Справа № 1-кп/463/177/14 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/26/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого - ОСОБА_2 ;

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю прокурора - ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

адвокатів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.04.2014 року за №0000195, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , -

в с т а н о в и в:
ц и м в и р о к о м: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костомукша, Карельської АССР, громадянина Російської Федерації, росіянина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обрано покарання ОСОБА_11 за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

З врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, у строк визначеного покарання повністю зараховано не відбуте покарання шляхом поглинання менш суворого покарання визначеного за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2014 року більш суворим та вирішено вважати ОСОБА_11 остаточно засудженим до покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_11 вирішено рахувати з часу затримання з 17.04.2014 року, зарахувавши у строк відбуття покарання період перебування під вартою з 02.04.2014 року по 15.04.2014 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_11 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати -витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2445 грн. 27 коп.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костомукша, Карельської АССР, громадянина Російської Федерації, росіянина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України та його виправдати.

Відповідно до положень ст. 377 КПК України звільнено ОСОБА_12 з-під варти в залі суду.

Речові докази у справі: бойові припаси - патрони кал.9 мм (9x18) до бойової нарізної вогнепальної зброї, виготовлені заводським способом, придатні для стрільби із пістолетів «Макарова» та пістолетів-кулеметів відповідного калібр в кількості 16 штук; промислову 200-грамову тротилову шашку, яка відноситься до конструктивно оформлених зарядів бризантної вибухової речовини тротилу, вибуховий пристрій - електродетонатор ЕДП з двома електропровідниками вирішено знищити.

Повернуто ОСОБА_13 внесені нею кошти в якості застави ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на досудовому слідстві в розмірі 48720 грн. 00 коп., згідно квитанцій від 14.04.2014 року №105954041 та №105954043.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений ОСОБА_11 , перебуваючи на території України, у проміжок часу з 20.03.2014 р. по 02.04.2014 року у невстановленому місці, у невстановленої слідством особи, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав бойові припаси - патрони кал.9 мм (9x18) до бойової нарізної вогнепальної зброї, виготовлені заводським способом, придатні для стрільби із пістолетів «Макарова» та пістолетів-кулеметів відповідного калібру в кількості 16 штук; промислову 200-грамову тротилову шашку, яка відноситься до конструктивно оформлених зарядів бризантної вибухової речовини тротилу та придатна до вибуху, та вибуховий пристрій - електродетонатор ЕДП з двома електропровідниками, який придатний для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини з електродетонатором. Вказані бойові припаси, вибухову речовину з вибуховим пристроєм обвинувачений помістив у подушку та незаконно зберігав в багажному відділенні автомобіля марки Lada Samara 211440, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, які 02.04.2014 року були виявлені та вилучені слідчо-оперативною групою в ході огляду автомобіля.
Прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону; невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і призначити покарання:
ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань визначити остаточну міру покарання ОСОБА_11 у вигляді 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань визначити остаточну міру покарання ОСОБА_12 у вигляді 5 років позбавлення волі.
Зазначає, що судом в порушення ст. 374 КПК України , при ухваленні оскаржуваного вироку, не зазначено складу суду, який ухвалив вирок, даних про наявність судимостей у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вироком цього ж суду від 06.06.2014 року за їх обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 146 КК України за яким останніх засуджено до 1 року обмеження волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із встановленням іспитового строку терміном на 1 рік.
У мотивувальній частині вироку не наведено обвинувачення, яке висувалось ОСОБА_12 та яке суд визнав недоведеним, не зазначено підстав для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Зокрема у вироку лише вказано доведене ОСОБА_11 обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України.
Вказує, що судом не наведено мотивів з яких суд відкинув доводи обвинувачення. У тому числі першочергові показання ОСОБА_12 , наданих в судовому засіданні 21.05.2014 року щодо повного визнання ним своєї вини, обставин придбання боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв, які суд сприймав безпосередньо.
У суді першої інстанції ОСОБА_12 повідомив обставини, за яких він разом із ОСОБА_11 придбали боєприпаси, вибухові пристрої та речовини у м. Києві.
Судом безпідставно не взято до уваги доводи обвинувачення щодо взаємоузгоджених дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки вказані особи обвинувачуються в тому, що маючи єдиний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили незаконне придбання, зберігання бойових припасів,вибухових речовин та присторіїв, без передбаченого законом дозволу.
В своїх показаннях у судовому засіданні обвинуваченні стверджували, що вони постійно перебували разом, всі їх дії були обдуманими, узгоджувались наперед, а від так суд прийшов до невірного переконання про необхідність відокремлення дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
При цьому судом не взято до уваги та не дано оцінку тому факту, що засуджений ОСОБА_11 , та виправданий ОСОБА_12 в Україну приїхали на одному автомобілі, в якому зберігались їх особисті речі.
На території України, вони завжди перебували разом.
З даних показань ОСОБА_14 , які суд сприймав безпосередньо, вбачається, що ОСОБА_12 не міг не знати про наявність в автомобілі ОСОБА_11 боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв.
ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині визнання його винним за ч. 1 ст. 263 КК України і провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого злочину.
На досудовому слідстві він себе оговорив, оскільки захист його прав та інтересів здійснював захисник ОСОБА_15 який в минулому працював в УБОЗі Львівської області. Саме він запропонував йому та ОСОБА_12 визнати вину за ч. 1 ст. 263 КК України, взамін на умовне засудження.
Апелянт зазначає, що при незрозумілих обставинах в його транспортному засобі, було вилучено боєприпаси, які ні йому, ні ОСОБА_12 не належать, при проведенні відповідної експертизи, ні на пакеті з вибухівкою та набоями, ні на самих вилучених предметах відбитків пальців, ні його, ні ОСОБА_12 не виявлено.
Адвокатом Савчуком в інтересах ОСОБА_11 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження в інтересах його довірителя закрити за відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Апелянт зазначає, що ОСОБА_11 був затриманий працівниками міліції 02.04.2014 року біля 16:00 год. і до приїзду слідчої оперативної групи знаходився у розпорядженні працівників міліції. Близько 18 год. слідчим, разом із понятими та експертом з його дозволу було оглянуто автомобіль і в багажному відділенні в подушці знайшли патрони, вибухову речовину з вибуховим пристроєм.
Апелянт стверджує, що після затримання працівниками міліції, у нього забрали ключі від машини і останні мали вільний доступ до автомобіля, вибухівку і патрони йому підкинули, а докази по справі є сфальсифіковані.
Органами досудового розслідування та судом, допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять не правосудним постановлене судове рішення. Обставини, які мають істотне значення для кримінального правопорушення, належним чином не були з`ясовані.
Так зокрема з протоколу огляду місця події від 02.04.2014 року вбачається, що огляд транспортного засобу розпочатий о 20 год. 15 хв. і закінчений о 00 год. 20 хв. 03.04.2014 року. Згідно протоколу про затримання особи від 03.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_11 був затриманий працівниками міліції о 01 год. 45 хв., а в обвинувальному акті фігурує година затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 о 18 год.
Апелянт зазначає, що ні досудовим слідством, ні судом першої інстанції не перевірено покази ОСОБА_11 про те, що патрони та вибухівку йому було підкинуто у машину.
В суді не був допитаний слідчий ОСОБА_16 про обставини, на думку апелянта схиляння ОСОБА_11 до оговорення себе на предмет придбання патронів та вибухівки зі сторони адвоката ОСОБА_15 та мама ОСОБА_11 ОСОБА_17 .
На думку апелянта, досудовим розслідуванням, було грубо порушено право підозрюваного ОСОБА_11 на захист.
З моменту його затримання, наданням правової допомоги займався адвокат ОСОБА_8 , згідно доручення Центру по наданню безоплатної правової допомоги, а в подальшому до участі у провадженні на досудовому слідстві було допущено адвоката ОСОБА_15 , а його ( ОСОБА_8 ) усунуто від справи, хоча ОСОБА_11 такої згоди не давав.
У доповненні до апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_8 , підсудній ОСОБА_11 підтримали подані ними апеляційні скарги, однак зазначили, що у разі відмови в задоволенні їх апеляційних скарг, ставлять питання про застосування до ОСОБА_11 Закону України « Про амністію у 2014 році». (а.с.196 Т 4).
Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав подану свою апеляцію та просить відхилити апеляції обвинуваченого ОСОБА_11 та його адвоката ОСОБА_8 , думку обвинуваченого ОСОБА_11 та його адвоката, які просять задоволити їх апеляційні вимоги, а у задоволенні апеляції прокурора відмовити, думку адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , яка вважає вирок суду, щодо її довірителя ОСОБА_12 є законним і просить у задоволенні апеляції прокурора відмовити, оглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, свідків, які зафіксовані на технічному носії, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають.
Розгляд апеляційних скарг проводиться у відсутності обвинуваченого ОСОБА_12 , який належним чином був повідомлений про день та час апеляційного розгляду, про що свідчать розписки, долучені до матеріалів провадження, однак в судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив.
Інтереси ОСОБА_12 у суді апеляційної інстанції представляє захисник ОСОБА_9 .
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Покликання апелянтів: ОСОБА_11 та його захисника на те, що він не вчиняв інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи та доказам, зібраним у кримінальному провадженні.
Допитаний у суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_11 фактично підтвердив свої покази, дані у суді першої інстанції, зазначивши, що він з ОСОБА_12 прибули у м.Львів відпочити та з метою «заробити грошей».
Придбавши планшет, вони найшли інформацію про найбагатшу людину Львівщини п. ОСОБА_18 , та вирішили його викрасти з метою викупу. Протягом трьох днів збирали про дану особу інформацію, слідкували за помешканням, яке знаходиться у м.Львові по вул.Лисинецькій, слідкували за транспортом, з метою встановлення автомобіля на якому пересувається ОСОБА_18 .
Однак 02.04.2014 року близько обіду, його та ОСОБА_12 , які перебували в автомашині належній йому / ОСОБА_11 / виявили охоронці ОСОБА_18 , які працюють у підрозділі міліції, з`ясовували, що вони роблять.
В подальшому на місце події прибули працівники УСБУ, УБОЗу та слідчо-оперативна група. Близько 18:00 год. було оглянуто його автомобіль Lada Samara 211440, д.н. НОМЕР_1 , у багажнику якого з наволочки подушки було вилучено кульок, в якому в подальшому він дізнався знаходився тротил, детонатор та патрони, які ні йому, ні ОСОБА_12 не належать.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_11 зазначив, що з ОСОБА_12 постійно перебували у машині, а ключі від транспортного засобу знаходилися у замку запалювання.
Огляд машини проводився у присутності апелянта ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які сиділи у транспортному засобі, все, що відбувалося у салоні машини він бачив, оскільки все відбувалось у полі зору, огляд проводився з участю експерта, 2 понятих, перекладача.
Коли проводили огляд багажника, то він / ОСОБА_11 / та ОСОБА_12 сидів у машині лише, коли «пакет витягнули з багажника автомобіля», то він / ОСОБА_11 / вийшов із салону.
ОСОБА_11 , зазначив, що протокол огляду транспортного засобу складався у його присутності, однак в приміщенні УБОЗу, в подальшому ним було зазначено, що він не згідний з протоколом, оскільки вилучені боєприпаси не його, і вину він не визнає.
Разом із тим ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції зазначив, що скарг на не правомірні дії на його думку працівників міліції не писав, дача згоди на огляд транспортного засобу написана ним власноручно, жодного тиску, фізичного чи морального, працівниками міліції, СБУ чи інші, не здійснювали.
Тілесні ушкодження, які він мав 02.04.2014 року не пов`язані з неправомірною поведінкою працівників міліції, СБУ і до даного провадження у справі відношення не мають.
ОСОБА_11 не заперечив, що спочатку його інтереси представляв захисник ОСОБА_8 , однак у подальшому його родичі заключили угоду із адвокатом ОСОБА_15 , який і надавав йому юридичну допомогу, проти чого він не заперечував.
Покликання апелянтів ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на те, що огляд транспортного засобу ВАЗ 211440 д.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 проводився з порушенням вимог Закону, не заслуговує на увагу.
Допитаний в якості свідка у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції слідчий ОСОБА_19 показав, що як слідчий в складі слідчо-оперативної групи, він виїжджав на місце події 02.04.2014 року близько 17-18 год. На місці події у м. Львові в районі вул.Лисинецької знаходився автомобіль ВАЗ 211440 д.н. НОМЕР_1 в якому знаходились двоє молодих людей, які пізніше стало відомо громадяни Російської Федерації ОСОБА_11 , який сидів за кермом та ОСОБА_12 , який сидів на місці пасажира на переді.
У розмові із ними йому /Борису/ стало відомо, що обоє мали намір викрасти п. ОСОБА_18 з метою викупу.
В подальшому отримавши усну та письму згоду від ОСОБА_11 на огляд транспортного засобу, з участю понятих, експерта, перекладача, було проведено огляд автомобіля.
Свідок ОСОБА_19 зазначив, що письмова згода ОСОБА_11 на огляд його автомобіля була написана ним особисто на ім`я слідчого добровільно.
При огляді автомобіля, обоє як ОСОБА_11 так і ОСОБА_12 були присутні та мали змогу спостерігати як саме проводиться огляд. Коли проводився огляд багажника, обоє осіб знаходились біля машини з правої сторони.
З багажного відділення у наволочці подушки було виявлено патрони та боєприпаси. Було складено відповідний протокол, зауважень щодо проведення огляду автомобіля в учасників процесуальної дії не було.
Разом із тим ОСОБА_11 зазначив, що вилучені боєприпаси та патрони йому не належать.
Допитані в суді першої інстанції свідок ОСОБА_20 показав, що на початку квітня 2014 року він разом з працівниками УСБ України у Львівській області ОСОБА_21 . ОСОБА_22 та ОСОБА_23 приблизно 17-18 год. прибули на вул.Лисинецьку у м.Львові, де було виявлено автомобіль ВАЗ з російськими номерами. Присутні біля автомобіля особи представились охороною ОСОБА_18 та вказали на підозрілий транспортний засіб та двох молодих хлопців, які протягом декількох днів появлялись в районі помешкання ОСОБА_18 .
В подальшому на місце події було викликано слідчо-оперативну групу та експертів.
Слідчий з участю понятих та експертів провели огляд автомобіля та з багажного відділення автомобіля було вилучено поліетиленовий пакет у якому знаходились патрони та тротилова шашка з детонатором. Дані предмети були оглянуті всіма учасниками процесуальної дії і опечатані у спеціальному пакеті.
Дане ствердили допитаний у суді першої інстанції і свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 зазначили, що саме ними було виявлено підозрілий транспортний засіб з російськими номерами та двох мужчин. В подальшому вони повідомили про це ОСОБА_26 заступника генерального директора ТВК «Південний», який на місце події викликав працівників УСБУ у Львівській області.
До приїзду працівників УСБУ обоє обвинувачені ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) перебували в автомобілі, інколи виходили перекурити, багажник автомобіля був закритий, ключі були в них. В подальшому прибула слідчо-оперативна група, яка проводила огляд та вилучення речей, які виявленні в автомобілі.
Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_27 , та ОСОБА_28 зазначили, що вони були залученні працівниками міліції, в якості понятих до огляду транспортного засобу ВАЗ 211440 д.н. НОМЕР_1 , який перебував 02.04.2014 року близько 19-20 год. по вул. Лисинецькій у м.Львові. В салоні автомобіля знаходились обвинувачені.
В процесі огляду автомобіля, було виявлено різні речі, зокрема з багажника автомобіля вилучена подушка, в наволочці якої виявлено тротилову шашку, патрони, детонатор.
Процесуальна дія проводилась з участю експерта. Коли експерт взяв подушку, то ОСОБА_11 сказав, що «ці речі не його».
З протоколу огляду місця події від 02.04.2014 року (а.с.8-21 том 2) вбачається, що в процесі огляду багажного відсіку автомобіля марки ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_1 в присутності понятих, в багажному відділенні автомобіля було виявлено поліетиленовий пакет, який знаходився на дні наволочки жовто-коричневого кольору одягнутої на подушку жовто-синього кольору, в якому знаходилися: прямокутний предмет оранжевого кольору з написом чорними буквами «Тротиловая шашка 200г, ВО-590», паперова коробка прямокутної форми в середині якої знаходилися набої в кількості 16 штук з маркуванням на нижній частині гільзи 270-95, металевий циліндричний предмет сріблястого кольору з приєднаним до нього провідником синього кольору.
Згідно висновку балістичної експертизи від 08.04.2014 року №5/441 (а.с.77-78 том №4) вбачається, що шістнадцять патронів, вилучених з автомобіля марки ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 -10 по вул. Лисеницька, 12 в м Львові, являються боєприпасами патронами кал.9 мм (9х18) до бойової нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру. Дані патрони, виготовлені заводським способом, придатні до стрільби із пістолетів «Макарова» та пістолет-кулеметів відповідного калібру.
Згідно висновку комплексної хімічної-вибухотехнічної експертизи від 10.04.2014 року №2/33-3/304Е (а.с.32-37 том 3) вбачається, що вилучений в ході огляду з автомобіля марки ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_2 -10 по вул. Лисеницька, 12 в м Львові предмет оранжевого кольору являє собою промислову 200-грамову тротилову шашку, яка відноситься до конструктивно оформлених зарядів бризантної вибухової речовини тротилу та придатна до вибуху, а також вилучений предмет циліндричної форми світлого кольору з двома електропровідниками являє собою електродетонатор ЕДП, який відноситься до вибухових пристроїв, придатний для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.7 том 2) вбачається що власником автомобіля Lada Samara 211440, д.н.з. НОМЕР_2 -10 являється ОСОБА_11 .
Колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції про те, що протокол огляду місця події від 02.04.2014 року (а.с.8-21 Т.1) є належним доказом у справі, оскільки огляд автомобіля ВАЗ 211440 д.н.з. НОМЕР_1 проводився за наявної усної та письмової згоди власника транспортного засобу ОСОБА_11 .
Дана слідча дія огляд автомобіля ОСОБА_11 була проведена з дотриманням вимог ст. 233 КПК України за наявності письмової згоди власника, факт написання даної заяви ствердив у суді апеляційної інстанції і сам ОСОБА_11 . Разом з тим, показання ОСОБА_11 в тій частині, що дана заява писалась ним вже після проведення огляду автомобіля, не заслуговує на увагу, оскільки спростовується вищезазначеними доказами, зокрема показами свідків.
Крім того частково і самими показами ОСОБА_11 , який зазначив, що заява писалась особисто ним, жодного тиску з боку сторонніх осіб не було.
Колегія суддів вважає хибним покликання захисника ОСОБА_29 на те, що ОСОБА_11 був затриманий 02.04.2014 року о 18 год.
Як вбачається з протоколу затримання від 03 квітня 2014 року складеного слідчим відділу розслідування ОВС та ЗУОГ і ЗО СУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_16 в приміщенні службового кабінету УБОЗУ ГУ МВСУ у Львівській області, по вул. Наливайка, 16 у м.Львові… в присутності перекладача ОСОБА_30 , захисника ОСОБА_8 , відповідно до ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримано ОСОБА_11
ОСОБА_11 в присутності захисника та перекладача роз`яснено підстави затримання, права та обов`язки затриманого (а.с. 73, 75).
Дане ствердили своїми підписами всі учасники процесуальної дії, зокрема ОСОБА_11 і його захисник ОСОБА_8 , будь яких зауважень, доповнень не надійшло. ОСОБА_11 під розписку, з участю перекладача вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки (а.с. 78-79 Т.1).
Захист інтересів ОСОБА_11 згідно постанови слідчого ОСОБА_16 від 03.04.2014 року здійснював захисник ОСОБА_8 (а.с 82), залучено перекладача ОСОБА_31 (а.с. 83).
Протокол допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 03.04.2014 року проведений з участю захисника ОСОБА_8 (а.с. 84, 148-151 т.1).
Повідомлення про затримання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 03.04.2014 року о 02 год. 30 хв., скеровано на адресу Генерального консульства Російської Федерації у м.Львові вул.К.Левицького, 35, фак. 244-25-25 (а.с. 98,99, 100).
Згідно з долученої до матеріалів провадження угоди від 10 квітня 2014 року про надання правової допомоги, укладеної від імені ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_11 з адвокатом ОСОБА_15 вбачається, що адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 0000195 (а.с. 78-79).
Крім того до матеріалів провадження долучена заява ОСОБА_11 , зі змісту якої вбачається, що останній бажає, щоб його інтереси представляв саме адвокат ОСОБА_15 (а.с. 88 Т.2).
Постановою слідчого від 11.04.2014 року адвоката ОСОБА_15 було залучено до участі у даному кримінальному провадженні. (а.с.89 Т.2).
Отже твердження апелянта ОСОБА_29 про те, що на досудовому слідстві було порушено право на захист його довірителя ОСОБА_11 не заслуговує на увагу.
Разом із тим, право підозрюваного, обвинуваченого обирати того чи іншого захисника.
Разом із тим колегія суддів вважає, що не знайшло свого підтвердження і те, що будь ким із слідчих, чи інших осіб мало місце схилення обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до дачі неправдивих показів.
Оскільки як встановлено в суді апеляційної інстанції, і чого не заперечив ОСОБА_11 , жодного тиску зі сторони працівників міліції чи інших службових осіб не було.
Невизнання вини ОСОБА_11 , суд розцінює як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що в діях ОСОБА_12 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Сам факт виявлення та вилучення із автомобіля марки Lada Samara 211440 д.н НОМЕР_2 -10 бойових припасів, вибухової речовини та вибухового пристрою не вказує на те, що інкримінований досудовим слідством злочин скоїв обвинувачений ОСОБА_12 .
Автомобіль належить на праві власності ОСОБА_11 , саме він керував автомобілем, мав ключі та йому належить постіль у якій були вилучені заборонені предмети (а.с. 7 т. 2).
Сам факт приїзду ОСОБА_11 з ОСОБА_12 на територію України, їх дружні відносини не можуть свідчити прямим доказом вини ОСОБА_12 у вчиненні дій, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, так само як його визнавальні покази в суді., від яких він у подальшому відмовився. Інших даних як судом першої інстанції, так судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України зазначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 судом враховано суспільну небезпеку вчиненого злочину, а також особу , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, до арешту займався суспільно корисною працею, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 150, 151,157, 158, т. 2).
З врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, судом першої інстанції, у строк визначеного покарання повністю зараховано не відбуте покарання шляхом поглинання менш суворого покарання визначеного за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2014 року. Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 06.06.2014 року, щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вступив в законну силу.
Колегія суддів вважає, що обрана міра покарання відповідає вимогам ст. 65-67 КК України, підстав для обрання більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.
А від так враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Таких процесуальних порушень, які б могли тягти за собою скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Разом із тим, колегія суддів не вбачає законних підстав для застосування до ОСОБА_11 Закону України «Про амністію у 2014 році»
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:
Вирок Личаківського районного суду м.Львова від 01 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

З оригіналом вірно.

Суддя: ОСОБА_2

Виконав помічник судді: ОСОБА_32 .

Дата виготовлення 11.06.2015 р.

Ухвала набрала законної сили 04.06.2015 р.