Справа№751/1634/15-к
Провадження №1-кп/751/142/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2015 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернігова, освіта середня, одруженого, маючого малолітню дитину, раніше не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на день винесення вироку постійного місця роботи не має,
у скоєнні злочину, передбаченого ст. 212 ч. 1 КК України, -
сторона обвинувачення старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи службовою особою підприємства, на яку, згідно п. 3 та 6 ст. 8 та п. 1 ст. 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п. 16.1.2, 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010р., покладено відповідальність за фіксування всіх фактів здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства в документах бухгалтерського та податкового обліку, правильність нарахування та своєчасність сплати податків, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи всупереч загальнодержавним інтересам, порушуючи вимоги чинного законодавства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ненадходження до державного бюджету податків, шляхом умисної несплати сум задекларованих податкових зобов`язань та недоїмки (заборгованості перед бюджетом), знімав з розрахункового рахунку ТОВ фірма «Вена» готівкові грошові кошти, які, в порушення податкового законодавства, спрямовував на видачу позик працівникам підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів у значних розмірах.
Так, ОСОБА_3 , будучи директором ТОВ «Фірма «Вена», у період серпня-листопада 2012 року здійснив реалізацію всіх наявних на ТОВ «Фірма «Вена» об`єктів нерухомого майна та товарно-матеріальних цінностей ряду підприємств-контрагентів, за які вони перераховували грошові кошти в безготівковому вигляді на розрахункові рахунки ТОВ «Фірма «Вена».
Здійснивши у вищевказаний період реалізацію всіх наявних на підприємстві товарно-матеріальних цінностей та об`єктів нерухомого майна, при цьому відповідно отримавши від контрагентів грошові кошти на рахунки підприємства, ОСОБА_3 20.11.2012р. подав до ДПІ у м. Чернігові декларацію з ПДВ за жовтень 2012 року, в якій декларував у графі 9 «Усього податкових зобов`язань» суму 1 710 133 грн., яка являється лише частиною суми податкових зобов`язань, які виникли в результаті проведення вищевказаних операцій, та в графі 25 декларації «Сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду» задекларував податок на додану вартість у сумі 70 767 грн.
В той час, відповідно до даних в АРМІ «Архів податкової звітності» та меню «Перелік податкових накладних», за жовтень 2012 року ТОВ «Фірма «Вена» зареєстровано 2042 податкових накладних на загальну суму ПДВ 9 461 149,80 грн.
Крім того, станом на 30.11.2012р., згідно з особовим рахунком ТОВ «Фірма «Вена» ПДВ, сума недоїмки (заборгованості перед бюджетом) складала - 657 129, 84 грн.
Разом з цим, згідно з п. 87.9 ст.9 Податкового кодексу України №2766 - VI від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями у разі наявності у платника податків податкового боргу, спрямування коштів платником податків на погашення грошового: зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до п. 87.1. ст.87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів робіт, послуг, майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Відповідно до п. 87.2 ст.87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.п. 87.3.8 п. 87.3 ст.87 Податкового кодексу України, не можуть бути використані як джерела погашення податкового боргу платника податків: кошти інших осіб, надані платнику податків у вклад (депозит) або довірче управління, а також власні кошти юридичної особи, що використовуються для виплат заборгованості з основної заробітної плати за фактично відпрацьований час фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах з такою юридичною особою.
Однак, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про суму податкового боргу ТОВ «Фірма «Вена», маючи право першого банківського підпису фінансових документів, являючись розпорядником коштів, що надходили на рахунки підприємства від здійснення фінансово-господарської діяльності, всупереч вимог діючого податкового законодавства, переслідуючи мету умисного ухилення від сплати податків, володіючи достатніми фінансовими можливостями здійснити перерахування коштів до бюджету, не організував та не забезпечив оформлення і подання в банківську установу платіжних доручень для сплати податків до державного бюджету.
Так, ОСОБА_3 не сплативши суму недоїмки (заборгованості перед бюджетом) у розмірі 657 129, 84 грн., 30.11.2012р. та 04.12.2012р. за грошовими чеками ЛГ 9032160 та ЛГ 9032161 зняв з розрахункового рахунку ТОВ «Фірма «Вена» № НОМЕР_1 , відкритому у Обласному відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Чернігові, готівковими коштами 5 068 840 грн., які, згідно договору позики б/н від 30.11.2012 року, спрямував на видачу собі позики, як працівнику підприємства.
Тобто, внаслідок наведених вище дій директора ТОВ «Фірма «Вена» ОСОБА_3 , який діючи умисно, з метою ухилення від сплати податків до бюджету держави, які виразились в тому що він маючи реальну можливість використати кошти для сплати податків, здійснив їх перерахування на потреби підприємства, відмінні від виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: надання позик працівнику підприємства, внаслідок чого, в порушення ст.ст. 57, 87, 202 Податкового кодексу України, ТОВ «Фірма «Вена» не сплачено в бюджет податків на загальну суму 657 129, 84 грн., що у 1000 і більше разів перевищує встановлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2012 рік, та кваліфікується як завдання збитків державі у значних розмірах.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від сплати податків, що входять до системи оподаткування, вчиненому службовою особою підприємства незалежно від форми власності, яке спричинило фактичне ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 212 ч. 1 КК України (в редакції станом на серпень-грудень 2012 року, передбаченій Законами України № 270-VI від 15.04.2008, № 2756-VI від 02.12.2010, № 4025-VI від 15.11.2011) .
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в кінці літа 2012 року йому запропонували міцне директора ТОВ "Фірма «Вена»", де він до цього працював. Через деякий час колишній власник продавав підприємство, він його купив, але стикнувся зі складнощами через брак досвіду та знань. У підсумку він все продав та поїхав з Чернігова. Податки не сплатив. Сплата податків входила до його обов`язків. Його знайома бухгалтер допомагала йому складати податкову звітність, підписи ставив він. Він знав про податкову заборгованість, знав, що сплата податків була першочерговою. Підприємство продали. Що було далі, йому невідомо. Він не може сказати, коли виникла податкова заборгованість.
Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, судом не досліджувались.
Суд прийняв до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, докази, які ніким не оспорювались, прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.
При вирішенні питання про міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає, що мета його виправлення та попередження вчинення нових злочинів може бути досягнута при призначенні покарання у вигляді штрафу.
Від обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника надійшло клопотання про застосування п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» і звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вчинив злочин невеликої тяжкості та має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2003 року народження.
Згідно зі свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_3 дійсно є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавлений батьківських прав. У зв`язку з цим підпадає під дію ст..1 п.в Закону України «Про амністію у 2014 році» та підлягає звільненню від кримінального покарання, оскільки вчинив злочин невеликої тяжкості.
Цивільний позов не заявлявся.
Витрати на залучення експертів складають 393, 12 грн. та підлягають відшкодуванню за рахунок винного.
Клопотань про обрання запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі ст..1 п. в Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити.
Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи криміналістичної експертизи у сумі 393, 12 грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1