Справа № 1-31/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19
березня 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ТАРАН С.М.,

за участю прокурора ЦОЙ Т.Б., розглянувши у відкритому
судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1.,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1 громадянина України, українця, з повною загальною середньою
освітою, непрацюючого, жонатого, який має на утриманні малолітню дитину, 2007
р. народження, військовозобов'язаного, раніше судимого:

1) Новомиргородським
районним судом 24.03.1989 р. за ст. ст. 140 ч. 1, 141 ч. 2, 17, 140 ч. 2 КК
України до 3 років позбавлення волі та звільненого 21.01.1992 р. за відбуттям
строку покарання;

2) Кіровським районним судом м. Кіровограда
10.09.1993 р. за ст. ст. 141 ч. 2, 142 ч. 2 КК України до 8 років позбавлення
волі;

3) Новомиргородським районним судом 21.01.2004
р. за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, який звільнився
12.12.2006 р. внаслідок відбуття строку покарання та проживає по вул. Ж., 13,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.
190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 05.09.2007 р. близько 19 години підсудний ОСОБА_1, з корисливих
спонукань, перебуваючи у житловому будинку брата дружини, який розташований за
АДРЕСА_1 під приводом зателефонувати власній дружині, зловживаючи довірою
ОСОБА_2 заволодів його мобільним телефоном “Fly - 2080” вартістю 902,50 грн. та
СІМ-картою оператора мобільного зв'язку “Київ-стар” за 25 грн., завдавши
потерпілому шкоди на загальну суму 927,50 грн.

Продовжуючи
злочинну діяльність, в ніч на 22.12.2007 р. близько 01 години ОСОБА_1., з
корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння у житловому будинку, який розташований за АДРЕСА_2.,
штовхнувши господаря домоволодіння на ліжко, відкрито викрав з кишені штанів
ОСОБА_3. гроші у сумі 750 грн. та гаманця вартістю 40 грн., завдавши майнової
шкоди потерпілому на загальну суму 790 грн.

Згаданим майном
розпорядився за власним розсудом.

Висновки суду
про винуватість ОСОБА_1 у викраденні чужого майна ґрунтуються на доказах,
безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного та інших документах.

Підсудний
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав
повністю, проте від дачі показань відмовився, посилаючись на те, що органами
досудового слідства правильно зазначені обставини скоєння злочинів, а також на
вимоги ст. 63 Конституції України.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти
цього не заперечують учасники судового розгляду. Тому суд обмежує перевірку та
дослідження доказів у справі допитом підсудного за правилами ч. 3 ст. 299 КПК
України.

Таким
чином, вина ОСОБА_1 у викрадені чужого майна повністю підтверджується
сукупністю добутих по справі доказів, котрі узгоджуються між собою, перевірені
в судовому засіданні і сумнівів у суду не викликають.

Сукупність
вище вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що підсудний скоїв:

1) відкрите
викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілого, вчинене повторно. Тому його дії потрібно
кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України;

2) заволодіння чужим майном шляхом зловживання
довірою (шахрайство), вчинене повторно. Таке діяння необхідно кваліфікувати за
ч. 2 ст. 190 КК України.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що
вказаними злочинами була заподіяна шкода потерпілим на загальну суму відповідно
927,50 грн. та 790 грн.

ПотерпіліОСОБА_2
та ОСОБА_3. під час досудового слідства не пред'явили цивільного позову, бо
викрадене майно було повернуте винним у повному обсязі (а. с. 22-23, 68).

Тому суд
зараховує вказане майно в рахунок відшкодування завданої злочином шкоди.

При призначенні
міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння умисних злочинів
середньої тяжкості і тяжкого, а також особу ОСОБА_1., який раніше неодноразово
засуджувався за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання
зарекомендував себе негативно, має на утриманні малолітню дитину (а. с. 77-87).

Обставиною, що:

пом'якшує
покарання підсудного, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку
потерпілим (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України);

обтяжує його
покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння (п. 13 ч.
1 ст. 67 КК України).

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про неможливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства, а тому
міркує за необхідне обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.

27.12.2007 р.
ОСОБА_1. був затриманий по підозрі у вчиненні інкримінованого злочину, а
29.12.2007 р. - за постановою судді Новомиргородського районного суду - взятий
під варту (а. с. 32, 36).

Тому за
правилами ст. 338 КПК України потрібно зарахувати у термін відбування покарання
час затримання з 27 по 29.12.2007 р., а також тримання підсудного під вартою
під час досудового слідства з 29.12.2007 р. до розгляду справи в суді.

Керуючись ст.
ст. 81, 321-324, 338, 349 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,
та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на:

1) 4 (чотири) роки
- за ч. 2 ст. 186 КК України;

2) 2 (два) роки - за ч. 2 ст. 190 КК України.

За правилами ч.
1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим
призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири)
роки.

До набрання
вироком законної сили міру запобіжного заходу - взяття під варту - залишити без
зміни.

Строк відбування
покарання відраховувати з моменту затримання засудженого, тобто з 27 грудня
2007 року.

Зарахувати у
термін відбування покарання час затримання з 27 по 29.12.2007 р., тобто дві
доби, а також подальше тримання під вартою під час досудового слідства з
29.12.2007 р. до розгляду справи в суді в календарному обчисленні.

Речові докази,
після набрання вироком законної сили:

мобільний
телефон “Fly -
2080”, який належить потерпілому ОСОБА_2 та знаходиться у нього на
зберіганні, - залишити зазначеному володільцеві;

штани
потерпілого ОСОБА_3, що перебувають на зберіганні в Новомиргородському РВ УМВС,
- повернути згаданому власникові.

Апеляція на вирок
може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же термін з часу
вручення йому копії вироку.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО