АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/393/15 Справа № 185/9886/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене до єдиного державного реєстру за № 0000097 від 28 червня 2014 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 426 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_6
В апеляції:

- захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.02.2014 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, пом`якшивши покарання та визначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 426 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України строком на 1 рік позбавлення волі.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує невідповідністю призначеного обвинуваченому судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки покарання за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Захист зазначив, що з обставин справи, в умовах, що склалися під час захоплення військової частини, обвинувачений прийняв рішення на користь збереження життів військовослужбовців. З врахуванням даних про особу обвинуваченого, того, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його стану здоров`я, вирок суду в частині покарання є надто суровим, натомість відповідно до ст. 69 КПК України є підстави визначити обвинуваченому покарання нижче від нижчої межі, визначеної ч.2 ст. 426 КК України.

За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 426 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, з позбавленням права обіймати керівні посади Національної Гвардії України, МВС України на строк один рік шість місяців.

Задоволено позов Військової частини № НОМЕР_1 Національної Гвардії України МВС України та стягнуто з ОСОБА_7 , на користь Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України та військової частини НОМЕР_1 , грошові кошти в сумі 6 166 727 / шість мільйонів сто шістдесят шість тисяч сімсот двадцять сім/ грн. 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Також стягнуто з ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2457 /дві тисячі чотириста п`ятдесят сім/ грн.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 426 КК України, за наступних обставин.

За наказом командуючого ІНФОРМАЦІЯ_2 №111ос від 24.10.2013 року ОСОБА_7 призначений на посаду командира військової частини № НОМЕР_1 . 27 червня 2014 року, приблизно о 20 годині, до військової частини прибули озброєні представники так званої «Донецької Народної Республіки» (далі ДНР) в кількості близько 100 осіб та погрожуючи здійснити напад на військову частину з використанням крупнокаліберної стрілецької зброї та мінометів, висунули вимоги щодо здачі всієї зброї, бойової та іншої техніки, а також звільнення особовим складом військової частини № НОМЕР_1 території військового містечка, на якому розташована зазначена військова частина. У зв`язку з цим, озброєні представники так званої ДНР викликали полковника ОСОБА_7 за межі території частини на переговори. В ході переговорів озброєні особи в кількості 15 осіб протиправно увійшли на контрольно-пропускного пункт військової частини № НОМЕР_1 .

Командир військової частини № НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що за результатами переговорів з озброєними представниками так званої далі ДНР, останні не залишать вже території військової частини, більш того, ними розпочато штурм охоронюваного об`єкта, знаючи, що особовий склад військової частини № НОМЕР_1 перебуває у повній бойовій готовності за раніше наданою ним особисто командою «До бою», та маючи за викладених обставин можливість віддати через засоби радіозв`язку команду «вогонь», не прийняв рішення щодо завдання збройного опору нападникам та надав команду підлеглому особовому складу військової частини № НОМЕР_1 на залишення своїх вогневих позицій, здачу зброї до кімнат зберігання зброї військової частини та залишення території військової частини.

Таким чином, полковник ОСОБА_7 , будучи командиром військової частини № НОМЕР_1 , на порушення вимог ст.ст. 11,22,58,59,67 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 2, 5, 10, 33 Статуту бойової служби військ внутрішньої та конвойної охорони, знаходячись на території військової частини № НОМЕР_1 , виконуючи службово-бойове завдання з охорони території військової частини № НОМЕР_1 , не організував на належному рівні та не забезпечив виконання покладеного, відповідно до ст. 5 Статуту бойової служби військ внутрішньої та конвойної охорони на військову частину завдання з охорони та оборони військової частини, не віддав наказу на відкриття вогню та організації опору озброєним представникам так званої ДНР, а навпаки віддав наказ на здачу зброї до кімнат зберігання зброї та залишення території військової частини № НОМЕР_1 .

Внаслідок чого озброєння, боєприпаси, військова та інша техніка, військове майно автомобільної служби та служби озброєння військової частини № НОМЕР_1 були захоплені озброєними представниками ДНР, чим були спричинені тяжкі наслідки нематеріального характеру у вигляді підриву авторитету та бойового духу підрозділів Національної Гвардії України та тяжкі наслідки матеріального характеру у вигляді втрати озброєння у кількості 1587 автоматів АК-74, 31 автоматів АКС-74У, НОМЕР_2 автоматів АКС-74, 108 кулеметів РПК-74, 347 пістолетів ПМ, 66 снайперських гвинтівок СВД, 110 під ствольних гранатометів ГП-25, боєприпасів до вказаної зброї, військової техніки у кількості 4 БТР-70 та 2 БРДМ та іншого військового майна автомобільної служби та служби озброєння військової частини № НОМЕР_1 загальною вартістю 6 166 727,50 грн.

Заслухавши: доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційні доводи та вимоги, просили врахувати клопотання Головного управління Національної гвардії України щодо пом`якшення покарання та змінити вирок, визнати вчинення злочину під впливом погрози з метою збереження життів військовослужбовців як обставину яка пом`якшує покарання та призначити ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України строком на 1(один) рік позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст. 426 КК України правильно. Обставини справи і правова кваліфікація в апеляційній скарзі не оспорюється.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Доводи захисту щодо занадто суворого призначення покарання обвинуваченому з посиланням на неврахування судом першої інстанції обставин справи, скоєння злочину під погрозою, особи обвинуваченого, що є підставою для застосування ст. 69 КК України і призначення покарання строком на один рік позбавлення волі не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд,умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про призначення покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, спричинення тяжких наслідків у вигляді підриву авторитету та бойового духу підрозділів Національної гвардії України та тяжкі наслідки матеріального характеру у вигляді втрати озброєння, боєприпасів до вказаної зброї, військової техніки, та іншого військового майна автомобільної служби озброєння військової частини № НОМЕР_1 загальною вартістю 6 166 727, 50 грн. При цьому судом враховано особу обвинуваченого. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Зазначені обставини у апеляційній скарзі захисту не спростовані.

Таким чином, визначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання призначено у відповідності з вимогами вказаних норм закону.

Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи захисту щодо скоєння злочину, а саме невиконання обвинуваченим дій, які він за своїми службовими обов`язками як військова службова особа повинен був виконати з посиланням на пом`якшуючи таку обставину як здійснення на обвинуваченого тиску і погроз з боку озброєних представників ДНР, колегія суддів, вважає необґрунтованим і така обставина не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливає на пом`якшення покарання, а інших таких обставин, колегією судів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що покарання призначене ОСОБА_7 за скоєний ним злочин є обґрунтованим і справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4