Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі :
суддів
Глоса Л.Ф., Канигіної Г.В.,
ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_17.,
засуджених
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 15 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4на вирок
апеляційного суду Вінницької області від 25 грудня 2007 року.
1983 року народження, не судимий, -
засуджений за ст. 124 КК України на 2 роки обмеження
волі; за ч. 1 ст. 186 КК
України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
визначено остаточне покарання - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнений від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
1986 року народження, не судимий,-
засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України на 2 роки
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2. звільнений від
відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком 2 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_3на
відшкодування матеріальної шкоди 16 075 грн. та 30 000 грн. - моральної шкоди.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3на
відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Як визнав встановленим суд, злочини були вчинені засудженими за таких
8 березня 2005 року ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
прийшли на дискотеку, розташовану у кінотеатрі “Мир” у м. Вінниці
по вул.
Космонавтів, де святкував свій день народження їх знайомий ОСОБА_5.
Близько 1 години 9 березня 2005 року під час танців між присутніми виник
конфлікт. Один із учасників конфлікту - ОСОБА_6. зателефонував своєму знайомому
ОСОБА_7 і попросив останнього приїхати та допомогти йому уладнати неприємності,
що виникли з невідомими хлопцями, які
чіпляються до нього. Приблизно через 15 хвилин до місця події приїхав
ОСОБА_7разом із ОСОБА_8. і, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, почали
у ОСОБА_6. з'ясовувати суть конфлікту, після чого вийшли на вулицю, де між
ОСОБА_8., іншими не встановленими особами та ОСОБА_9., який також перебував у
стані алкогольного сп'яніння, виник конфлікт, у ході якого останній завдав удар
кулаком в обличчя ОСОБА_8., а ОСОБА_8. у відповідь завдав удар ОСОБА_9. ножем,
який мав при собі, в область черевної порожнини, заподіявши тяжке тілесне
ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини з пошкодженням
великого чепця. Після вчиненого ОСОБА_8. почав тікати з місця події, а
засуджені ОСОБА_1., ОСОБА_2. та свідок ОСОБА_10., ( стосовно якого кримінальна
справа закрита за відсутністю в його діях складу злочину ) з метою затримання
та передачі ОСОБА_8. відповідним органам побігли за ним. Наздогнавши останнього
на території дитячого садка по вул. Космонавтів у м. Вінниці, ОСОБА_8. почав
погрожувати ножем ОСОБА_1., ОСОБА_10. та ОСОБА_2.
ОСОБА_1. запропонував ОСОБА_8. викинути ножа та поговорити, на що останній
не погодився і по мобільному телефону викликав на місце події ОСОБА_7
Тоді ОСОБА_10., розуміючи, що ОСОБА_8. не налаштований на нормальний
діалог, а навпаки - погрожує їм ножем і не дасть змоги їм затримати його,
непомітно для ОСОБА_8. з правої сторони підбіг до останнього, щоб подолати
опір, завдав йому удар кулаком в обличчя, від якого ОСОБА_8. впав, але
продовжував тримати в руках ніж, яким розмахував перед собою.
ОСОБА_1., бажаючи подолати опір
ОСОБА_8. та затримати його, завдав потерпілому кілька незначних ударів ногою в
область голови та один удар більш значної сили в область шиї, заподіявши
перелом під'язикової кістки, перелом щитовидного хряща гортані, що призвело
до травматичного набряку голосової
щілини та стало причиною смерті потерпілого. Після цього ОСОБА_8. перестав
чинити опір та почав хрипіти.
Зрозумівши, що в такому стані вони не зможуть доставити ОСОБА_8. відповідним органам, а його
друзі можуть їх найти і вчинити розправу, засуджені та свідок вирішили покинути
місце події, але перед цим, ОСОБА_1., не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_2. та ОСОБА_10., з метою подальшого встановлення
особи потерпілого для того, щоб ОСОБА_9. міг пред'явити до нього матеріальні
претензії, зняв із ОСОБА_8. його куртку, вартістю 500 грн., а ОСОБА_2. з цією ж
метою, не поставивши до відома ОСОБА_1. та ОСОБА_10., забрав мобільний телефон
потерпілого “Нокія 6230”, вартістю 2 000 грн., який випав з рук ОСОБА_8. і
лежав біля нього на снігу.
Повертаючись до кінотеатру “Мир”, засуджені зустріли знайомих ОСОБА_1. -
ОСОБА_11. і ОСОБА_12., яким тимчасово передали речі потерпілого.
У касаційному поданні прокурора ставиться питання про скасування вироку з направленням справи на новий
судовий розгляд у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам
справи, що призвела до неправильного застосування кримінального закону і
призначення обом засудженим надмірно м'якого покарання. Вважає, що органами
досудового слідства були правильно кваліфіковані дії ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187
КК України та ОСОБА_2- за ч. 2 ст. 187 КК України. Крім того, прокурор
зазначає, що суд, в порушення вимог ст. 399 КПК України, при повторному
розгляді справи проігнорував вказівки Верховного Суду України, дані при
скасуванні попереднього вироку щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
Аналогічні доводи містяться і у касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_4та
ставиться питання про скасування вироку суду з направленням справи на новий
судовий розгляд.
Захисниками ОСОБА_13. та ОСОБА_14. в інтересах засуджених подані
заперечення на касаційне подання прокурора та касаційну скаргу потерпілої.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав касаційне
подання, пояснення потерпілих та їх представника, які підтримали касаційну
скаргу, пояснення засуджених та їх захисників, які заперечували проти
задоволення касаційного подання та касаційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання і касаційної скарги
потерпілої, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. та ОСОБА_2у вчиненні злочинів, за які їх
засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю
доказів, розглянутих у судовому засіданні, наведених у вироку і належно
оцінених судом, засудженими не заперечується, і є правильним.
Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях засудженого ОСОБА_1., в
яких він не заперечував факт спричинення потерпілому ОСОБА_8. тяжкого тілесного
ушкодження, від якого настала смерть останнього; показаннях засудженого
ОСОБА_2та свідка ОСОБА_10., які підтвердили показання ОСОБА_1.; показаннях
свідків ОСОБА_12. та ОСОБА_13. щодо обставин передачі їм ОСОБА_1та ОСОБА_2. речей потерпілого
ОСОБА_8.; показаннях свідка ОСОБА_5., який підтвердив, що під час конфлікту між
ОСОБА_9. і ОСОБА_8. останній застосував ніж та поранив ОСОБА_9. у живіт; даними
протоколу огляду місця події та висновку судово-біологічної експертизи про
виявлення на місці події слідів крові, походження яких від потерпілого ОСОБА_8.
не виключається; даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи
трупа ОСОБА_8. щодо виявлених у нього тілесних ушкоджень, механізму їх
утворення та причини настання смерті та інших доказах.
Що стосується посилань у касаційному поданні та касаційній скарзі на
неправильну юридичну оцінку судом дій засуджених, що призвело до м'якості
призначеного їм покарання, то вони є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема, показань засудженого ОСОБА_1.,
свідка ОСОБА_10. як на досудовому слідстві, так і в суді, показань ОСОБА_2в
суді, показань свідка ОСОБА_12., досліджених судом першої інстанції на
виконання вказівки Верховного Суду України матеріалів про закриття кримінальної
справи щодо ОСОБА_8. за ч. 4 ст. 296 КПК
України на підставі п. 8 ст. 6 КПК України у зв'язку зі смертю останнього, під
час конфлікту, який виник між ОСОБА_9. і ОСОБА_8., останній із хуліганських
мотивів ножем завдав удар ОСОБА_9. в область черевної порожнини, заподіявши
тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючого поранення черевної порожнини з
пошкодженням великого чепця. Після цього ОСОБА_8., тримаючи у руках ніж, почав
тікати з місця події.
Наведені докази підтверджують факт вчинення саме ОСОБА_8.
суспільно-небезпечного діяння.
Як під час досудового слідства, що відображено у формулі обвинувачення, так
і в суді встановлено, що єдиним мотивом, яким керувалися ОСОБА_1., ОСОБА_10. та
ОСОБА_2., які почали наздоганяти ОСОБА_8., було затримання останнього як особи,
яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
З послідовних показань засуджених ОСОБА_1., ОСОБА_2та свідка ОСОБА_10.
вбачається, що коли вони наздогнали ОСОБА_8., який тримав у руці ніж, і
намагалися з ним поговорити та умовити викинути ніж, то ОСОБА_8. вів себе
агресивно, погрожував їм застосуванням ножа та зателефонував друзям,
повідомивши місце свого знаходження. Тоді ОСОБА_10., який, як визнали органи
досудового слідства, діяв правомірно в межах заходів по затриманню особи, що
вчинила злочин (т. 1 а. с. 290), непомітно підбіг до ОСОБА_8. та вдарив його
кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_8. впав, але продовжував тримати ніж та
розмахувати ним. Одразу ж після цього, ОСОБА_1., намагаючись вибити у
потерпілого ніж, завдав ногою декілька ударів потерпілому, один з яких влучив в
область шиї останнього, що спричинило перелом під'язикової кістки, перелом
щитовидного хряща гортані, що призвело до травматичного набряку голосової
щілини та стало причиною смерті потерпілого.
Враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, те, що події розвивалися
протягом декількох хвилин, в нічний час, при цьому потерпілий, який вже
застосував ніж, продовжував вести себе агресивно та погрожувати застосуванням
ножа і стосовно ОСОБА_1., ОСОБА_2та ОСОБА_10., які не були озброєними, не
встановлення органами досудового слідства та в суді будь-якого іншого мотиву дій ОСОБА_1. при
заподіянні ударів ногою потерпілому, крім бажання обеззброїти та затримати
ОСОБА_8., суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши належним чином
всю сукупність наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про те,
що ОСОБА_1. заподіяв ОСОБА_8. тяжке тілесне ушкодження при перевищенні заходів,
необхідних для затримання злочинця.
Що стосується висновків суду щодо заволодіння ОСОБА_1та ОСОБА_2. майном
потерпілого ОСОБА_8., то, як убачається з показань засуджених, умисел на
заволодіння майном у них виник вже після того, як вони побачили, що ОСОБА_8.
знепритомнів. При цьому ОСОБА_1., не узгоджуючи свої дії з ОСОБА_2. та
ОСОБА_10., але відкрито для них, заволодів курткою ОСОБА_8., а ОСОБА_2., також
не узгоджуючи свої дії з будь-ким з присутніх осіб, таємно від них заволодів
мобільним телефоном, який лежав біля ОСОБА_8. та належав останньому. За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення
ОСОБА_1відкритого заволодіння чужим майном, а ОСОБА_2. - таємного заволодіння
За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_1. за ст. 124, ч.
1 ст. 186 КК України та ОСОБА_2за ч. 1 ст. 185 КК України кваліфіковано судом
Призначене засудженим покарання із застосуванням ст. 75 КК України
відповідає вимогам ст. 65 КК України та необхідним й достатнім для їх
Як убачається з матеріалів справи, вони раніше до кримінальної
відповідальності не притягувалися, позитивно характеризуються як за місцем
проживання, так і навчання (обидва є студентами вищих навчальних закладів),
щиро розкаялися у вчиненому. ОСОБА_2. частково добровільно відшкодував завдану
моральну шкоду потерпілій.
ОСОБА_1. має сім'ю та на утриманні вагітну дружину.
За таких обставин висновок суду про можливість виправлення ОСОБА_1. та
ОСОБА_2без відбування покарання є обґрунтованим.
Наведене в сукупності спростовує посилання у касаційному поданні та
касаційній скарзі потерпілої про неправильне застосування судом першої
інстанції кримінального закону, що призвело до призначення засудженим
покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок
Що стосується посилань у касаційному поданні та касаційній скарзі
потерпілої на те, що при розгляді справи судом всупереч вимог ст. 399 КПК
України були проігноровані вказівки Верховного Суду України, викладені в ухвалі
від 7 грудня 2006 року, то вони є безпідставними.
Як убачається із зазначеної ухвали, підставою для скасування попереднього
вироку щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_10. була невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та суперечності у висновках суду.

При новому розгляді справи суд першої інстанції проаналізував всі наявні у
справі докази та дав їм належну оцінку, прийнявши законне та обґрунтоване
рішення.

Що стосується посилання в зазначеній ухвалі Верховного Суду України на
м'якість призначеного засудженим покарання, то це стосувалося того випадку,
якщо в їх діях буде встановлений склад
більш тяжкого злочину.

Враховуючи наведене, підстав для скасування вироку з направленням справи на
новий судовий розгляд, як про це ставиться питання у касаційному поданні та
касаційній скарзі потерпілої, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4залишити без
задоволення, а вирок апеляційного суду Вінницької області від 25 грудня 2007
року щодо ОСОБА_1та ОСОБА_2- без зміни.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Глос Л.Ф. Канигіна Г.В.