Справа № 738/24/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/465/2015
Категорія - ч.2 ст. 286 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000473, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка Менського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою загальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше несудимого,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Відповідно до пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 звільнений від відбування основного та додаткового покарання.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - залишений без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_10 право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів, в розмірі сумі 3 726 гривень.

Як встановив суд, 28 вересня 2013 року близько 08-30 год. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка, з боку Менської центральної районної лікарні в напрямку центру міста Мена, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 2. 3 (б), 14.6(а) Правил дорожнього руху, перед перехрестям вулиці Шевченка з провулком Шевченка, розпочав обгін мопеда марки «Mustang MT 50 Q» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку, і при зміні останнім напрямку руху, а саме коли водій мопеда розпочав виконувати поворот вліво до провулку Шевченка, ОСОБА_6 , маючи технічну можливість уникнути наїзду на мопед, не виконав вимоги пункту 12. 3 Правил дорожнього руху, при виникненні небезпеки, яку водій міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з мопедом марки «Mustang MT 50 Q» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Дії водія автомобіля ОСОБА_6 не відповідали вимогам пунктів 2.3 (б), 12.3, 14.6 (а) Правил дорожнього руху і невиконання цих вимог знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить призначити автотехнічну експертизу, вирок суду скасувати, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що він під час руху на автомобілі випередив велосипедистів, намагався здійснити випередження мопедиста ОСОБА_10 , відстань від якого складала 20 -25 метрів, проте останній несподівано став повертати ліворуч з правої частини дороги, що змусило його застосувати екстремальне гальмування з відворотом керма ліворуч, проте уникнути зіткнення не вдалося по причині невеликої відстані між ним та водієм мопеда.

Потерпілий ОСОБА_10 здійснював поворот ліворуч з правої сторони смуги руху, не зайнявши завчасно крайнього лівого положення та не подаючи сигналів повороту, про що надавав первинні показання. Згодом змінив свої показання та заявив, що за 50 метрів зайняв крайнє ліве положення на своїй смузі руху, показуючи намір виконання повороту показником повороту, а також рукою, і тільки розпочав маневр, був збитий автомобілем.

На думку обвинуваченого, судом першої інстанції не усунені розбіжності у версіях подій сторони обвинувачення та захисту. Судовий експерт ОСОБА_11 , допитаний судом заявив, що версії обвинуваченого та потерпілого взаємно виключаючі. При наявності двох експертних висновків, суд надав перевагу висновку, який був виконаний за версією потерпілого та частково другий, і лише в тій частині, якою доводилася провина обвинуваченого, а в іншій частині, висновки, які спростовували обвинувачення, не прийняті до уваги.

Як вважає обвинувачений, відмова суду в призначенні автотехнічної експертизи на прохання захисника, позбавила сторону захисту можливості отримати та надати докази з метою встановлення істини по справі.

Крім того, протокол огляду місця пригоди не підписаний його учасниками, а тому не може визнаватися допустимим доказом. У протоколі слідчого експерименту відсутні будь-які умови і результати слідчої дії, оскільки не вказано якою була швидкість мопеда під час виконання маневру, відсутні посилання на встановлення видимості перехрестя, хоча ці данні внесені в план схему, цифрові символи не мають назв, в протоколі та додатках до нього не має інформації про те, що перед тим як виїхати на центр дороги(зайняти крайнє ліве положення) під час слідчого експерименту зі свідчень потерпілого встановлено, що він дивився назад і бачив автомобіль на значному віддаленні, біля 100 метрів від мопеда. На фото-таблиці зображення не відповідає напису, що міститься під фото.

При допиті свідка ОСОБА_12 , який був понятим, зясувалося, що той сусід потерпілого, з яким перебуває в дружніх стосунках, запрошувався бути понятим по телефону саме потерпілим, а не слідчим.

На час проведення слідчої дії начальник СВ Менського РВ УМВС ОСОБА_13 не обіймав посаду слідчого і проводячи слідчу дію, повинен був зазначити свою справжню посаду.

Обвинувачений наполягає, що надане ним експертне дослідження спеціаліста з ТОВ ЕПЦ „Правекс заслуговує на увагу та підтверджує його невинуватість в порушенні безпеки руху та зіткненні транспортних засобів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про скасування судового рішення та закриття кримінального провадження, прокурора та представника потерпілого, які вважали судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 28 вересня 2013 року близько 08-30 год., на перехресті вул. Шевченка з провулком Шевченка в м. Мена Чернігівської області, автомобіль марки ВАЗ-21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 наїхав на мопед під керуванням ОСОБА_10 , внаслідок чого останній упав та одержав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, забійної рани волосистої частини голови, внутрішньочерепної гематоми лівої скроневої долі з переломом скроневої кістки з переходом на основу черепа, що підтверджується висновками судово-медичної експертизи № 304 від 12 листопада 2013 року ( том 1 а. п. 86-88) та даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28 вересня 2013 року, з яких вбачається, де саме відбулося зіткнення, між якими транспортними засобами і за участю яких водіїв.

В протоколі огляду місця ДТП наявні підписи всіх учасників, в тому числі понятих, двох спеціалістів, водія обвинуваченого ОСОБА_6 , особи, яка проводила огляд - слідчого ОСОБА_14 ( том 1 а.п.89-92).

Проведення огляду супроводжувалося фотозйомкою, а тому доводи апеляційної скарги, що названий процесуальний документ є недопустимим доказом, не заслуговують на увагу. Якщо апелянт мав на увазі план - схему, складену від руки, в томі 1 на а. п. 95, то вона підписана слідчим, понятими та водієм ОСОБА_6 , без застережень в ній неправильностей та виправлень і сама по собі не скасовує відомостей, одержаних під час огляду місця пригоди.

Данні одержані під час проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 вказують на те, що водій автомобіля ОСОБА_6 побачив небезпечний маневр водія мопеда за 21,20 метрів, тоді як при застосуванні гальмування його автомобіль зупинявся через 12, 56 метри, вдруге через 12.40 метрів, що дозволяло йому уникнути зіткнення з мопедом, шляхом зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу ( том 1 а. п. 96-100).

З метою перевірки та уточнення відомостей був проведений слідчий експеримент з потерпілим ОСОБА_10 , який показував та пояснював, що з крайнього правого розташування на дорозі, у своїй смузі руху він перемістився вліво, включив показник повороту та показав знак рукою про намір здійснити зміну руху, десь доїхав до середини зустрічної смуги руху, як відчув удар та втратив свідомість ( том. 1 а. п.101-105).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що названу слідчу дію проводив начальник слідчого відділу Менського РВ УМВС ОСОБА_13 , який не є слідчим, безпідставні, за посадою в Менського РВ ОСОБА_13 начальник слідчого відділу, тоді як у кримінальному провадженні, він виступає в якості слідчого та має право проводити досудове розслідування або доручати його проведення слідчим відділу.

План-схема, додана до протоколу слідчого експерименту містить виправлення ( том. 1 а. п. 103), проте не спростовує результати одержані під час цієї слідчої дії.

У даному кримінальному провадженні було проведено чотири автотехнічні експертизи: первинна, дві додаткові та комісійна автотехнічні експертизи, сторона захисту надала висновок ТОВ Експертно-правового центру „ Правекс.

Кримінально-процесуальний Закон не визначає наперед сили та значення доказів. Висновки експерта оцінюються не за порядковим номером їх проведення та кількістю, а за внутрішнім переконанням суду, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженню усіх обставин кримінального провадження.

Кожний доказ оцінюється з точки зору допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Віддаючи перевагу висновкам експертиз, проведених стороною обвинувачення, суд першої інстанції детально їх перевірив, в тому числі з викликом експертів в судове засідання, під час якого сторона захисту змогла поставити свої запитання.

Порушуючи питання про проведення судової авто технічної експертизи, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 поставив питання, на які вже були надані відповіді ( клопотання на а.п. 242 в том. 1).

Так, відповідно до висновку експертизи обставин та механізму ДТП від 31 липня 2014 року № 271 в дорожній ситуації, що склалася, за показаннями водія мопеду, водій автомобіля ВАЗ в умовах місця події дорожньо - транспортної пригоди, мав технічну можливість зупинити керований автомобіль до місця наїзду на мопед, при умові своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду ( том 1 а. п. 150-155).

На достовірність експертного висновку вказують і результати слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які вказують на те, що ОСОБА_6 побачив маневр водія мопеда за 21,20 метрів, при застосуванні гальмування його автомобіль зупинявся через 12, 56 метри, вдруге через 12.40 метрів. Оскільки автомобіль збив мопед, застосування екстреного гальмування, водієм ОСОБА_6 було здійснене із запізненням.

Згідно з висновками комісійної автотехнічної експертизи від 26 листопада 2014 року № 545 ( том 1 а. п. 160 -165), в умовах місця події, якщо першим розпочав маневр обгону водій автомобіля, після чого розпочав маневр повороту ліворуч водій мопеда, водій автомобіля повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 12.3, 14.6 „а Правил дорожнього руху, а саме рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год., у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу; не здійснювати обгону на перехресті.

В умовах місця події, якщо першим розпочав маневр повороту ліворуч водій мопеда, після чого розпочав маневр обгону водій автомобіля, то останній повинен був діяти в межах вимог п. 12.4, п. 10.1, 14.2 „б та 14.6 а Правил дорожнього руху, не перевищувати швидкість руху в населеному пункті, перед початком обгону переконатися, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір перестроювання ліворуч, не порушувати заборони обгону на перехресті.

Захисна версія обвинуваченого, що він на дорозі як водій автомобіля здійснював обїзд велосипедистів, не виправдовує його в інкримінованому злочині. У пункті 1.10 Правил дорожнього руху надане тлумачення термінів, згідно яких обгін є випередженням одного або кількох транспортних засобів. пов`язане з виїздом на зустрічну смугу руху.

Обвинувачений ОСОБА_6 виїхав на зустрічну смугу руху, де відбувся первинний контакт його автомобіля ВАЗ 21099 з лівою боковою стороною мопеду Мустанг, на відстані близько 114 см. від передньої частини мопеду. Обгін розпочав в межах перехрестя, наявність якого міг спостерігати з відстані 57 метрів, що сам же пояснював під час проведення слідчого експерименту.

Не прийнявши до уваги, експертне дослідження № 10-02/15 від 28 лютого 2015 року ТОВ Експертно-правового центру „Правекс, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що назване дослідження не відповідає фактичним обставинам справи та проведене в установі, де захисник обвинуваченого працює юристом.

Крім того, в судовому засіданні допитувалися експерти, які досліджували транспортні засоби, умови та обстановку події дорожньо-транспортної пригоди, які підтвердили достовірність та наукову обґрунтованість висновків проведених ними експертиз.

Відповідаючи на питання експерт ОСОБА_11 заявив, що модель розвитку дорожньо-транспортної пригоди, викладена водієм автомобіля ОСОБА_6 виключає модель цієї дорожньо-транспортної пригоди, викладена потерпілим ОСОБА_10 . При цьому, звернув увагу, що в умовах видимості перехрестя 57 метрів та швидкості автомобіля не більше 60 км./год автомобіль обвинуваченого зупинився б перед стовпом і не було б такої деформації як заглиблення транспортного засобу в стовп на 0,5 метра.

Про те, що експертам достатньо було надано матеріалів для дослідження, правильні вихідні данні, свідчить і клопотання захисту під час апеляційного розгляду при призначенні повторної авто технічної експертизи використати вихідні данні, зазначені у постанові про призначення додаткової авто технічної експертизи від 28 листопада 2014 року ( том 1 а. п. 166-167).

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого та його захисника, що відмовою в призначенні і проведенні повторної автотехнічної експертизи суд порушує рівність сторін, не відповідають дійсності. Проведені автотехнічні експертизи досліджували модель поведінки обох водіїв, кожний з яких викладає свою позицію і доводить її достовірність. Жодна експертна установа та експерти, не зможе замінити суд і віддати перевагу показанням водія мопеда чи водія автомобіля.

В умовах місця події за показами водія автомобіля ВАЗ з технічної точки зору, йому не була утворена аварійна обстановка, а технічною причиною виникнення події дорожньо-транспотної пригоди було невиконання ним вимог п. 12.3 та п.14.6 „а Правил дорожнього руху, що вбачається з висновків додаткової авто технічної експертизи від 30.12.2014 року і спростовує посилання захисту, що показання ОСОБА_6 про обставини зіткнення транспортних засобів, не приймалися до уваги ( том 1 а. п. 169-173)

Вирішуючи питання про наявність прямого причинного зв`язку між діяннями, пов`язаними з порушеннями правил безпеки руху, суд першої інстанції дослідив поведінку обох водіїв і закономірно прийшов до висновку, що травмування водія мопеда, пов`язане саме з порушеннями правил безпеки руху, допущеними водієм ОСОБА_6 , який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, допустив обгін на перехресті та своєчасно не зменшив швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого збив та травмував водія мопеда.

Оскільки кримінальний закон застосований правильно і покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17