Справа № 199/4705/15-к
ВИРОК
іменем України
08.07.2015 року місто Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за кримінальним провадженням № 0001107 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 03.06.2015 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньо технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого у 2010 році, та 05.12.2011 року Амур-Нижньодніпровський районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; 11.10.2013 року звільнений по хворобі,

відповідно до обвинувального акту від 19.06.2015 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань вказане кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В:

03.06.2015 року приблизно о 19-30 годині ОСОБА_3 , знаходячись на березі річки Дніпро, неподалік від проспекту Воронцова м.Дніпропетровська, з метою відкритого викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_5 .
Діючи умисно, повторно, із корисливого мотиву, розуміючи, що його дії є очевидними для оточуючих, із застосуванням фізичної сили, шляхом ривка, рукою зірвав золотий ланцюжок із шиї ОСОБА_5 .
У відповідь потерпілий схопив ОСОБА_3 за руку, намагаючись зупинити протиправні дії ОСОБА_3 , однак останній відштовхнув його від себе, чим спричинив останньому фізичний біль, після чого відкрито викрав чуже майно, а саме золотий ланцюжок та зник з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2752-15 від 17.06.2015 року становить 6617,70 гривень вартість ланцюжка.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, шляхом ривка зірвав золотий ланцюжок з шиї ОСОБА_5 та з місця скоєння кримінального правопорушення зник. Не заперечує, що від його дій потерпілому могла бути завдана фізична біль.

Потерпілий ОСОБА_5 не прибув до суду та повідомив прокурора, що через постійні відрядження, які мають невизначений термін, він не має можливості приймати участь у судових засіданнях та просив розглядати кримінальне провадження без його участі.

У відповідності з ч.3 ст.349 КПК України, суд, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.06.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 просить прийняти міри стосовно невідомого йому громадянина, який відкрито заволодів його майном;

-протоколом огляду місця події від 03.06.2015 року ділянки місцевості, яка розташована по АДРЕСА_2 , де обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав працівникам міліції золотий ланцюжок;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 05.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , який з пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_3 як особу, яка викрала у нього золотий ланцюжок;

-висновком судово-товарознавчої експертизи № 2752-15 від 17.06.2015 року, що станом на 03.06.2015 року залишкова вартість ланцюжка з урахуванням зношування та маючих дефектів, який визнано речовим доказом, становить 6617,70 грн.;

-протоколами проведення слідчого експерименту від 19.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , які на місці скоєння кримінального правопорушення вказали на спосіб та механізм а як сталося кримінальне правопорушення;

Оцінюючи докази, суд вважає, що дії ОСОБА_3 повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

ОСОБА_3 раніше двічі засуджувався до позбавлення волі за вчинення умисних злочинів та повторно скоїв умисний тяжкий злочин проти власності, тому обвинуваченому повинне бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання суд враховує обставини, що пом`якшують покарання: ОСОБА_3 провину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, добровільно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення, не перешкоджав слідству, добровільно видавав речові докази та брав участь у слідчих діях, висловив жаль з приводу вчиненого, крім того, повністю відшкодуванні збитки потерпілому ОСОБА_5 шляхом повернення золотого ланцюжка

Під час судового розгляду ОСОБА_3 щиро каявся, що характеризує його суб`єктивне ставлення як винної особи до вчиненого злочину, та означає, що обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, щиро жалкував про вчинене, негативно оцінював злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Крім того суд, призначаючи покарання, враховує що потерпілому ОСОБА_5 матеріальна шкода відшкодована повністю, вимог матеріального або морального характеру до ОСОБА_3 він на досудовому слідстві не пред`являв, позов не заявляв.

ОСОБА_3 має сім`ю, фактично проживаючи без реєстрації шлюбу з певною особою, ОСОБА_3 у минулому проходив службу у Збройних силах України, згідно трудової книжки працював офіційно до березня 2015 року, має постійне місце проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, крім того, відсутні відомості про його притягнення до адміністративної відповідальності після звільнення з місця позбавлення волі до часу затримання, відсутні інші відомості, які компрометують його як особу, відсутні інші кримінальні провадження у відношенні нього та він під адміністративним наглядом не перебував.

Згідно вимоги про наявність-відсутність судимостей ОСОБА_3 був звільнений 11.10.2013 року з місця позбавлення волі внаслідок захворювання, тому суд, також враховує стан його здоров`я, який страждає на тяжке хронічне захворювання.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

Таким чином, обставини, пом`якшуючи покарання та інші данні, характеризуючи особу підсудного, пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та надають право суду, застосовуючи ст.69 КК України, призначить ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межи, встановленої у санкції частини 2 статті 186 КК України.

При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта: з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз у розмірі 61,50 гривень.

Керуючись ч.2 ст.110, ст.ст.368,369,370,371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 04.06.2015 року.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта: з боку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз у розмірі 61,50 гривень.

У відповідності з п.1 ч.6 ст.100 КПК України золотий ланцюжок повернути за належністю власнику ОСОБА_5 .

Обвинувачений, прокурор та потерпілий мають право подати апеляційну скаргу на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області.

На підставі ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, а потерпілому копію вироку - надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1