Дата документу Справа № 335/8859/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/8859/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1398/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002623 від 14 червня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжя, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Постановлено стягнути зі ОСОБА_6 : на користь потерпілої ОСОБА_8 , в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином, 500 грн; на користь держави, в рахунок відшкодування процесуальних витрат, 1382 грн. 40 коп. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не підтверджується жодними доказами дослідженими під час судового розгляду. Вказує на допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та порушення його права обвинуваченого на захист.

За вироком, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 09 червня 2014 року, близько 21-00 години, знаходячись біля квартири АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зірвав з шиї ОСОБА_8 ланцюг з хрестиком (583 проби) та вибіг з під`їзду, і втік в невідомому напрямку, після чого зустрівся з ОСОБА_9 , якого попросив передати у заклад частину ланцюга з хрестиком, а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 680 грн. 88 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, і наполягала на законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 в скоєнні злочину при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні, та наведених у вироку, доказів.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, та дав показання по суті пред`явленої йому підозри.

Після детальної перевірки версії обвинуваченого суд обґрунтовано визнав її неспроможною, та достовірними свідчення потерпілої ОСОБА_8 , яка дала чіткі, логічні та послідовні показання стосовно того, що вона бачила, запам`ятала та чітко впізнала ОСОБА_6 який зірвав з її шиї золотий ланцюжок, через що в неї на шиї залишився слід.

Про достовірність показань потерпілої ОСОБА_8 та доведеність вини ОСОБА_6 свідчать такі наведені у вироку докази:

- показання свідка ОСОБА_10 , згідно яких у червні 2014 року вона почула через двері шум і сварку та побачила, як молодий чоловік тягнув ОСОБА_8 , хапав її за шию, зірвав із шиї, що саме не бачила;

- показання свідка ОСОБА_9 , згідно яких ОСОБА_6 розповів йому, що він ходив до потерпілої напередодні ввечері. Бачив у ОСОБА_6 телефон потерпілої, ланцюг з хрестиком. ОСОБА_6 попросив його здати ланцюг (фрагмент) в ломбард, повідомивши, що знайшов ланцюг з хрестиком на сходах біля квартири потерпілої. Він здав ланцюжок за 400 грн. в ломбард. Частину грошей вони потратили із ОСОБА_6 . У подальшому з мамою ОСОБА_6 вони викупили ланцюг;

- показання свідка ОСОБА_11 про те, що вона разом з ОСОБА_12 викупили ланцюжок. Вона заміряла його довжину, було приблизно 17 см. Ланцюжок віддала у РВ ЗМУ ГУМВС України;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 червня 2014 року, згідно яких ОСОБА_8 впізнала особу № 3 ( ОСОБА_6 ), як особу яка скоїла стосовно неї злочин (а.п. 65);

- даними заяви ОСОБА_8 , згідно яких вона добровільно видала частину золотого ланцюжка для приєднання до матеріалів кримінального провадження за фактом звернення нею до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області (а.п. 79);

- даними заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно яких він 14 червня 2014 року добровільно передає працівникам міліції фрагмент золотого ланцюжка з хрестиком, які раніше були викрадені у жінки (а.п. 66);

- даними протоколу від 14 червня 2014 року про огляд розірваного з обох сторін ланцюга, довжиною 10 см (а.п.67-68);

- даними протоколу від 14 липня 2014 року про огляд розірваного ланцюга, довжиною 8 см, та золотого хрестика, розміром 2х1,5 см. Потерпіла ОСОБА_8 підтвердила, що саме цей ланцюг з хрестиком було зірвано з її шиї (а.п. 80-86);

- даними специфікації №1 (прийняття закладу) від 09 червня 2014 року №129-000003836 ПТ «Лимчук і компанія «Ломбард Капітал» м.Запоріжжя вул.Сталеварів 1, згідно якої ОСОБА_9 здав у заклад ланцюг (брухт) золото 583 рван., хрестик 1 шт. вага 1,65 г, вага брухту 1,62 г, оціночна вартість 396 грн., сума фінансового кредиту 385 грн. (а.п. 92);

- даними специфікації №2 (повернення закладу) від 14 червня 2014 року, згідно яких ОСОБА_9 було повернуто ланцюг (брухт) золото 583 рван., хрестик 1 шт. вага 1,65 г, вага брухту 1,62 г;

- даними проведення слідчого експерименту від 19 листопада 2014 року, згідно яких, понятими було підтверджено, що через отвір для спостережень в дверях квартири АДРЕСА_3 , свідок ОСОБА_10 дійсно могла бачити місцезнаходження потерпілої та підозрюваного та рухи його рук;

- даними комплексної хімічно товарознавчої експертизи № 909 від 08 травня 2015 року, згідно яких ланцюжок має сліди механічних пошкоджень у вигляді деформації ланок, а також наявні сліди ремонту (пайки в двох місцях). Хрестик видимих механічних пошкоджень не має, наявні сліди ремонту (пайки). Ринкова вартість (ланцюга та хрестика) станом на 09 червня 2014 року в середньому може складати 680,88 грн.

Суд критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_6 , стосовно того, що він не зривав з потерпілої ланцюжок, а знайшов його на сходах, оскільки такі показання не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями потерпілої, свідків, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Невизнання обвинуваченим своєї вини судом обґрунтовано розцінено як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.

Показання ОСОБА_6 , дані в судовому засіданні суду першої інстанції, не підтверджуються жодними фактичними даними та спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою.

Доводи ОСОБА_6 про те, що частина ланцюга, яка надана ОСОБА_8 слідчому, є відмінною від тієї частини ланцюга, яка надана слідчому його матір`ю та викуплена з ломбарду, є безпідставними і спростовуються як протоколом огляду вказаних частин ланцюга, так і фотографіями цих частин ланцюга, поясненнями свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що у ломбарді йому віддали ту саму частину ланцюга, яку він закладав.

Твердження ОСОБА_6 про те, що суду не надано речовий доказ для огляду, оскільки потерпіла видозмінили його, не свідчать про відсутність в діях обвинуваченого складу злочину і жодним чином не спростовують встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи.

Зібраними доказами спростовуються посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на недопустимість такого доказу, як його заява про передачу фрагменту золотого ланцюга та хрестика. Вказана заява обвинуваченим адресована на ім`я начальника районного відділу міліції не під час допиту і не є за своїм змістом показаннями або поясненнями в розумінні ст.95 КПК України, яка передбачає повідомлення обвинуваченого про право на відмову від давання показань, обвинувачений надав вказану заяву добровільно, факт її написання та подання не оспорює, а тому підстав для визнання цього доказу недопустимим не вбачається.

Доводи обвинуваченого про недопустимість, як належного доказу, результатів проведення слідчого експерименту від 19 листопада 2014 року у зв`язку з нероз`ясненням понятим їх прав та обов`язків, спростовується даними протоколу проведення слідчого експерименту, згідно якого понятим ОСОБА_13 і ОСОБА_14 роз`яснені їх права та обов`язки, згідно ст.ст.11,13,15,223 КПК України (а.п.62-64), що засвідчують підписи понятих. Будь яких зауважень з боку понятих щодо обставин проведення слідчого експерименту, в тому числі на порушення їх прав не вказувалось. Крім того, у слідчих діях приймали участь потерпіла, обвинувачений та його захисник, які зауважень та доповнень до процесуальної дії у протоколі не зазначали.

Доводи обвинуваченого про порушення його права на захист під час досудового слідства не відповідають дійсності. Згідно матеріалів провадження, під час проведення досудового слідства інтереси ОСОБА_6 захищали професійні захисники адвокати. ОСОБА_6 неодноразово були роз`ясненні його процесуальні права та обов`язки, в тому числі право на захист. За реєстром матеріалів досудового розслідування інтереси обвинуваченого під час досудового розслідування захищали по черзі три адвоката.

Твердження обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування, зокрема психологічного тиску, були перевірені судом першої інстанції шляхом проведення перевірки законності дій слідчих та оперативних працівників. За результатами перевірки було винесено постанову від 31 березня 2015 року про закриття кримінального провадження від 14 січня 2015 року у зв`язку з відсутністю події вчинення співробітниками Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 стосовно ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Сукупністю цих доказів, яким суд дав належну оцінку, спростовуються доводи апеляційної скарги про невинуватість обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Покарання, призначене ОСОБА_6 , є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 травня 2015 року щодо останнього за ч.1 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4