АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2493/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/392/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року у кримінальному провадженні №0000794, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2014р., відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, який не перебуває у шлюбі, раніше не судимого, непрацюючого, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у вигляді семи років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк покарання рахується з 17.06.2014 року.
Запобіжний захід залишено попереднім у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Учасники судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

захисник засудженого адвокат ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити, знизивши строк покарання на підставі ст.69-1 КК України, оскільки наявні пом`якшуючі обставини і відсутні обтяжуючі обставини.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за наступних обставин.

16 червня 2014 р., близько 21-00 годин, ОСОБА_6 разом зі співмешканкою ОСОБА_9 , знаходився в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , яке за усною домовленістю орендували у ОСОБА_10 для тимчасового проживання.

На ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які сиділи в кухні за столом, між ними виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_9 висловилася нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_6 , що сильно обурило та збентежило останнього.

ОСОБА_6 піднявся з-за столу і маючи умисел на спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, кулаками рук, по черзі, наніс чотири удари в життєво важливий орган в обличчя і праву та ліву сторону голови. Після нанесення ОСОБА_6 ударів кулаком по обличчю ОСОБА_9 , тілу потерпілої було надане прискорення і вона впала на підлогу та вдарилася тильною частиною голови.

В результаті умисних насильницьких дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми: здавлення головного мозку двохсторонніми субдуральними гематомами; забою головного мозку 3-ого ступеню, субарахноїдальних крововиливів, забоїв м`яких тканин головного мозку 3-ого ступеню; субарахноїдальних крововиливів; забою м`яких тканин голови; синця на обличчі; вогнищевих субарханоїдальних крововиливів в місці проекції обох тім`яних часток; залишків субдуріальних крововиливів у вигляді тонких пластинчатих згортків крові у місці проекції правої передньої черепної ямкита обох задніх черепних ямок, які цільно фіксовані до твердої мозкової оболонки; набряку-набухання речовини головного мозку.

В наслідок отриманих тілесних ушкоджень 01 серпня 2014 р. о 16 годині 50 хвилин в нейрохірургічному відділенні Апостолівської ЦРЛ ОСОБА_9 , не приходячи до тями, померла.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , виявлені на трупі тілесні ушкодження, що входять до комплексу внутрішньочерепної травми прижиттєві, виникли задовго до настання смерті від ударних дій тупого твердого предмету в область голови, що мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, які небезпечні для життя. Між наявністю ушкоджень та настанням смерті встановлено причинно-наслідковий зв`язок.

Вказані дії ОСОБА_6 були кваліфіковані судом за ст.121 ч.2 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував положення ст.69-1 КК України, з огляду на наявність у останнього пом`якшуючих покарання обставин, таких як щире каяття, вчинення злочину вперше та внаслідок збігу особистих та сімейних обставин, активне сприяння слідству у розкритті.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_6 , та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу засудженого, просили колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.

Прокурор при апеляційному розгляді в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , як безпідставної.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України, з дотриманням вимог положень ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст.121 КК України в апеляційній скарзі засудженого також не оскаржується.

Доводи ж апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про необхідність призначення йому покарання за вимогами положень ст.69-1 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Втім, зі змісту ст.69-1 КК України вбачається, що під «наявністю обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу» слід розуміти наявність обох обставин, передбачених вказаними пунктами частини 1 статті 66 КК України, у будь-якому їх сполученні.

Тобто, обов`язковими умовами для застосування вимог ст.69-1 КК України є по-перше: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; а по-друге: добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, а також, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тобто наявність обох обставин, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст.66 КК України, яких в цілому не встановив суд першої інстанції та не знаходить і колегія суддів, оскільки перевіркою матеріалів провадження встановлено лише пом`якшуючі покарання засудженого обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а тому підстав для пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання, відповідно до цього Закону, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене засудженому ОСОБА_6 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, визначене судом першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням у повній мірі тяжкості вчиненого засудженим злочину, а також, надано належний аналіз особі винного, обставинам, які пом`якшують та обтяжують покарання, з наведенням відповідних мотивів у вироку.

Порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставами для зміни чи скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той же строк з моменту врученя йому копії вироку.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3