Справа № 1-6372007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23"
серпня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Камбулова Д.Г.

при секретарі - Майбоженко A.M.

з участю прокурора - Синицького О.В.

з участю захисника - ОСОБА_2

з участю потерпілого - ОСОБА_3

з участю представника потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця Луганської обл., м. Стаханов, українця,
громадянина України, не
працюючого, не одруженого, з середньою-технічною освітою, що зареєстрований АДРЕСА_1, тимчасово проживає АДРЕСА_2, судимий 19.05.2004 року Дарницьким районним
судом м. Києва за ст.
15, 185 ч. 2, 15, ст. 289 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення
волі, звільненого з Комісарівської ВК
Луганської обл. № 22 06.10.2006 року на підставі ст. 81
КК України умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 13 днів,

у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2007 року, приблизно о 06 год., ОСОБА_1
разом з особою, відносно якої матеріали
кримінальної справи виділені в окреме провадження у зв»язку з її розшуком, перебували біля будинку 33-а по пр. Оболонському в м. Києві зі сторони спортивного майданчику
середньої школи №252. В цей момент вони побачили ОСОБА_3, який проходив неподалік від них. В цей момент
ОСОБА_1 вступив у змову з особою,
відносно якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме
провадження у зв»язку з її розшуком, з
метою відкритого заволодіння майном ОСОБА_3

Реалізуючи свій умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим
майном, ОСОБА_1, за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали кримінальної справи
виділені в окреме провадження у зв»язку з її розшуком, звернулися до ОСОБА_3 під приводом попросити
запалити, їм здалось, що останній некоректно їм відповів, тоді ОСОБА_1
руками смикнув ОСОБА_3 за пальто,
від чого останній впав, а його
барсетка коричневого кольору впала на землю. Особа, відносно якої матеріали кримінальної справи
виділені в окреме провадження у зв»язку з її розшуком, за власною ініціативою, без попередньої домовленості з ОСОБА_1 про
нанесення потерпшому тілесних ушкоджень,
нанесла ОСОБА_3 декілька ударів ногою по голові, від чого останні втратив свідомість. ОСОБА_1
підняв з землі барсетку, в якій
знаходились мобільний телефон «Нокіа 60161» вартістю 1000 грн., паспорт громадянина України на ім'я
ОСОБА_3, довідка про ідентифікаційний
номер, гарантійний талон на мобільний
телефон «Нокіа 62301», ключі від
квартири та роботи, перехідник до МП-3
плеєра, спричинивши ОСОБА_3 матеріальну
шкоду на суму 1000 грн., з якою побіг в
сторону будинку № 33-а по просп.
Оболонському в м. Києві. ОСОБА_3
опритомнівши намагався наздогнати ОСОБА_1,
але не зміг. Викраденими речами ОСОБА_1 та особа, відносно якої матеріали кримінальної справи
виділені в окреме провадження у зв»язку з її розшуком, розпорядились на власний розсуд.

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 689/є від 23.04.2007 року,
при вивчення наданої медичної документації на ім'я ОСОБА_3,
1981 р.н. встановлено,
що у нього мали місце наступні тілесні ушкодження: осадження в біля
очній області справа, забита поверхнева
рана у вказаній області, субконюктивальний
крововилив, ерозія в нижній половині
роговиці правого очного яблука, закрита
черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.

Описані ушкодження спричинені
тупими предметами, могли утворитися у
вказаний в постанові строк в результаті травматичних впливів (ударів)
руками, ногами чи іншими предметами ( на
основі даних мед. документації встановити індивідуальні особливості травмуючи
предметів не представляється можливим): в комплексі відносяться до легких
тілесних ушкоджень, які потягнули за
собою короткочасний розлад здоров'я на строк більше 6, але менше 21 дня, у відповідності з п. 4.6 «Правил
судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 від
17.01.1995р. МОЗ України.

Вищевказані тілесні ушкодження не
являються небезпечними для життя, як в
момент заподіяння, так і в наступному
протіканні травматичного процесу.

При спричиненні тілесного
ушкодження у вигляді струсу головного мозку може відмічатись короткочасна
втрата свідомості від декількох секунд до декількох хвилин.

Допитаний у якості підсудного
ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав
повністю, повністю підтвердивши
обставини вчиненого ним злочину. ОСОБА_1 також додав, що ініціатором вчинення злочину був він. Його
знайомий ОСОБА_5 погодився на його пропозицію. Підійшовши до потерпілого він
звернувся до нього з проханням підкурити,
на що потерпілий відповів йому в грубій формі, після чого він смикнув його за пальто, від чого потерпілий впав на землю, а він в цей час заволодів барсеткою
потерпілого. Вказує на те, що тілесних
ушкоджень потерпілому не наносив. У вчиненому кається, запевняє суд про недопущення подібного, просить суд призначити покарання, не в максимальних межах, передбачених санкцією ст.
186 ч.2 КК України. Визнає повністю цивільний позов потерпілого про
стягнення на його користь завданої матеріальної та моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_3, показав суду,
що 27.01.2007 року, приблизно о
06 год він
повертався додому, та проходив біля
будинку 33-а по пр.
Оболонському в м. Києві. До нього
підійшов підсудний ОСОБА_1, якого він
бачив вперше та попросив підкурити. В цей час хтось збив його з ніг, у нього випала барсетка, яку одразу ж підхопив ОСОБА_1 та почав
тікати. Хтось ззаду та збоку почав наносити йому удари, від яких він втратив свідомість. Отямившись
він почав переслідувати ОСОБА_1, але не
зміг його наздогнати. Вказує на те, що
під час пограбування ОСОБА_1 не наносив йому тілесних ушкоджень. Просить
задовольнити його цивільний позов про відшкодування завданої матеріальної та
моральної шкоди в повному обсязі.

З протоколу огляду та вилучення від
31.01.2007 року (а.с. 29) вбачається, що
по вул. Прирічній, 27Д в м.
Києві в приміщенні ТВМ-2 Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві у
ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон „Нокіа" чорно-сірого кольору, абонентський НОМЕР_1, який їй був залишений 27.01.2007 року близько
09 години по вул. Тимошенка, 7А в
м. Києві раніше невідомим чоловіком в
якості застави.

З постанови про визнання та приєднання
до справи речових доказів від 09.02.2007 року (а.с. 29) вбачається, що мобільний телефон „Нокіа 6016І"
, абонентський НОМЕР_1, був визнаний речовим доказом по справі та
переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_3

З протоколу пред'явлення осіб до
впізнання від 22.05.2007 року (а.с. 137),
вбачається, що свідок ОСОБА_6 при
пред'явленні осіб до впізнання впізнала ОСОБА_1 як особу, яка продала їй мобільний телефон „Нокіа"
в кінці січня 2007 року під заставу в розмірі 20 гривень в приміщенні гральних
автоматів по вул. Тимошенка, 7А в м.
Києві.

З висновку експерта №689/э від
23.04.2007 року (а.с. 49-52),
вбачається, що при вивченні
представленої медичної документації на ім'я ОСОБА_3, 1981 р. н.,
встановлено, що у нього мали
місце наступні тілесні ушкодження: осадження в біляочній області справа, забита поверхнева рана у вказаній
області, субконюктивальний
крововилив, ерозія в нижній половині
роговиці правого очного яблука, закрита
черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.

Описані ушкодження спричинені
тупими предметами, могли утворитись у
вказаний в постанові строк в результаті травматичних впливів (ударів)
руками, ногами чи іншими предметами (на
основі даних мед. документації встановити індивідуальні особливості травмуючи
предметів не представляється можливим); в комплексі відносяться до ЛЕГКИХ
тілесних ушкоджень, які потягнули за
собою короткочасний розлад здоров'я на строк більше 6, але менше 21 дня, у відповідності з п. 4, 6 "Правші
судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу №
6 від 17.01.95 р. МЗ України.

Вищевказані тілесні ушкодження не
являються небезпечними для життя, як в
момент заподіяння, так і в наступному
протікання травматичного процесу.

При спричиненні тілесного ушкодження
у вигляді струсу головного мозку може відмічатись короткочасна втрата
свідомості від декількох секунд до декількох хвилин.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_7 ,
оголошених та перевірених в судовому засіданні, (а.с. 129-130), вбачається,
що у нього на виконанні знаходився матеріал по заяві гр. ОСОБА_3, 1978 р. н.,
про відкрите викрадення у нього майна,
яке належить йому.

Ним при проведення
оперативно-розшукових була встановлена особа на ім'я ОСОБА_5, 1969р. н.,
чиї дані записувала оператор ігрових автоматів, розташованих по вул. Тимошенка в м. Києві напроти зупинку тролейбусу № 24, 44,
гр. ОСОБА_6, 1968 р. н.

Через ОСОБА_5, ним була встановлена особа гр. ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який зі слів ОСОБА_5. в приміщенні ігрових автоматів, розташованих по вул. Тимошенка в м. Києві напроти зупинку тролейбусу № 24, 44,
збував гр. ОСОБА_6 мобільний телефон "Нокіа 6016І".

Після цього ним була затримана
особа, яка представилась ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженцем м. Алмазного
Луганської обл., росіянином, гр.
України, який зареєстрований АДРЕСА_1.

Даний громадянин розповів обставини
вчиненого злочину, повідомив, що він разом з ОСОБА_5 по пр.
Оболонському, 33-а в м. Києві із застосуванням насильства відкрито

викрали барсетку у
громадянина, звідки викрали мобільний
телефон "Нокіа 6016і", який
він намагався збути адміністратору ігрових автоматів, розташованих по вул. Тимошенка в м. Києві напроти зупинку тролейбусу № 24, 44, та
отримав за даний телефон 20 гривень, які
він програв в ігрових автоматах.

З протоколу пред'явлення особи для
впізнання від 22.05.2007 року, (а.с.
137), видно, що свідку ОСОБА_6 були пред'явлені поза
візуальним спостереженням для впізнання особи,
серед яких ОСОБА_6 упізнала особу № 4 як особу, яка продавала їй мобільний телефон
"Нокіа" в кінці січня 2007 року під заставу 20 гривень в приміщенні
ігрових автоматів по вул. Тимошенка
напроти зупинок тролейбусів №№ 24, 44.
Вона упізнала його по зросту, по формі
обличчя, по очах, по рисах обличчя.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі
докази, суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненому ним злочині
доведена повністю.

Дії ОСОБА_1 повинні бути
кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України
тому що він вчинив навмисні дії, що
виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров»я
потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання підсудному
ОСОБА_1, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Пом'якшувальною обставиною, згідно
ст. 66 КК України, суд визнає
те, що підсудний щиро розкаявся.

Обтяжуючих обставин,
згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, при обранні підсудному міри покарання судом
враховується його відношення до вчиненого,
характеристика підсудного з місця проживання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_1 покарання
у виді позбавлення волі, вважає, що його перевиховання та виправлення не
можливо без ізоляції від суспільства, та
не знаходить підстав для застосування до підсудного ст.
ст. 69 чи 75 КК України.

Потерпілим ОСОБА_3 було заявлено
цивільний позов про стягнення з підсудного ОСОБА_1 2490 грн. завданої
матеріальної шкоди та 15000 гривень завданої моральної шкоди. Вирішуючи питання
про задоволення вимог потерпілого в частині стягнення на його користь
матеріальної шкоди суд виходить з вимог
ст. 1166 ЦК України, та оцінюючи надані по справі докази, вважає,
що цивільний позов з цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі, як підтверджений та доведений матеріалами
справи.

Вирішуючи питання про стягнення на
користь потерпілого ОСОБА_3 завданої моральної шкоди суд виходить з вимог ст.
1167 ЦК України
(в редакції 2003 року) та постанови Пленуму Верховного Суду України від
31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Враховуючи характер та обсяг заподіяних
позивачеві моральних страждань, зокрема
враховуючи характер та тривалість страждань позивача, враховуючи істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, суд вважає, вважає за необхідне задовольнити позов
потерпілого ОСОБА_3 на суму 3000 гривень,
тому що вважає, що розмір
завданої моральної шкоди позивачем завищений.

Керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченому ст.
186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років
позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_1 шляхом часткового
приєднання до покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за
вироком Дарницького районного суду м.
Києва від 19.05.2004 року остаточну міру покарання призначити у вигляді
4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1
рахувати з 19 травня 2007 p., зарахувавши в термін відбуття покарання строк перебування
ОСОБА_1 в ІТТ Оболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві з 08.02.2007
року по 09.02.2007 року.

Речовий доказ - мобільний телефон "Нокіа-6016і"
залишити за належністю у ОСОБА_3

Стягнути к ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 5490 (п»ять тисяч чотириста дев»яносто) гривень в рахунок
відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1
залишити без змін - утримання під вартою в Київському СІЗО Державного
Департаменту України з питань виконання покарань.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва
протягом п"ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а підсудним - з моменту отримання копії
вироку.