Справа
№ 11-177/2007 рік Головуючий у 1 інстанції
ч. 1 Разумовська
Доповідач Куценко О.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

6 березня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду

Миколаївської області в складі

Головуючого Ржепецького О.П.

Суддів Олешук Т.Л.,
Куценко О.В.

За участю прокурора
Земляного В.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, потерпілої
ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с.
Пашуки Славутського району Хмельницької області, мешканець АДРЕСА_1, раніше
не судимий,

засуджений за ч.І ст. 286 КК України на 1 рік обмеження
волі, згідно вимог ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, зобов'язаний не виїздити на постійне
місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця роботи і проживання .

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 5456 грн. ЗО
коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн. в порядку відшкодування
моральної шкоди, на користь ЛШМД- 1494
грн. 82 коп. за
лікування потерпілої.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в
тому, що він 25 квітня 2006 року в 15 годин 30 хвилин, керуючи
на підставі доручення автомобілем ВАЗ-2102 державний номер НОМЕР_1, рухався по вул.
Чігріна в напрямку з вул. Московська до вул. Садової зі швидкістю 30 км/час. В районі
перехрестя з вул. Даля проїзну частину вул. Чігріна з правої частини на ліву,
по ходу руху автомобіля, на пішохідному переході, який не регулюється , позначеному
дорожніми знаками, стала перебігати пішохід ОСОБА_2.

Водій ОСОБА_1
, в порушення вимог п. 2.3
"б", 12.3,
18.1 Правил дорожнього руху ,
проявив неуважність в дорожній обстановці яка склалась, не контролював
постійно свого руху, тоді як зобов'язаний був його контролювати і мав таку
можливість, при виявлені пішохода, який стрімко небезпечно наближався до
пішохідного переходу який не регулюється і в наступному вийшов на нього,
несвоєчасно прийняв міри до зменшення швидкості, вчинив наїзд на потерпілу
ОСОБА_2 , яка
знаходилась на пішохідному переході і мала перевагу при переході вулиці. В
результаті чого потерпілій було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи
обставин , кваліфікацію
вчиненого ним злочину та призначеного судом покарання, просить вирок в частині
вирішення цивільного позову змінити, зменшити суму стягнення матеріальної шкоди
на користь потерпілої, виключивши
112 грн. - вартість
босоніжок, так як вважає, що потерпілою не представлено докази про те , що вона потребує
спецвзуття, зменшити суму стягнутої моральної шкоди. А також виключити з суми
стягнутої на користь ЛШМД 930
грн. 40 коп. - розмір
заробітної плати медичного персоналу і 337
грн. 62 коп. - нарахування на
зарплату.

В апеляції потерпіла ОСОБА_2. просить вирок суду в
частині вирішення цивільного позову змінити стягнути з володільця автомобіля
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 14451
грн. 70 коп.
матеріальної шкоди та 10000
грн. моральної шкоди, посилаючись на те , що суд в порушення вимог ст. 1187 ЦК України
визнавши ОСОБА_3 співвідповідачем по справі не наклав арешт на його майно та
відмовив в задоволенні цивільного позову пред'явленого потерпілою до ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, дуку прокурора про законність
і обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

2

Оцінивши перевірені докази. Суд обґрунтовано прийшов до
висновку про доведеність вини засудженого в порушенні ним правил безпеки
дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження
і дії ОСОБА_1 вірно кваліфікував за ч.І ст. 286 КК України.

Цивільний позов судом вирішено вірно відповідно до вимог
ст. 1187 ЦК
України. Приймаючи рішення про стягнення з засудженого на користь потерпілої 5456 грн. ЗО коп. в
порядку відшкодування матеріальної шкоди і 5000 грн. моральної шкоди суд
мотивував своє рішення, обґрунтовано прийняв до уваги надані потерпілою в
підтвердження цивільного позову чеки та квитанції про придбання нею
медикаментів на суму 5344 грн. ЗО коп. і 112 грн. вартість босоніжок.

В зв'язку з отриманою в результаті ДТП травмою, потерпіла
ОСОБА_2. з 25 квітня по 1 грудня 2006 року знаходилась на стаціонарному та
амбулаторному лікування, довгий час не могла працювати, порушився її звичайний
ритм життя, тому суд обґрунтовано з урахуванням перенесених нею моральних і
психологічних страждань стягнув з засудженого на користь потерпілої моральну
шкоду в сумі 5000 грн.

Доводи засудженого про те , що суд при вирішенні цивільного позову про стягнення
матеріальної шкоди безпідставно стягнув з нього на користь потерпілої 112 грн. - вартість придбаних
нею босоніжок, а також при задоволенні цивільного позову про стягнення
моральної шкоди в сумі 5000
грн. не врахував його матеріальне положення безпідставні, і спростовуються
дослідженими судом доказами. В тому числі, поясненнями потерпілої ОСОБА_2, яка
в судовому засіданні показала, що в зв'язку з травмою ноги вона не змогла
носити взуття свого розміру і тому вимушена була придбати собі взуття на
декілька розмірів більше. Крім того, в зв'язку з отриманою травмою, вона
перенесла сильні моральні і фізичні страждання, довгий час лікувалась , не могла
працювати , тому
вважає, що засудженим завдано їй моральної шкоди.

Також безпідставні доводи потерпілої ОСОБА_2 про те , що судом
необґрунтовано відмовлено їй в задоволенні цивільного позову до ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи , протоколу
судового засіданні цивільний позов до ОСОБА_3 потерпілою був заявлений в
порушення вимог ч.З ст. 28
КПК України в ході судового слідств. Тому суд обґрунтовано не притягнув
ОСОБА_3 в якості цивільного відповідача і не розглядав даний позов.

З

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та потерпілої
ОСОБА_2 залишити без задоволення ,
а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 січня 2007 року стосовно
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Головуючий;

Судді: