справах перебував у с. Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області та вирішив зайти до приміщення сільської ради. Піднявшись на другий поверх він побачив відчинені двері у одному із кабінетів, зайшовши туди і помітивши що в ньому нікого не було він забрав мобільний телефон, невеликий золотий злиток та гаманець, в якому було 100 грн. та банківська картка.

Залишивши приміщення сільської ради він поїхав до Києва де продав мобільний телефон невідомій особі за 300 грн., перед тим він знайшов у записах телефону код до банківської картки та через банкомат зняв із картки гроші у сумі 5000 грн. Повертаючись із Києва до м. Вишгород на «попутці» продав за 500 грн. золотий злиток незнайомому йому водієві автомобіля за 500 грн. Отриманими коштами розпорядився на власний розсуд.

У вчиненому розкаювався та вибачився за вчинене, просив його суворо не карати.

В свою чергу, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , пояснила, що вона працює бухгалтером Нищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області.

1 жовтня 2014 року вона була на роботі та вийшла до іншого кабінету, при тому свій кабінет залишила відкритим. Близько 16 год. 00 хв. повернувшись на робоче місце вона помітила відсутність її мобільного телефону, а потім виявила відсутність гаманця та золотого злитку, вагою 1 грам. Зрозумівши, що названі речі було викрадено, почала телефонувати до банківської установи з метою блокування картки. Однак, як потім виявилося, злочинець встиг зняти її грошові кошти через банкомат.

При визначенні міри покарання обвинуваченому поклалася на розсуд суду та просила про задоволення її цивільного позову шляхом стягнення із обвинуваченого моральних та матеріальних збитків.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна повторно (крадіжка), вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Так, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий саме за злочини проти власності, протягом тривалого часу не працює.

Крім того, поза увагою суду не можуть бути залишені ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_5 жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілим, завданих його злочинними діями не вчинив.

Також, відповідно до статті 66 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Відповідно до статті 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про потребу призначення покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі, яке передбачене санкцією частини 2 статті 185 КК України.

Крім того, відповідно до положень частини 4 статті 70 КК України, при визначенні остаточної міри покарання ОСОБА_5 судом враховується обвинувальний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, яким було засуджено обвинуваченого.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

З огляду на викладене, судом зазначається про достатність законних підстав для обрання міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі ком пакт-диск Digital X CD-R 700 MB/80 зберігати при матеріалах справи.

В той же час, з врахуванням приписів статей 128-129 КПК України, статті 1166, 1167 ЦК України, цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню, а саме: підлягають стягненню із обвинуваченого на користь потерпілої 6469 гривень матеріальної шкоди, розмір якої встановлено у судовому засіданні, завданої з злочинними діями ОСОБА_5 .

В той же час, з урахуванням статті 23 ЦК України співрозмірним із обставинами вчиненого злочину, буде стягнення із обвинувачено на користь потерпілої моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року, шляхом часткового складання покарань, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 даним вироком у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати із дня затримання - 15 жовтня 2014 року, згідно вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі - компакт-диск Digital X CD-R 700 MB/80 зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдані злочином матеріальні збитки у розмірі 6469 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя