ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Шелестова К.О.

судді - Галічого В.М.

присяжних - Бакатура В.В., Білої
Т.В., Дон Г.П.

при секретарі - Глонті М.Г.

за участю прокурора - Суховетрук
Т.І.

захисників - адвокатів ОСОБА_4,
ОСОБА_5

представника потерпілої - адвоката
ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілих - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

запасного судді -
Федоріщева С.С.

запасних присяжних -
Метошоп Н.І., Калини В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська матеріали
кримінального провадження № 1-кп/201/27/2013
відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Кочубеївська
Ставропольського Краю Російської
Федерації, громадянина Російської
Федерації, освіта повна середня,
одруженого, не працюючого, раніше
судимого: 04 травня 2000 року
Бабушкінським районним судом м.
Дніпропетровська за ст.ст. 81 ч.3, 81 ч.4, 86-1,
89 ч.1, 140 ч.2 КК України із застосуванням
ст. 42 КК України до восьми років
позбавлення волі, звільненого 04 травня
2005 року за постановою Желтоводського
міського суду Дніпропетровської
області від 25 квітня 2005 року умовно
достроково на не відбутий строк
покарання один рік 10 місяців та 21 день;
26 вересня 2006 року Кіровським районним
судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121
КК України із застосуванням ст. 71 КК
України до чотирьох років позбавлення
волі, звільненого 19 грудня 2008 року за
постановою Синельниковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2008 року умовно
достроково на не відбутий строк
покарання 11 місяців 4 дні,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7,
який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
обвинуваченого у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст.
153, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Обвинувачений ОСОБА_7 у не
встановлений слідством час до 09.00
години 04 квітня 2009 року, маючи умисел на
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), поєднаного з проникненням у
житло, вчинене повторно, прибув до
будинку АДРЕСА_8 в м. Дніпропетровськ.
Після чого ОСОБА_7, реалізуючи свій
злочинний умисел, через незамкнений
отвір балкону, який розташований на
другому поверсі вищевказаного будинку,
проник до квартири АДРЕСА_2, де мешкала
раніше йому незнайома ОСОБА_8, яка у цей
час спала. ОСОБА_7, переконавшись, що у
вказаній квартирі, крім ОСОБА_8, нікого
немає, та вчиненню наміченого ним
злочину ніхто не перешкоджає,
усвідомлюючи, що його дії є цілком
таємними для оточуючих, почав оглядати
квартиру з метою виявлення чужого
майна, яким можна заволодіти. При цьому,
ОСОБА_7, використовуючи заздалегідь
принесений з собою ніж, з виявленого в
квартирі тканого мішка для взуття
виготовив маску і надів її собі на
голову, щоб у разі, якщо потерпіла
ОСОБА_8 прокинеться, остання не змогла б
його впізнати. Після чого ОСОБА_7
продовжив оглядати оселю потерпілої
ОСОБА_8 з метою визначення чужого майна,
яким можна заволодіти.

04 квітня 2009 року приблизно о 09.00 годині,
прокинувшись від сторонніх звуків
потерпіла ОСОБА_8, виявила у себе в
квартирі раніше їй незнайомого ОСОБА_7,
у якого на голові була надіта маска, та
вимагала від останнього покинути її
квартиру, в результаті чого злочинні
дії ОСОБА_7 перестали нести таємний
характер та стали відкритими для
потерпілої ОСОБА_8

Однак, ОСОБА_7, не дивлячись на те, що був
викритий потерпілою ОСОБА_8, маючи
умисел на напад з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний із погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу, (розбій), поєднаного з
проникненням у житло, діючи умисно, з
корисливих мотивів, наблизився до
ліжка потерпілої та з метою
заволодіння чужим майном, яке належить
ОСОБА_8, скоїв на неї напад, поєднаний з
погрозою застосування насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я.
При цьому ОСОБА_7, бажаючи подавити волю
потерпілої ОСОБА_8 до опору, погрожуючи
застосуванням насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я,
продемонстрував їй наявний в його в
руках ніж, при цьому, вимагаючи щоб
потерпіла перестала кричати та
передала йому наявні в неї грошові
кошти або інші матеріальні цінності. На
вимогу ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8
відповіла відмовою та вимагала
покинути її квартиру. В свою чергу
ОСОБА_7, бажаючи подолати волю
потерпілої ОСОБА_8 до опору,
застосовуючи фізичне насильство,
рукояткою наявного в нього в правій
руці ножа завдав один удар в область
голови ОСОБА_8, а потім, знайшовши на
місці скоєння злочину тканий мішок для
взуття, надів його на голову потерпілої
з метою здолання волі останньої до
опору. Після чого ОСОБА_7 став
погрожувати ОСОБА_8 застосуванням
насильства, небезпечного для її життя
та здоров'я, яке виражалося в словесних
погрозах заподіяти їй тілесні
ушкодження, у зв'язку з чим
демонстрував потерпілій наявний в
нього ніж, бажаючи подолати волю
потерпілої ОСОБА_8 до опору, та почав
вимагати від ОСОБА_8 передати йому
наявні в неї в квартирі грошові кошти
або інші матеріальні цінності, чим
остаточно подолав її волю до
подальшого опору. Потерпіла ОСОБА_8,
сприймаючи погрози ОСОБА_7 щодо
застосування до неї насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я
як реальні, надала згоду ОСОБА_7 на те,
щоб він забирав у неї з оселі грошові
кошти, золоті вироби та інші
матеріальні цінності. Незважаючи на це,
ОСОБА_7, продовжуючи погрожувати
застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
потерпілої, використовуючи наявний в
нього ніж, порізав на шматки одяг
потерпілої, насильно перемістив її в
кухню квартири, де уклавши животом на
підлогу, сів на неї зверху, завдав один
удар рукою, стиснутою в кулак, в область
голови потерпілої, після чого зв'язав
руки ОСОБА_8 частиною її одягу, а потім
знайденим на місці скоєння злочину
скотчем знову обмотав руки потерпілої,
чим остаточно позбавив її можливості
самостійно пересуватися. Після цього
ОСОБА_7, переконавшись, що потерпіла
ОСОБА_8 не зможе покинути житло та
покликати на допомогу, реалізуючи свої
злочинні наміри, продовжив оглядати
приміщення квартири потерпілої з метою
заволодіння її майном, при цьому
насильно переміщаючи ОСОБА_8 по
квартирі. В ході переміщення
потерпілої по квартирі, ОСОБА_7
продовжував застосовувати фізичне
насильство до ОСОБА_8 та завдав їй один
удар кулаком лівої руки в живіт,
висловлюючи на адресу потерпілої
словесні погрози заподіяти потерпілій
ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, постійно
демонструючи їй наявний в нього ніж,
вимагаючи від ОСОБА_8 передати йому
наявні в неї грошові кошти або інші
матеріальні цінності.

Крім того, близько 10.20 години цього ж
дня, під час здійснення нападу на
потерпілу ОСОБА_14 з метою заволодіння
її майном, поєднаного із погрозою
застосування насильства, небезпечного
для її життя та здоров'я, поєднаного з
проникненням у житло, в ході
переміщення по квартирі потерпілої, у
ОСОБА_7 раптово виник умисел на
насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом, тобто
на насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом з
погрозою застосування фізичного
насильства та з використанням
безпорадного стану потерпілої особи.
ОСОБА_7 роздягнувся, та реалізовуючи
свій злочинний намір на насильницьке
задоволення статевої пристрасті
неприродним способом, із погрозою
застосування фізичного насильства та з
використанням безпорадного стану
потерпілої особи перетягнув ОСОБА_8 на
ліжко. Після чого ОСОБА_7
вищезазначеними частинами одягу
ОСОБА_8 та скотчем зв'язав її ноги, в
результаті чого остання, будучи
зв'язаною була позбавлена можливості
вільно пересуватись та чинити опір
ОСОБА_7, який усвідомлював, що потерпіла
знаходилась саме в такому стані. Далі
ОСОБА_7 став погрожувати ОСОБА_8
застосуванням фізичного насильства
шляхом демонстрації вищевказаного
ножа і висловлюванням словесних погроз
застосування раніше заготовленого ним
ножа, роздягнувся та проти волі
потерпілої ОСОБА_8 спробував вступити з
нею в неприродні анальні статеві
зносини, однак не вчинив таких дій,
оскільки потерпіла ОСОБА_8 почала
благати його не чинити такого, у зв'язку
із чим, обвинувачений близько 10.30
години того ж дня, змусив потерпілу
ОСОБА_8, яка сприймала його погрози як
реальні, та побоюючись за своє життя та
здоров'я, не мала реальної можливості
чинити подальший опір, вступити з
ОСОБА_7 в орогенітальні статеві
зносини, які тривали близько 3 хвилин.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_7
продовжуючи погрожувати потерпілій
застосуванням насильства небезпечного
для її життя та здоров'я, що виразилося
у словесних погрозах заподіяти їй
тілесні ушкодження наявним в нього
ножем, наказав потерпілій пройти до
ванної кімнати, що остання і зробила. У
той же час, обвинувачений ОСОБА_7
побоюючись, що потерпіла може
самостійно покинути квартиру та
покликати на допомогу, замкнув її у
вказаній ванній кімнаті. Після чого
ОСОБА_7, продовжуючи реалізовувати свій
злочинний умисел на напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із
погрозою застосування насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
особи, яка зазнала нападу, поєднаного з
проникненням у житло, у той же день 04
квітня 2009 року близько 10.50 години, діючи
з корисливих мотивів, заволодів майном
потерпілої ОСОБА_8, а саме: грошовими
коштами в сумі 400,00 гривень; золотим
кільцем 585 проби, вартістю 275,00 гривень;
золотим ланцюжком 585 проби, вартістю
275,00 гривень, а всього на загальну суму
950,00 гривень. Після цього, обвинувачений
ОСОБА_7 із вказаним майном приблизно о
11.00 годині того ж дня зник з місця
скоєння кримінального правопорушення,
чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову
шкоду на вищезазначену суму.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не
визнав та пояснив суду, що із
потерпілою ОСОБА_8 він познайомився у
магазині АТБ, де він купляв продукти. В
ході бесіди з потерпілою, остання
запросила його до своєї квартири,
повідомивши адресу, однак він пішов
додому. Того ж вечора, посварившись зі
своєї дружиною, близько 22.00-23.00 години,
він вирішив навідатися до потерпілої
ОСОБА_8 Знайшовши її будинок, він
підійшов до під'їзду, двері якого
виявилися зачиненими, однак у вікнах
горіло світло, у зв'язку із чим, він взяв
камінець та кинув у вікно потерпілої,
яка виглянула та відчинила йому двері.
Перебуваючи у приміщенні квартири
ОСОБА_8, він разом з останньою випивали
віскі, вино та чай, ОСОБА_8 показувала
йому фотографії на її фотоапараті.
Близько 07.00 години 04 квітня 2009 року
потерпілій на телефон зателефонував її
батько, при цьому, скориставшись тим, що
потерпіла відволіклася, він взяв у неї
на комоді ланцюжок та обручку, а також
витягнув з її сумки декілька грошових
купюр, однак умислу на викрадення
даного майна у нього не було, оскільки
він просто хотів провчити потерпілу,
щоб вона зрозуміла, як запрошувати до
себе незнайомців. Після того, почувши
від потерпілої близько 12.00 години, що до
неї їдуть батько та її хлопець, він
покинув квартиру та направився по
своїм справам.

Однак, дослідивши безпосередньо у
судовому засіданні показання
учасників кримінального провадження, а
також надані останніми докази, суд
робить висновок про винуватість
обвинуваченого ОСОБА_7 з огляду на
наступне.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_8 в м.
Дніпропетровську. Близько 09.00 години 04
квітня 2009 року, прокинувшись, вона
побачила у своїй кімнаті
обвинуваченого ОСОБА_7, який тримаючи у
руці ніж, рився у неї в гардеробі.
Поглянувши на ОСОБА_7, вона побачила, що
останній був вдягнутий у куртку,
забруднену у побілку, а на обличчі у
ОСОБА_7 була тканева пов'язка, яка коли
останній нахилився до неї, сповзла, у
зв'язку із чим, вона змогла повністю
роздивитися обличчя ОСОБА_15, який після
цього зняв пов'язку з лиця. Після того,
як обвинувачений побачив, що вона
прокинулась, він підбіг до неї та
погрожуючи ножем, наказав
перевернутися на живіт, у процесі чого,
також завдав їй сильного удару
рукояткою ножа в область потилиці.
Злякавшись за своє життя, вона виконала
наказ ОСОБА_7 та перевернулася на живіт.
В цей час, обвинувачений ОСОБА_7
використовуючи резинку, яку він
відрізав від її нижньої білизни,
зав'язав їх за спиною руки та запитав
про місцезнаходження у квартирі
скотчу, на що вона вказала на кухню.
Притягнувши її до кухні, обвинувачений
ОСОБА_7 поклав її на підлогу обличчям до
низу та ще раз перев'язав їй руки синьою
ізоляційною стрічкою. Коли ОСОБА_7
перемотував їй руки, у неї сповзла одна
частина негліже, у яку вона була
вдягнута, але на її прохання поправити
одяг, оскільки вона була майже
роздягнутою, обвинувачений ОСОБА_7
сильно завдав їй одного удару кулаком в
область потилиці. Крім того,
обвинувачений також зв'язав стрічкою
її ноги, але не сильно, щоб вона могла
переміщатися по квартирі. Після цього,
обвинувачений ОСОБА_7 піднявши її з
підлоги, повів до спальні, при цьому, в
ході їх руху, обвинувачений сильно
завдав їй удару рукою в область живота,
від якого вона зігнулася та не могла
деякий час рухатися. Привівши її до
спальні, обвинувачений ОСОБА_7 взяв у
шафі мішок для взуття із надписом
«Прадо» та надів його їй на голову.
Однак відчувши, що їй не вистачає
повітря, на її прохання ОСОБА_7 за
допомогою ножа, який постійно
перебував у його руці, вирізав у
вказаному мішку отвори для носу та
рота. Поклавши її на ліжко, ОСОБА_7
продовжив ходити по кімнаті та шукати
якісь цінності, при цьому погрожуючи їй
постійно застосуванням насильства, яке
вона сприймала реально, враховуючи
наявний у ОСОБА_7 ніж та завдання їй
тілесних ударів, ОСОБА_7 просив її
зазначити про місцезнаходження
належного їй майна. Перевіривши речі,
які знаходились у шафі, комоді та двох
тумбочках, ОСОБА_7 нічого іншого не
викрав, крім наявних у її гаманці
грошових коштів у сумі 400,00 гривень,
який знаходився у сумочці, а також вже
після того, як обвинувачений залишав
приміщення її квартири, він викрав з
комоду золоте кільце у вигляді
різнокольорової квітки та ланцюжок з
жовтого металу, що являло собою
плетіння у вигляді змії. Оглянувши її
кімнату, обвинувачений ОСОБА_7 пішов до
інших кімнат, де, як потім було
встановлено, палив цигарки, заварював
собі чай та з'їв шоколад, а також випив
пляшку віскі. Через деякий час,
обвинувачений повернувся до неї та
приліг поруч на ліжко, тримаючи у своїй
руці її фотоапарат, на якому він почав
переглядати фотографії та просив їх
коментувати, а після цього, наказавши
їй посміхатися, він сфотографував її на
вказаний фотоапарат. В процесі розмови
з ОСОБА_7, який їй повідомив, що проник
до її квартири через відкритий балкон,
їй на мобільний телефон подзвонив її
батько, на що ОСОБА_7 наказав розмовляти
с батьком спокійно, щоб останній нічого
не запідозрив. Після завершення
телефонної розмови, обвинувачений
ОСОБА_7, скинув із себе одяг та
погрожуючи їй ножем, почав примушувати
вступити із ним у неприродній анальний
зв'язок, однак вона почала прохати його
не вчиняти таких дій, у зв'язку із чим,
на вимогу обвинуваченого, який
продовжував погрожувати їй ножем, вона
злякавшись за своє життя, вступила із
ним у орогенітальний контакт.
Закінчивши свої дії, обвинувачений
вдягнуся та наказав їй піти до ванної
кімнати, де голосно рахувати до ста.
Коли вона вийшла із ванної кімнати та
побачила, що обвинувачений зник, то
одразу зателефонувала своїй подрузі та
батьку, який викликав міліцію. Крім
того, у судовому засіданні потерпіла
впевнено та докладно розповіла
обставини, які спонукали її спочатку не
розголошувати відомості щодо вступу із
ОСОБА_7 до неприродного контакту,
оскільки їй було соромно перед друзями
та батьками, але побачивши ОСОБА_7 під
вартою, вона вирішила повідомити про
дані обставини, щоб останній поніс
покарання за вчинений ним злочин.

В ході пред'явлення потерпілій ОСОБА_8
осіб для впізнання, що було зафіксовано
відповідним протоколом від 30 квітня 2009
року (т.3, а.с. 1), остання впевнено та
безпомилково вказала на ОСОБА_7, як на
особу, яка перебуваючи у неї в квартирі
із застосуванням насильства, а також
погрозою його застосування, відкрито
заволоділа належним їй майном,
вказавши при цьому на характерні риси,
за якими вона впізнала обвинуваченого
ОСОБА_7 серед інших пред'явлених їй
осіб.

Крім того, з метою перевірки та
уточнення показань потерпілої ОСОБА_8,
а також даних, одержаних при
провадженні огляду її помешкання, за
участю останньої було проведено
відтворення обстановки та обставин
події (т.3, а.с. 18-29), в ході якого,
потерпіла ОСОБА_8 добровільно та
докладно відтворила обставини, які
відбулися з нею 04 квітня 2009 року у
приміщенні її квартири АДРЕСА_3,
зокрема, потерпіла послідовно
зазначила місцезнаходження ОСОБА_7,
коли вона прокинулась, його наступні
дії, які виразилися у зв'язуванні її рук
елементами її одягу та завдання їй
удару в область голови рукояткою ножа,
подальше її переміщення до кухні, де
ОСОБА_7 стрічкою обв'язав їй руки та
скинувши з дивану сумку, почав шукати у
ній цінності. Також в ході даної
слідчої дії, потерпіла ОСОБА_8
вказувала на подальші дії ОСОБА_7, які
відбувалися в іншій кімнаті, показавши
на місці яким чином обвинувачений
шукав цінності у шафі, комоді та
тумбочках, а також його
місцезнаходження, коли обвинувачений
здійснював її фотозйомку у зв'язаному
вигляді.

При цьому достовірність
вищевикладених показань потерпілої
ОСОБА_8, в тому числі, викладених в ході
зазначеної слідчої дії також
підтверджуються даними, що містяться у
протоколі огляду місця події від 04
квітня 2009 року з фототаблицею (т.2, а.с.
194-219), з якого випливає, що під час
огляду співробітниками міліції
приміщення квартири АДРЕСА_8 в м.
Дніпропетровську, було встановлено
порушену обстановку, а також виявлені
елементи жіночого одягу та тканин від
останньої, фрагментів ліпкої стрічки,
порожньої пляшки алкогольного напою,
що повністю узгоджується із
вищевикладеними показаннями
потерпілої ОСОБА_8 Крім того, в ході
огляду місця події також були оглянуті
балконні вікна та двері, через які, як
пояснював потерпілій обвинувачений
ОСОБА_7, він проник до приміщення її
квартири, що також не суперечить
обстановці, зафіксованій під час
зазначеної процесуальної дії, при
цьому, згідно даних, одержаних під час
додаткового огляду місця події, що
зафіксовано протоколом та
фототаблицею до нього від 25 травня 2012
року (т.10, а.с. 59-66), в ході огляду
прибудинкової території зазначеного
будинку, встановлено, що в
безпосередній близькості від балкону
квартири № 15, знаходяться бокові
споруди та зливна труба, наявність яких
в той час також підтвердила суду свідок
ОСОБА_16

Також в рамках досудового слідства,
потерпілою у якості доказу вчинення
щодо неї обвинуваченим ОСОБА_7
вищезазначених злочинних дій,
пов'язаних із погрозою застосування
насильства за допомогою ножа з метою
викрадення її майна, а також
насильницького задоволення статевої
пристрасті неприроднім способом, в
ході якого мало місце позбавлення її
можливості вільно рухатися, у зв'язку
із її зв'язуванням, елементами від
тканини її нижньої білизни та клейкою
стрічною, було долучено фотографію її
вигляду у момент вчинення ОСОБА_7
вищевикладених дій (т.3, а.с. 16), зі змісту
якої судом підтверджено показання
потерпілої в даній частині, оскільки на
зображенні видно, як потерпіла
перебуває у роздягнутому вигляді, при
цьому, її руки та ноги зв'язані у тому
порядку та за допомогою тих засобів, на
які послідовно вказувала потерпіла у
своїх показаннях. Суд вважає за
необхідне прийняти до уваги дану
фотографію, як належний доказ показань
потерпілої, оскільки, як встановлено
судом із показань свідка ОСОБА_17,
остання прибувши того ж дня за викликом
потерпілої ОСОБА_18 бачила цю
фотографію, яку їй продемонструвала
потерпіла, зазначивши, що її
сфотографував чоловік, який її
пограбував.

В той же час, у судовому засіданні
потерпіла також зазначала, що в ході
примушування її обвинуваченим ОСОБА_7
до орогенітального контакту та в
процесі останнього, вона чітко
запам'ятала характерні особливості
статевого органу обвинуваченого, на
якому знаходились інородні тіла у
вигляді двох кульок, при цьому, згідно
висновку судово-медичної експертизи №
1588е від 05 травня 2009 року (т.1, а.с. 170), на
крайній плоті статевого члена
обвинуваченого ОСОБА_7 ліворуч маються
два вживлених інородних предмета
овальної форми по зовнішній та
задньо-зовнішній поверхні ліворуч.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_17 суду пояснила, що напередодні
вчинення щодо ОСОБА_18 злочину, вона
разом із потерпілою та їх подругами
перебували за місцем мешкання
останньої, після чого, направились у
нічний клуб «Опера», де пробувши деякий
час, вона відвезла ОСОБА_18 додому.
Вранці 04 квітня 2009 року, потерпіла
зателефонувала їй та попросила
приїхати. Приїхавши до ОСОБА_8, остання,
перебуваючи в істеричному стані,
повідомила, що увірвався грабіжник,
якого вона побачила, коли прокинулася,
зв'язав її резинкою з-під одягу та
скотчем, завдав їй тілесних ушкоджень
руками та рукояткою ножа, а також
забрав належне їй майно. Зазначені
обставини також було видно із
обстановки у квартирі, в якій були
розкидані речі та елементи одягу, за
допомогою яких зв'язували потерпілу,
крім того, остання також
продемонструвала їй фотографію,
зроблену під час вчинення щодо неї
нападу, при цьому, свідок підтвердила,
що будь-яких даних щодо намагання її
ґвалтувати, потерпіла їй не
повідомляла. Крім того, вищезазначені
обставини проведення сумісного
дозвілля із потерпілою ОСОБА_8
напередодні злочину підтвердила
свідок ОСОБА_19, яка також повідомила, що
потерпіла нічого їй не розповідала з
приводу сексуальних дій
насильницького характеру вчинених
щодо неї.

Таким чином, дослідивши всі обставини
інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7
кримінальних правопорушень, оцінюючи
надані суду докази та пояснення
учасників кримінального провадження з
точки зору їх належності, допустимості
та достовірності, суд вважає, що вони у
своїй сукупності є достатніми для
встановлення фактичних даних, на
підставі яких суд приходить до
висновку про доведеність вини
обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні
інкримінованих йому стороною
обвинувачення суспільно-небезпечних
діянь, у зв'язку з чим пояснення ОСОБА_7,
який у судовому засіданні своєї вини не
визнав, пояснивши, що він дійсно
перебуваючи по запрошенню потерпілої
ОСОБА_8 у квартирі останньої, ніякого
насильства щодо неї не вчиняв та не
погрожував ножем, а належні потерпілій
грошові кошти, ланцюжок та обручку, він
викрав таємно, суд не може прийняти до
уваги як достовірні, вважає їх
надуманими та відносить до способу
захисту останнього в рамках наданих
йому кримінальним процесуальним
законом прав, спрямованих на ухилення
від кримінальної відповідальності за
вчинені ним суспільно-небезпечні
діяння, оскільки вина обвинуваченого
ОСОБА_7 повністю підтверджується
сукупністю достатніх, на погляд суду,
вищезазначених доказів, які є
достовірними та дозволяють суду
об'єктивно встановити обставини
вчинення стосовно потерпілої ОСОБА_8.
кримінальних правопорушень. Зокрема,
приходячи до зазначених висновків, суд
враховує послідовні, логічно-витримані
у своєму зв'язку показання потерпілої
ОСОБА_8, яка будучи попередженою про
кримінальну відповідальність,
докладно, змістовно та детально
описувала всі обставини вчинення щодо
неї обвинуваченим ОСОБА_7 злочинних
дій, зазначивши дату, місце та час їх
вчинення, спосіб, який виражався у
погрозі ОСОБА_7 за допомогою наявного у
нього ножа, застосувати до неї
насильство, яке вона для себе сприймала
реально з огляду на обстановку,
наявність у обвинуваченого знаряддя
колючо-ріжучої дії, також детально
описане потерпілою, зухвалу поведінку
обвинуваченого, який зв'язав її та
декілька разів завдав їй тілесних
ушкоджень, а також вільно переміщався
по квартирі, конкретні вимоги та
характер таких погроз обвинуваченого з
приводу зазначення місцезнаходження
його майна, а також примушування її до
вступу у орогенітальний контакт, який
відбувався без її добровільної згоди,
як про це зазначав обвинувачений, при
цьому, потерпіла чітко зазначила
характерні особливості статевого
органу обвинуваченого, які знайшли
своє підтвердження у висновку
судово-медичного освідування
останнього.

Оцінюючи зазначені показання
потерпілої, суд вважає їх достовірними
та правдивими, оскільки дані показання
повністю узгоджуються із фактичними
даними, викладеними у протоколі огляду
місця події, на якому зафіксована
обстановка та вилучені предмети,
застосовані обвинуваченим для
обмеження у можливості переміщення
потерпілої та подолання з її боку ознак
супротиву; обставинами, викладеними у
слідчих документах, які засвідчили
добровільне та безпомилкове впізнання
потерпілою обвинуваченого ОСОБА_7, як
особу, яка вчинила щодо неї
суспільно-небезпечні діяння, а також в
ході відтворення обстановки та
обставин подій добровільно відтворила
послідовність злочинних дій ОСОБА_7,
які знайшли своє об'єктивне
підтвердження при дослідженні
вищезазначених доказів, у зв'язку із
чим, суд позбавлений будь-яких
об'єктивних причин сумніватися у
зроблених правових висновках.

Що стосується доводів сторони захисту
про непослідовність та неузгодженість
показань потерпілої під час досудового
розслідування даного кримінального
провадження з огляду на те, що остання у
своїй заяві та подальших показаннях
ніколи на вказувала на обставини
наявності у ОСОБА_7 ножа та задоволення
останнім із нею своєї статевої
пристрасті неприроднім способом із
погрозою застосування насильства, суд,
враховуючи, що кримінальне провадження
стосовно ОСОБА_7 розглядається за
правилами КПК України у редакції
закону від 13 квітня 2012 року, приходить
до наступних висновків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 КПК України
процесуальна дія проводиться, а
процесуальне рішення приймається
згідно з положеннями цього Кодексу,
чинними на момент початку виконання
такої дії або прийняття такого рішення.
Статтею 23 КПК України передбачено
загальні засади безпосереднього
дослідження доказів у судовому
засіданні, згідно якої суд досліджує
докази безпосередньо. Показання
учасників кримінального провадження
суд отримує усно. Не можуть бути
визнані доказами відомості, що
містяться в показаннях, речах і
документах, які не були предметом
безпосереднього дослідження суду, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд може прийняти як доказ показання
осіб, які не дають їх безпосередньо у
судовому засіданні, лише у випадках,
передбачених цим Кодексом. Крім того,
зазначений принцип безпосереднього
дослідження доказів знайшов своє
втілення у ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно
якої, суд може обґрунтовувати свої
висновки лише на показаннях, які він
безпосередньо сприймав під час
судового засідання або отриманих у
порядку, передбаченому ст. 225 цього
Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати
судові рішення показаннями, наданими
слідчому, прокурору, або посилатися на
них.

Враховуючи вищевикладені норми
кримінального процесуального закону,
суд позбавлений можливості давати
оцінку показанням будь-якого учасника
кримінального провадження, наданих під
час досудового слідства слідчому або
прокурору, в той же час, безпосередньо
сприйнявши показання допитаних у
судовому засіданні потерпілої,
свідків, а також дослідивши надані
сторонами матеріали кримінального
провадження, оцінивши їх у своїй
сукупності, щодо достатності,
достовірності та допустимості
фактичних даних, суд прийшов до
вищезазначених висновків відносно
винуватості обвинуваченого у вчиненні
інкримінованих йому кримінальних
правопорушень.

Водночас, в ході розгляду даного
кримінального провадження, як свідчать
матеріали останнього, досліджені судом
в частині заяви потерпілої ОСОБА_8, а
також дані окремих процесуальних дій,
проведених за її участі після вчинення
щодо неї кримінальних правопорушень,
судом встановлено, що потерпіла дійсно
не зазначала про вчинення щодо неї
суспільно-небезпечного діяння,
пов'язаного із посяганням на її статеву
свободу, однак у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_8 докладно пояснила
суду та учасникам процесу причини
даних обставин, вказавши, що їй було
соромно перед родичами та друзями
повідомляти про вступ із ОСОБА_7, який
погрожував їй ножем, у орогенітальний
контакт, а також подальші його дії
після цього, викладені вище, але
побачивши ОСОБА_7 у в'язниці вона
вирішила повідомити даний факт
правоохоронним органам. Оцінюючи
показання потерпілої в даній частині,
враховуючи характер дій ОСОБА_7 при
вчиненні даного виду кримінального
правопорушення, рівень соціального
стану потерпілої, її освіту, соціальні
та сімейні зв'язки, місце та характер
роботи, пов'язаної із публічною
діяльністю та постійним спілкуванням
із людьми, відсутність у неї на той час
відомостей про затримання злочинця,
який вже був обізнаний про її місце
проживання, що призводило до панічного
її страху, суд приходить до
обґрунтованого висновку про те, що
потерпіла дійсно мала підстави для
неповідомлення даних обставин, які б на
той момент могли би негативно
позначитися на її житті, при цьому, дані
обставини повністю узгоджуються із
показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_17,
яким потерпіла ОСОБА_18 не повідомляла
про даний факт, незважаючи на їх тісні
дружні відносини.

Також не може суд взяти до уваги, як
доказ, який виправдовує, на думку
сторони захисту, обвинуваченого,
показання допитаної у судовому
засіданні свідка ОСОБА_16, яка
пояснювала, що за станом здоров'я їй
часто дуже важко заснути, у зв'язку із
чим, вона нерідко звертала увагу на
підозрілі звуки, які лунали з двору або
біля нього, однак в день скоєння щодо
ОСОБА_8 злочину, вона ніяких підозрілих
звуків в той день не чула, оскільки суду
свідок підтвердила, що її квартира
знаходиться у першому під'їзді будинку
АДРЕСА_8 в м. Дніпропетровську та
розташована з іншого боку будинку по
відношенню до входу у двір, аніж
квартира потерпілої ОСОБА_8, тому якщо
хтось намагався проникнути до
приміщення квартири останньої, вона б і
не могла цього чути та бачити, до того ж
напередодні вони із чоловіком
встановили шумоізоляційі вікна, отже
також могли і не чути сторонніх звуків.

Крім того, суд також вважає, що дії
обвинуваченого ОСОБА_7 органом
досудового розслідування
кваліфіковані вірно, оскільки
встановлені з вищевикладених джерел
фактичні обставини свідчать про те, що
незаконно перебуваючи у помешканні
потерпілої ОСОБА_8, після того, як дії
обвинуваченого ОСОБА_7 були викриті
потерпілою, яка попросила покинути її
помешкання, останній погрожуючи
потерпілій застосуванням насильства,
небезпечним для її життя та здоров'я з
огляду на вищезазначені судом фактори,
обумовленими демонстрацією ножа,
конкретною обстановкою та поведінкою
самого обвинуваченого, останній напав
на потерпілу, після чого став вимагати
від останньої матеріальні цінності, у
зв'язку із чим, дії обвинуваченого
повністю охоплюються диспозицією ч. 3
ст. 187 КК України. Що стосується
кваліфікації дій обвинуваченого
ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 153 КК України, то з
урахуванням вищевикладених обставин,
вона також знайшла своє підтвердження
в ході судового розгляду даного
кримінального провадження.

2. Далі, обвинувачений ОСОБА_7, будучи
особою, яка раніше вчинила розбій, 07
квітня 2009 року близько 17.30 години за
телефонною домовленістю з потерпілою
ОСОБА_9 щодо надання йому останньою
послуг інтимного характеру прийшов до
квартири АДРЕСА_4, де проживала раніше
йому незнайома ОСОБА_9, яка надавала
вищезазначені послуги за місцем свого
проживання. Пройшовши до зали квартири,
де мешкала ОСОБА_9, у ОСОБА_7 раптово
виник умисел на напад з метою
заволодіння чужим майном, поєднаний із
погрозою застосування насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
особи, яка зазнала нападу (розбій),
вчинений особою, яка раніше вчинила
розбій. Реалізовуючи свій злочинний
намір, ОСОБА_7, стоячи з правого боку від
потерпілої ОСОБА_9, завдав їй один
сильний удар кулаком своєї лівої руки в
область правої скроні. Від болю
отриманого удару ОСОБА_9 трохи присіла,
і одразу ж побачила в руках ОСОБА_7 ніж.
Після чого, з метою подолання опору
потерпілої, ОСОБА_7 став погрожувати
ОСОБА_9 застосуванням насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я, в
разі, якщо потерпіла ОСОБА_9 не віддасть
йому наявні в неї грошові кошти та інші
цінності матеріального характеру, у
зв'язку з чим демонстрував потерпілій
наявний в нього ніж. Після цього ОСОБА_7
став вимагати від ОСОБА_9 передати йому
наявні в неї в квартирі грошові кошти
або інші матеріальні цінності, чим
остаточно подолав її волю до
подальшого опору. Однак, незважаючи на
погрози з боку ОСОБА_7 про застосування
до потерпілої ОСОБА_9 насильства,
небезпечного для її життя та здоров'я,
остання, сприймаючи такі погрози як
реальні, побоюючись за своє життя та
здоров'я, пояснила, що за місцем її
проживання грошових коштів та інших
цінностей матеріального характеру
немає. Почувши відмову потерпілої
ОСОБА_9 про необхідність зазначення
місцезнаходження грошових коштів та
матеріальних цінностей, ОСОБА_7 зв'язав
потерпілу скотчем, який приніс с собою,
чим остаточно позбавив потерпілу
можливості самостійно пересуватись та
чинити опір ОСОБА_7, та почав оглядати
квартиру ОСОБА_9 з метою заволодіння
майном останньої.

Під час вчинення розбійного нападу на
потерпілу ОСОБА_9 та в процесі огляду
ОСОБА_7 квартири потерпілої з метою
заволодіння її майном, відкривши
вхідні двері ключем, до квартири
увійшов співмешканець ОСОБА_9 - ОСОБА_20
Після чого ОСОБА_7 попрямував до
передпокою квартири на зустріч ОСОБА_20,
з яким розпочав розмову, яка переросла
у конфлікт, в результаті якого на
підставі раптово виниклих неприязних
відносин, у ОСОБА_7 виник злочинний
умисел, спрямований на умисне вбивство
ОСОБА_20, тобто на умисне протиправне
заподіяння смерті іншій людині.

Реалізуючи свій злочинний умисел на
умисне протиправне заподіяння смерті
ОСОБА_20, 07 квітня 2012 року близько 18.30
години, обвинувачений ОСОБА_7 наявним в
нього ножем, який вирішив використати
як знаряддя злочину, та утримуючи його
в правій руці, наблизився до
потерпілого ОСОБА_20, який знаходився в
передпокої зазначеної квартири, де
діючи умисно, бажаючи настання смерті
останнього, наніс потерпілому ОСОБА_20 2
удари ножем у життєво важливі органи - в
область живота зліва, а потім ще 2 удари
в життєво важливі органи - в область
задньої поверхні грудної клітини зліва
потерпілого. В результаті умисних дій
ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_20 були
заподіяні тілесні ушкодження у
вигляді: проникаючої колото-різаної
рани на задній поверхні грудної
клітини зліва, з ушкодженням нижньої
частини лівої легені по задній
поверхні; проникаючої колото-різаної
рани на передній поверхні грудної
клітки зліва, з ушкодженням верхньої
частини лівої легені; проникаюче
колото-різане поранення на передній
черевній стінці зліва з частковим
пошкодженням великого сальника і
прилеглих до нього судин, а також
нижній частині стінки пілоричного
відділу шлунка, підшлункової залози по
верхньому краю і пошкодження вени з
судинного пучка лівої нирки;
непроникаючого колото-різаного
поранення по задній поверхні грудної
клітки зліва. Виявлені при дослідженні
трупу ОСОБА_20 проникаючі колото-різані
поранення грудної клітини та животу,
які супроводжувалися внутрішнім і
зовнішнім кровотечею і ускладнилися
розвитком гострого недокрів'я,
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя і
здоров'я в момент їх заподіяння, та
знаходяться в прямому причинному
зв'язку з настанням смерті ОСОБА_20

Від отриманих тілесних ушкоджень
приблизно в 19.00 годині 07 квітня 2009 року
потерпілий ОСОБА_20 помер у приміщенні
передпокою квартири АДРЕСА_5.

Продовжуючи свою злочинну діяльність
ОСОБА_7, реалізуючи свій раптово
виниклий злочинний умисел, спрямований
на насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом, із
застосуванням фізичного насильства та
з погрозою застосування фізичного
насильства, 07 квітня 2009 року приблизно
о 19.10 годині, застосовуючи фізичне
насильство, схопив за волосся
потерпілу ОСОБА_9, якої в цей час
вдалося звільнитися від скотчу та
вибігти на допомогу до ОСОБА_20, та
потягнув ОСОБА_9 у спальну кімнату
квартири, де знову почав погрожувати
застосуванням фізичного насильства
потерпілій ОСОБА_9 невстановленим
слідством ножем, а також висловлюючи на
її адресу погрози про застосування до
неї фізичного насильства, проти волі
потерпілої ОСОБА_9, воля до опору якої
була подолана ОСОБА_7, змусив її
вступити з ним у орогенітальні статеві
зносини, які тривали близько 5 хвилин.

При цьому ОСОБА_9 просила ОСОБА_7 дати
можливість надати допомогу ОСОБА_20,
який ще подавав ознаки життя. Після
чого ОСОБА_7, припинивши статевий акт з
ОСОБА_9, прослідував до передпокою
квартири, де лежав ОСОБА_20 У цей момент
потерпіла ОСОБА_9, побоюючись за своє
життя та здоров'я, з метою припинити
насилля над собою, бажаючи врятуватись
бігством від нападника ОСОБА_7, закрила
міжкімнатні двері у спальню, та
відкривши вікно у кімнаті, в якій вона
знаходилась, прийняла рішення залишити
приміщення квартири через вікно, не
зважаючи на те, що квартира розташована
на третьому поверсі. У цей час ОСОБА_7,
почувши це, вибив двері в спальню та
підбіг до ОСОБА_9, що знаходилась на
підвіконні, схопив потерпілу ОСОБА_9 за
волосся, але не втримав, внаслідок чого
приблизно о 19.30 годині потерпіла ОСОБА_9
зірвалась з вікна вищевказаної
квартири на асфальтну поверхню.

Знаходячись в квартирі, ОСОБА_7,
доводячи до кінця свій злочинний
умисел на напад з метою заволодіння
майном, поєднаного із погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу, заволодів майном потерпілої
ОСОБА_9, а саме мобільним телефоном
«Нокіа» вартістю 730,00 гривень,
стартовим пакетом «Київстар» вартістю
25,00 гривень, обручкою з золота 525 проби
вартістю 550,00 гривень, булавкою з золота
525 проби вартістю 275,00 гривень,
браслетом з золота 525 проби вартістю
550,00 гривень, золотими сережками
вартістю 1100,00 гривень, грошовими
коштами в сумі 1400,00 гривень, а всього на
загальну суму 4630,00 гривень.

Після чого ОСОБА_7, усвідомлюючи, що
потерпіла від його злочинних дій
змогла залишити місце скоєння ним
злочинів, та незважаючи на її падіння з
висоти третього поверху будинку, у
наближений час після закінчення
злочинних дій ОСОБА_7 зможе покликати
на допомогу та повідомити про
обставини вчинених ним злочинів, з
метою запобігання бути викритим у
вчиненні злочинів, прив'язав до батареї
штору та накрив тіло ОСОБА_20 ковдрою,
після чого з вищевказаним майном
потерпілої ОСОБА_9 через вхідні двері
квартири місце скоєння злочину
залишив.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у
інкримінованих йому кримінальних
правопорушеннях не визнав, пояснивши
суду, що 07 квітня 2009 року за телефонною
домовленістю із потерпілою ОСОБА_9, він
прибув до помешкання останньої,
розташованої по АДРЕСА_9 для надання
йому послуг інтимного характеру.
Перебуваючи у квартири ОСОБА_9,
домовившись про ціну зазначених
послуг, вони пройшли до спальні
потерпілої, де почали роздягатися. В
цей момент, ОСОБА_9 повідомила йому, що
прийшов її співмешканець ОСОБА_20, який
вибивши двері, увірвався до кімнати та
схопивши потерпілу за волосся, почав на
неї кричати з приводу її заняття. Після
чого, ОСОБА_20 почав також лаятися і на
нього, при цьому схопивши його за руки.
Однак, він завдав ОСОБА_20 один удар в
область голови, від якого останній впав
на ліжко. Коли він вже збирався
залишити приміщення квартири, ОСОБА_20
знову спробував його зупинити, але він
ще раз завдав ОСОБА_20 удар, від якого
останній також упав. Вийшовши із
помешкання, він направився додому.

Однак, дослідивши безпосередньо у
судовому засіданні показання
учасників кримінального провадження, а
також надані останніми докази, суд
робить висновок про винуватість
обвинуваченого ОСОБА_7 з огляду на
наступне.

Із показань потерпілої ОСОБА_9 судом
встановлено, що 07 квітня 2009 року
близько 17:30 годин за телефонною
домовленістю з ОСОБА_7 щодо надання
останньому послуг інтимного характеру,
він прийшов до квартири АДРЕСА_5, де на
той час вона проживала. Після чого,
потерпіла ОСОБА_9 запропонувала ОСОБА_7
випити чай та пішла до кухні.
Повернувшись до зали, куди пройшов
ОСОБА_7, останній, не вдаючись до жодних
пояснень, завдав їй один сильний удар
кулаком своєї лівої руки в область
правої скроні, після чого дістав ніж,
який у подальшому постійно тримав у
своїй руці та погрожував ним. Потім
ОСОБА_7 почав запитувати потерпілу щодо
місця її проживання та
місцеперебування цінних речей у
квартирі, яку вона винаймала. В процесі
розмови потерпіла повідомила ОСОБА_7,
що вона немає грошових коштів та інших
матеріальних цінностей, плакала та
просила його не чіпати її, однак ОСОБА_7
на її прохання не реагував, змусив її
лягти на живіт, та не припиняючи
погрожувати потерпілій ОСОБА_9,
наголошував на тому, що якщо вона буде
кричати, то він завдасть їй ножових
поранень. Лезо ножа, який знаходився в
руках у обвинуваченого, був приблизно 18
сантиметрів завдовжки, рукоятку ножа
вона не бачила, оскільки ОСОБА_7 був у
чорних шкіряних рукавицях. Після чого
ОСОБА_7 почав ходити по квартирі, та
віднайшовши пляшку коньяку, намагався
змусити потерпілу його випити, однак
ОСОБА_9 відмовлялась. Знаходячись у
квартирі, ОСОБА_7 забрав її мобільний
телефон «Нокіа» та вимкнув його, на
прохання ОСОБА_9 повернути їй телефон
обвинувачений не реагував. Потім
ОСОБА_7 наказав потерпілій лягти у
ліжко, після чого прив'язав її паском до
ліжка. У цей час до квартири увійшов її
співмешканець ОСОБА_20, почувши це,
ОСОБА_7 пішов до входу у квартиру. Далі
потерпіла ОСОБА_9 почула, що між ОСОБА_20
та ОСОБА_7 близько 5-10 хвилин
відбувалась розмова, яка переросла у
конфлікт, в результаті якого з коридору
квартири почав доноситись шум та звуки,
схожі на бійку. Потерпіла ОСОБА_9,
будучи знервованою з приводу таких
подій, вирвалась з ліжка та підбігла до
ОСОБА_7, який у цей час правою рукою
виймав ніж з області лівої сторони
живота ОСОБА_20 Далі, ОСОБА_7 помітивши
потерпілу, одразу закрив її у ванній
кімнаті. Зайшовши до ванної кімнати, де
перебувала потерпіла, ОСОБА_7 тримав
скривавлений ніж у правій руці, після
чого витер його об рушник та повідомив
потерпілій, що все ж таки має за мету
розважитися з нею, у зв'язку з чим,
витягнув її з ванної до кімнати.
Перебуваючи у кімнаті та погрожуючи
ОСОБА_9 ножем, ОСОБА_7 зняв свої штани та
змусив потерпілу всупереч її волі
вступити з ним в орогенітальні статеві
зносини, які тривали близько 5-10 хвилин.
Під час здійснення ОСОБА_7
насильницьких дій сексуального
характеру потерпіла ОСОБА_9 у половому
органі обвинуваченого виявила
інородні тіла у формі шару. Після чого
потерпіла ОСОБА_9 почала просити ОСОБА_7
допомогти ОСОБА_20 та ОСОБА_7, залишивши
її одну у кімнаті, пішов до передпокою
квартири. У цей час потерпіла ОСОБА_9
замкнула міжкімнатні двері, підбігла
до вікна, прийнявши для себе рішення
стрибати з вікна. У цей час ОСОБА_7 вибив
міжкімнатні двері, побачивши ОСОБА_9 на
підвіконні, схопив її за волосся, однак
втримати не зміг, в результаті чого
ОСОБА_9 зірвалась з вікна квартири
третього поверху. Також потерпіла
ОСОБА_9 зазначила, що після знаходження
ОСОБА_7 у квартирі у неї зникли особисті
речі, а саме золоті прикраси, обручка,
браслет, булавка, сережки, а також
грошові кошти на загальну суму 1400,00
гривень.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що
вона є рідною тіткою загиблого ОСОБА_20,
зі слів якого їй стало відомо, що він
зустрів потерпілу ОСОБА_9, разом з якою
він мешкав у квартирі останньої в м.
Дніпропетровську, яку ОСОБА_9
орендувала. Крім того, ОСОБА_20 також
розповів їй, що ОСОБА_9 займається
наданням інтимних послуг, однак ОСОБА_20
до вказаного способу життя потерпілої
ОСОБА_9 відносився із розумінням та
висказував наміри одружитися. Також
потерпіла підтвердила, що інколи вона
дзвонила ОСОБА_20, який знаходився у
парку або іншому місці, в той час, як
ОСОБА_9 надавала інтимні послуги у
даній квартирі, на що вона висказувала
ОСОБА_20 незадоволення ситуації, що
склалося, але ОСОБА_20 навпаки її
заспокоював.

Згідно протоколу огляду місця події та
трупу від 07 квітня 2009 року (т.1, а.с. 7-33)
слідчим було оглянуто приміщення
квартири АДРЕСА_6, в ході огляду якого
при вході у коридор біля вхідної двері
на підлозі виявлений труп ОСОБА_20 зі
слідами чотирьох колото-різаних ран,
які локалізуються на передній поверхні
грудної клітини зліва, на передній
поверхні черевної стінки зліва, а також
дві рани в області задньої поверхні
грудної клітки. Крім того, в ході даної
слідчої дії з приміщень ванної кімнати
та кухні виявлені та вилучені дві кофти
та рушник із нашаруванням бурого
кольору, відро з водою, а також наявні в
приміщенні ножі. Також, в ході огляду
приміщення спальні, встановлено, що
вхідні двері спальні мають
пошкодження, до труби біля тумби
прив'язані жіночі брюки темного
кольору, при цьому, з відкритого вікна,
розташованого напроти входу, виглядає
шматок штори, прив'язаної за допомогою
вузла у приміщенні квартири.

З висновків судово-медичної експертизи
№ 812-Е від 16 червня 2009 року, а також акту
судово-медичного дослідження трупу №
812 від 08 травня 2009 року (т.1, а.с. 217-226),
судом встановлено, що на трупі ОСОБА_20
виявлено: проникаюча колото-різана
рана № 1 на задній поверхні грудної
клітини ліворуч, що переходить у
раньовий канал, який йде ззаду-наперед,
пошкоджує шкіру, підшкірно-жирову
клітковину, м'язи спини та грудної
клітини в 7-ому міжребер'ї по лопатковій
лінії, проникає у ліву плевральну
порожнину та пошкоджує нижню частину
лівої легені по її задній поверхні,
утворюючи рану, яка проникає в тканину
частки, утворюючи раньовий канал;
проникаючи колото-різана рана № 3 на
передній поверхні грудної клітини
ліворуч, що переходить у раньовий
канал, який йде спереду-назад, дещо
знизу-уверх, таким чином пошкоджує
шкіру, підшкірно-жирову клітковину,
м'язи грудної клітини, проникає у ліву
плевральну порожнину, у 4-му міжребер'ї
пошкоджуючи хрящову частину 4-ого ребра
ліворуч у косо-поперечному напрямку,
пристінкову плевру та верхню частку
лівої легені, утворюючи на ній рану, від
якої відходить раньовий канал, який
співпадає з направленням
вищеописаного каналу та закінчується
по задній поверхні у товщі легеневої
тканини; проникаюча-колото-різана рана
№ 4 на передній черевній стінці
ліворуч, від неї відходить раньовий
канал, який йде спереду-назад,
зліва-направо, пошкоджує шкіру,
підшкірно-жирову клітковину, м'язи
черевної стінки, пристінкову
очеревину, проникає у черевну
порожнину, пошкоджує частково великий
сальник та підлеглі кровоносні судини,
також пошкоджує нижню частину стінки
пілоричного відділу шлунка, проходячи
через всю його товщу, далі
продовжується пошкоджуючи тіло
підшлункової залози по верхньому краю,
проникає у зачеревний простір та
пошкоджує вену з судинного пучка лівої
нирки, перетинаючи її у поперечному
напрямку.

Непроникаюча колото-різана рана № 2,
розташована по задній поверхні грудної
клітини ліворуч, переходить у раньовий
канал, який йде ззаду-наперед,
знизу-уверх, дещо справо-наліво,
проходить у м'яких тканинах задньої
поверхні грудної клітини, не проникає у
плевральну порожнину.

Виявлені при дослідженні трупа
проникаючі колото-різані поранення
грудної клітки та черева, що
супроводжувалися внутрішньою та
зовнішньою кровотечею і ускладнилися
розвитком гострого недокрів'я,
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для
життя і у даному випадку спричинили
настання смерті. При цьому, кожне з 3-х
проникаючих поранень могло спричинити
настання смерті, а їх сукупність
сприяла взаємному утяжелінню
кровотечі та більш швидкому настанню
смерті. Згідно
судово-медичного-криміналістичного
дослідження шматків шкіри з раною № 1 з
задньої поверхні грудної клітини
ліворуч, з раною № 3 з грудної клітини
ліворуч, з раною № 4 з передньої
черевної стінки ліворуч від трупа:
пошкодження № 1,3,4 в цілому мають
морфологічні ознаки однотипних
колото-різаних ран, які виникли від дії
не виключено, одного плоского
колючо-ріжучого предмету (типа клинка
ножа), з шириною слідоутворюючої
частини не більше 31 мм. В краях, стінках
і в одних кінцях отворів
віддзеркалилась дія значно гостро
заточеної крайки (леза). В протилежних
(лезовим) кінцях отворів виявлені
ознаки дії розширеної до 1,5 мм крайки
(обуха) з «П»-подібним поперечним
перетином. Додаткові розрізи,
розташовані в області лезових кінців,
були заподіяні гострою крайкою (лезом),
при упорі на неї, і одночасному
повороті клинка навколо своєї
подовжньої осі, в момент вилучення його
із рани. Поверхневі та наскрізні
насічки, виявлені в області обухових
кінців, можуть бути як результатом дії
заточених ділянок (не виключено,
зубчатого-пилоподібного профілю),
розташованих на протязі обуха (в межах
зануреної частини клинка), так і не
виключено, можуть бути артефактами -
заподіяні випадково в умовах моргу, при
вилучені зразків шкіри із тіла трупу.
Виявлене при дослідженні трупу
ушкодження у вигляді непроникаючого
колото-різаного поранення задньої
поверхні грудної клітини, прижиттєве,
виникло незадовго до настання смерті
від дії предмету, який володіє
колюче-ріжучими властивостями і при
звичайному перебігу у живих осіб
відноситься до легких тілесних
пошкоджень, у даному випадку вказане
пошкодження супроводжувалось
кровотечею, тому також сприяло більш
швидкому настанню смерті.

Смерть ОСОБА_20 наступила близько 2-4
годин до моменту огляду від
проникаючих колото-різаних поранень
грудної клітини та черева, які
супроводжувалися пораненням
внутрішніх органів грудної та черевної
порожнини, і ускладнилися внутрішньою
та зовнішньою кровотечею з розвитком
гострого малокрів'я, однак після
спричинення зазначених тілесних
ушкоджень, ОСОБА_20 міг здійснювати
активні дії нетривалий проміжок часу,
по мірі наростання крововтрати та до
моменту втрати свідомості.

В ході проведення на досудовому
слідстві у приміщенні лікарні № 16 за
участю потерпілої ОСОБА_9 пред'явлення
осіб для впізнання, що було зафіксовано
відповідним протоколом від 30 квітня 2009
року (т.1, а.с. 186), потерпіла ОСОБА_9
вказала на обвинуваченого ОСОБА_7, як на
особу, яка схожа з чоловіком, який 07
квітня 2009 року при викладених
обставинах скоїв умисне вбивство
ОСОБА_20, при цьому, також зазначивши, що
у того чоловіка у статевому органі
знаходились інородні тіла у вигляді
кульок, що в подальшому знайшло своє
підтвердження в ході проведення
судово-медичної експертизи, згідно
висновків якої № 1588е від 05 травня 2009
року (т.1, а.с. 170), на крайній плоті
статевого члена обвинуваченого ОСОБА_7
ліворуч маються два вживлених
інородних предмета овальної форми по
зовнішній та задано-зовнішній поверхні
ліворуч, при цьому, суд відмічає, що
зазначене експертне дослідження було
проведено вже після заяви потерпілої
про характерні особливості, виявлені у
ОСОБА_7

Також, відповідно до протоколу
відтворення обстановки та обставин
подій від 28 серпня 2009 року (т.1, а.с. 144-148),
потерпіла ОСОБА_9 добровільно та
послідовно підтвердила всі обставини,
за яких обвинувачений ОСОБА_7 скоїв
інкриміновані останньому діяння,
відтворивши механізм та локалізацію
спричинення їй тілесних ушкоджень,
взаємне розташування потерпілого
ОСОБА_20 та обвинуваченого ОСОБА_7 в
момент, коли останній виймав з
потерпілого ніж, який потерпіла
детально описала у судовому засіданні,
при цьому, показання надані ОСОБА_9 в
ході даної слідчої дії узгоджуються з
її показаннями у судовому засіданні.

Крім цього, у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що в
момент, коли вона вибігла допомогти
ОСОБА_20 побачила, як ОСОБА_7 виймає з
черевної порожнин останнього лезо
ножа, потерпілий ОСОБА_20 почав сповзати
по стінці на відстані метру від вхідних
дверей, що потерпіла ОСОБА_9
підтвердила і в ході відтворення
обстановки та обставин подій,
проведеного слідчим 30 травня 2012 року
(т.10, а.с. 30-32), де протерпіла ОСОБА_9 також
зазначала, що відстань між ОСОБА_20 та
вхідної двері дозволяло пройти
дорослому чоловіку.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_24 суду пояснив, що на момент
вчинення злочинів щодо ОСОБА_9 та
ОСОБА_20, він займав посаду начальника
Жовтневого райвідділу міліції м.
Дніпропетровська, до обов'язків якого,
крім іншого, входило особисто
виїжджати на тяжкі та особливо тяжкі
злочини. В день, коли черговий
повідомив про те, що на АДРЕСА_10 із
вікна випала жінка, він разом із
оперативно-слідчою групою та
заступником виїхали на місце виклику.
Прибувши до будинку, він побачив
бригаду медичної допомоги та потерпілу
ОСОБА_9, яка лежала на ношах. Після
цього, він разом із оперативною групою
піднявся до квартири, звідки впала
ОСОБА_9, двері якої знаходились у
зачиненому стані. Яким чином та ким
відчинялися двері він вже згадати не
може, однак пам'ятає, що двері підпирав
труп ОСОБА_20, однак пройти боком до
квартири було можливо. Щодо обстановки
у квартирі, свідок пояснив як йому
відомо, одразу біля входу у коридорі
лежав труп чоловіка ногами до дверей та
головою до вішалки, у якого були
виявлені ножеві поранення. Також в ході
огляду кімнат виявлені предмети
інтимного характеру, у кухні
вилучались ножі, а у великий кімнаті
були виявлені наявні сліди крові.
Надалі для розкриття даного злочину,
співробітниками міліції
відпрацьовувалися різні версії,
встановлювалися більш детальні дані
щодо особи потерпілої, яка надавала
інтимні послуги за гроші, крім цього,
проводились оперативно-розшукові
заходи, в ході яких вивчалися телефонні
з'єднання потерпілої та круг осіб, які
перебували поблизу даного району того
дня. За результатами проведених
оперативно-розшукових заходів
причетним до умисного вбивства був
встановлений обвинувачений ОСОБА_7,
який в подальшому написав явку з
повинною, де повністю зізнався у
вчинених злочинах.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що у 2009
році він займав посаду першого
заступника начальника Жовтневого
райвідділу міліції м.
Дніпропетровська. Після того, як до
Жовтневого РВ надійшла заява про жінку,
яка випала із квартири, він разом із
начальником райвідділу та
слідчо-оперативною групою, прибувши на
місце побачив, що під вікном з торця
будинку у роздягнутому вигляді лежала
потерпіла ОСОБА_9, яка була накрита
покривалом. Намагаючись з'ясувати
обставини, він підійшов до потерпілої,
але остання нічого не змогла пояснити,
оскільки лікарі вже ввели їй ліки,
однак зі слів або лікаря, або інших
осіб, стало відомо, що потерпіла
невиразно пояснювала, що хтось
знаходиться там. Після цього, він пішов
до квартири, звідки випала ОСОБА_9,
двері якої він точно не пам'ятає, яким
чином відчиняли, або власник надав
ключі, або співробітники міліції
виламували двері, однак останні
знаходились у зачиненому стані. Коли
він піднімався до квартири потерпілої,
огляд місця події вже проводився, в
ході якого біля входу від дверей на
відстані близько метра був виявлений
труп чоловіка, в одній із кімнаті він
бачив відчинене вікно, а також штору,
яка висіла на вулицю. В подальшому
співробітниками міліції проводились
оперативно-розшукові та слідчі дії для
розкриття даного злочину, оскільки
після бесіди співробітників карного
розшуку із потерпілою ОСОБА_9, остання
повідомляла, що до вбивства причетний
чоловік, опис якого походив на ОСОБА_7, з
яким вона домовлялась про надання
останньому інтимних послуг за гроші,
однак до квартири прибув її
співмешканець та в ході сварки із даним
чоловіком отримав ножові поранення,
згодом чоловік почав бити і її. В ході
перевірки оперативної інформації був
встановлений обвинувачений ОСОБА_7,
якого співробітники міліції затримали
після переховування за межами місця
його проживання. Надалі, ОСОБА_7
зізнався у вчиненні даного злочину, а
також у пограбуванні квартири на
АДРЕСА_8 куди він проник через балкон.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_26 та ОСОБА_27 суду пояснили, що 07
квітня 2009 року, займаючи посади
відповідно заступника начальника
сектору карного розшуку та
оперуповноваженого цього сектору
Жовтневого райвідділу міліції м.
Дніпропетровська, разом із
керівництвом виїхали за викликом на
АДРЕСА_10 Приїхавши на місце події, вони
побачили карету швидкої медичної
допомоги, а також жінку, яка була
роздягнута та з серйозними травмами
від падіння. Після цього, вони
піднялись до квартири даної жінки,
оскільки була інформація, що у
вказаному місці міг знаходитися
злочинець. Вхідні двері до квартири
були зачинені з тієї сторони, а також
щось їх підпирало, у зв'язку із чим, у
дверях була проламана дірка, через яку
вони побачили труп чоловіка.
Відчиняючи двері, труп чоловіка був
відсунутий трішки від дверей, але все
одно до приміщення квартири довелось
заходити боком. При огляді квартири
дійсно був виявлений труп чоловіка, а
також зафіксована обстановка у
квартирі, в тому числі, прив'язана
штора, яка висіла назовні з вінка. В
подальшому, після спілкування з
потерпілою, яка через деякий час
розповіла про те, що вбивство
потерпілого ОСОБА_20 скоїв чоловік, який
прийшов до неї для отримання послуг
інтимного характеру, при цьому, опис
даного чоловіка потерпілою був дуже
подібним до ОСОБА_7 В ході проведення
оперативно-розшукових заходів, як
особа, причетна до вбивства, був
встановлений ОСОБА_7, якого вони
затримували, оскільки останній
переховувався за межами міста. Крім
того, свідок ОСОБА_27 також роз'яснив
суду, що він дійсно писав рапорт, в
якому виклавши встановлені на той час
обставини вбивства, суб'єктивно
зазначив, що до злочину могла бути
причетна ОСОБА_9, у зв'язку із чим,
можливо стосовно останньої порушували
кримінальну справу, однак в процесі
розслідування був виявлений ОСОБА_7

З показань допитаного у судовому
засіданні свідка ОСОБА_28 встановлено,
що у 2009 році, будучи лікарем, він у
складі бригади швидкої медичної
допомоги приїхав за викликом АДРЕСА_10
де біля будинку на асфальті лежала
потерпіла ОСОБА_9 В ході первинного
огляду останньої, у неї були виявлені
численні переломи та струс головного
мозку. На його запитання, що сталося,
потерпіла відповіла, що випала з
балкону, у зв'язку із чим, він зробив для
себе висновок про самовільне падіння
ОСОБА_9 з вікна квартири, однак, як
насправді відбувалися події йому
достовірно невідомо. В подальшому
потерпіла була госпіталізована до
лікарні. При цьому, свідок зазначив, що
по прибуттю за викликом, він точно не
пам'ятає, однак можливо на місці вже
перебували співробітники міліції, які
також підходили під час надання
допомоги та цікавилися станом здоров'я
потерпілої. Крім того, навколо місця
події було багато сторонніх людей, які
спостерігали за тим, що відбувалося.

Із показань свідка ОСОБА_29 судом
встановлено, що у 2009 році вона займала
посаду слідчого Жовтневого райвідділу
міліції в м. Дніпропетровську, у
провадженні якої перебувала
кримінальна справа за фактом умисного
вбивства потерпілого ОСОБА_20 у
квартирі по АДРЕСА_10 В ході
розслідування даної кримінальної
справи, вона проводила відповідні
слідчі дії, зокрема, допитувалися
свідки, які були очевидцями зазначених
подій, проводились експертизи. Після
того, як причетним до зазначеного
злочину був встановлений ОСОБА_7, за її
участю у приміщенні лікарні
проводилось пред'явлення осіб для
впізнання, в ході якого ОСОБА_9 вказала
на ОСОБА_7, як на особу схожу з
чоловіком, який перебуваючи у неї в
квартирі вбив її співмешканця, крім
того, зазначивши, що точно зможе
впізнати того чоловіка за характерними
особливостями його статевого органу. В
подальшому, вона також пред'являла
обвинуваченого ОСОБА_7 для впізнання
потерпілій ОСОБА_8, яка з впевненістю
впізнала обвинуваченого, як особу, яка
вчинила щодо неї злочин.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 3257е від 01 вересня 2009 року
(т.2, а.с. 156-158), у потерпілої ОСОБА_9 були
виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
закритого перелому кісток тазу: лонних
та сідаліщних праворуч та ліворуч,
закритий перелом шийки правого стегна,
компресійні переломи обох п'яточних
кісток, переломи 2,3,4 плюсневих кісток
правої ступні черепно-мозкова травма,
струс головного мозку, забійні рани
нижньої губи та підборіддя, обширні
садна передньої черевної стінки
праворуч, які спричинені від дії тупих
твердих предметів або при вдарі о такі,
можливо при падінні з висоти, яка
значно перевищує висоту власного
зросту з падінням на ступні, в термін та
можливо при обставинах, на які вказує
обстежена. За своїм характером
виявлені пошкодження відносяться до
середнього ступеню тяжкості, що
зумовили тривалий розлад здоров'я. При
цьому, експерт у своєму дослідженні
зазначив, що конкретизувати механізм
виникнення кожного окремого з
виявлених ушкоджень неможливо.

Наявність у потерпілої ОСОБА_9
викраденого майна підтвердила у
судовому засіданні свідок ОСОБА_30, яка
пояснила, що будучи подругою
потерпілої, вона неодноразово бачила
надітими на останній золоті прикраси у
вигляді золотих сережок, золотої
булавки, декілька золотих обручок, при
цьому всі зазначені прикраси, окрім
булавки, ОСОБА_9 носила постійно. Суд
вважає показання даного свідка
достовірними, оскільки остання у
судовому засіданні описала характерні
особливості даних прикрас, які
співпадають із такими, що їх зазначила
потерпіла під час її допиту у судовому
засіданні, та яка перед допитом у
судовому засіданні попереджалась під
присягою свідка про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиві покази.

Відповідно до акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 165
від 19 червня 2009 року (т. 2, а.с. 61-63)
обвинувачений ОСОБА_7 хронічними
захворюваннями не страждав і не
страждає. В період часу, що відноситься
до інкримінованому обвинуваченому
діянню, останній не виявляв ознак
якого-небудь тимчасового розгляду
психічної діяльності, коли він не міг
усвідомлювати свої дії (бездіяльність)
та керувати ними. За своїм психічним
станом в даний час обвинувачений також
може усвідомлювати свої дії
(бездіяльність) та керувати ними,
предстати перед слідством та судом, а
також може бути притягнутим до
кримінальної відповідальності.

Оцінюючи вищевикладені докази в їх
сукупності на предмет допустимості та
достатності для прийняття
відповідного рішення, суд вважає, що
останні не містять в собі суттєвих
протиріч, у повній мірі свідчать про
винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у
вчиненні інкримінованих останньому
кримінальних правопорушень, а також не
викликають у суду будь-яких сумнівів в
їх достовірності та правильності
фактичних даних, отриманих судом при їх
дослідженні, у зв'язку із чим, суд
вважає надуманою позицію ОСОБА_7,
викладену у його показаннях щодо його
непричетності до інкримінованих йому
суспільно-небезпечних діянь, оскільки
дані показання обвинуваченого не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду та повністю були
спростовані оціненими та
проаналізованими судом
вищезазначеними доказами, зокрема,
показаннями потерпілих ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, висновками судово-медичних
експертиз, показаннями допитаних у
судовому засіданні свідків, а також
протоколами слідчих дій, сукупність
яких, на думку суду, є достатньою, щоб
зробити висновки про винуватість
обвинуваченого.

Що стосується доводів сторони захисту
стосовно невинуватості обвинуваченого
ОСОБА_7 у інкримінованих йому діяннях з
огляду на можливо причетність самої
потерпілої ОСОБА_9 до вбивства
потерпілого ОСОБА_20 на ґрунті скандалу
з приводу заняття потерпілою
проституції, про що, на думку
захисників, свідчить обстановка
вчиненого злочину, зачинений стан
вхідної двері квартири з середини,
наявність слідів крові потерпілого на
її одязі, а також прив'язана штора, яка
виглядала із вікна на вулицю, суд не
може прийняти їх до уваги з огляду на
наступне.

Допитана у судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_10 суду повідомила, що
потерпілому ОСОБА_20 достовірно було
відомо про рід діяльності потерпілої
ОСОБА_9, яка займалася наданням
інтимних послуг, до якого ОСОБА_20
відносився із розумінням та навпаки
сприяв цьому, виходячи на вулицю, коли
до ОСОБА_9 приходили інші чоловіки, у
зв'язку із чим, будь-яких конфліктів з
даного приводу у ОСОБА_20 з ОСОБА_9 не
виникало.

Крім того, на думку суду, також
спростовують той факт, що потерпіла
ОСОБА_9 вбила потерпілого ОСОБА_20,
обставини того, що ОСОБА_9, будучи
вдягнутою тільки в нижню білизну,
знаходячись на висоті третього
поверху, усвідомлюючи, що може завдати
собі тяжких травм, в тому числі
летальної, була вимушена стрибнути з
вікна для врятування свого життя,
враховуючи, що ОСОБА_7 намагався її
утримати, як свідка його злочинних
діянь, при цьому, суд також відмічає, що
потерпіла ОСОБА_9, як орендар даної
квартири, маючи ключі, могла спокійно
покинути приміщення квартири через
двері, не привертаючи до себе зайву
увагу, що свідчило про наявність на той
момент обґрунтованих ризиків, які
спонукали потерпілу діяти саме таким
шляхом.

Також сторона захисту в підтвердження
невинуватості обвинуваченого ОСОБА_7,
посилалась на обставини того, що вхідні
двері квартири ОСОБА_9 були зачинені з
середини, під якими до того ж лежав труп
ОСОБА_20, який перешкоджав вільному
виходу, що позбавляло можливості
покинути квартиру іншим шляхом, однак,
дослідивши у судовому засіданні
вищевикладені показання потерпілої
ОСОБА_9 та свідків, які безпосередньо
приймали участь у відчиненні вхідних
дверей до квартири, у сукупності із
даними, що містяться у судово-медичній
експертизі, судом встановлено, що
доводи сторони захисту про
неможливість покинути квартиру через
двері не знайшли свого підтвердження,
оскільки потерпіла ОСОБА_9 суду
підтвердила, що після вчинення
злочинів, дублікат ключів, який
знаходився в квартирі вона не знайшла,
а один із замків, який знаходився в
квартирі зачинявся при закритті
дверей, при цьому, свідки ОСОБА_27 та
ОСОБА_26 пояснюючи обставини відчинення
вхідний дверей та особливості
зачиненого з середини замка, зазначали,
що труп ОСОБА_20 дійсно заважав пройти
скрізь двері вільно у квартиру, однак
боком можливо було пройти всередину.
Крім того, згідно висновків
судово-медичної експертизи, потерпілий
ОСОБА_20 після нанесення йому ножових
поранень міг здійснювати активні дії
нетривалий проміжок часу, по мірі
наростання крововтрати та до моменту
втрати свідомості, до того ж, суд
враховує, що до труби була прив'язана
штора, яку потерпіла, як пояснювала не
прив'язувала.

В той же час, в ході досудового слідства
було проведено відтворення обстановки
та обставин події, що зафіксовано
відповідним протоколом від 26 грудня 2012
року (т. 11, а.с. 20-24), за результатами
якого було встановлено фактичну
можливість особі вийти із квартири за
обставин підпирання дверей тілом
ОСОБА_20

Крім цього, у зв'язку із вищевикладеним,
суд також враховує, що згідно даного
протоколу огляду та вилучення від 07
квітня 2009 року (т.1, а.с. 36-37) органом
досудового слідства були оглянуті
зрізи нігтів та змиви з рук ОСОБА_9
відібрані в день вчинення умисного
вбивства ОСОБА_20, які в подальшому
являлись об'єктом судово-цитологічної
експертизи №427 від 09 липня 2009 року (т.2,
а.с. 55-56), з висновків якої вбачається, що
в піднігтьовому вмісті рук громадянки
ОСОБА_9 наявність крові не встановлена,
клітини з ядрами та мікрочастини
тканин людини не виявлені. В той же час,
експертному дактилоскопічному
дослідженню піддавались також
вилучені під час огляду місця події два
кухонні ножі, на яких згідно висновку
даної експертизи (т.1, а.с. 128-129) не було
виявлено слідів рук, що також
узгоджується із наведеними висновками
суду та спростовує доводи сторони
захисту.

Той факт, що після вчинення вбивства
ОСОБА_20, саме ОСОБА_9 підозрювали у
вчиненні даного злочину, про що
свідчить рапорт співробітника міліції
на підставі якого стосовно потерпілої
було порушено кримінальну справу, в
процесі розслідування якої ОСОБА_9 в
присутності адвоката відмовлялась від
дачі пояснень, не може вказувати на
ухилення ОСОБА_9 від відповідальності,
оскільки свідок ОСОБА_27 суду пояснив,
що у рапорті він виклав свою точку зору
з огляду на первинні обставини справи,
при цьому, після порушення
кримінальної справи, копія останньої
вручалась потерпілій ОСОБА_9, а отже її
поведінка відповідала тим обставинами,
які склалися на той момент, враховуючи
її знаходження з важкими травмами у
лікарні без можливості ефективного
здійснення своїх прав, до того ж, як
пояснювали вище допитані у якості
свідків співробітники міліції, в
рамках оперативно-розшукових заходів,
в тому числі заснованих на особистих
поясненнях потерпілої ОСОБА_9, наданих
через декілька днів у лікарні, ними був
виявлений ОСОБА_7, який власноруч
написав явку з повинною з детальним
викладом обставин вбивства, у зв'язку
із чим, в подальшому у відношенні
ОСОБА_31 було винесено постанову про
закриття кримінальної справи стосовно
неї, яка у встановленому законом
порядку не оскаржувалася, а отже
набрала чинності. Однак, не дивлячись
на дані обставини, як зазначалось судом
вище, в ході розгляду даного
кримінального провадження, судом
здобуто достатньо доказів, які
об'єктивно підтверджують винуватість
ОСОБА_7

Що стосується доводів сторони захисту
в частині непослідовності показань
потерпілої та наявності суттєвих
протиріч з її показаннями в ході
досудового слідства та судового
розгляду, то з огляду на правила,
передбачені новим кримінальним
процесуальним законом, суд вже
висловлював свою думку вище з приводу
оцінки показань, які давалися в ході
досудового слідства слідчому або
прокурору, при цьому, сторона захисту
мала відповідні можливості в ході
судового розгляду ставити потерпілим,
свідкам, а також іншим учасникам
кримінального провадження питання
щодо попередніх їх показань в ході
досудового слідства, в тому числі
навідні питання, у зв'язку із чим, суд
оцінюючи особисто сприйняті показання
потерпілої ОСОБА_9 у сукупності з
іншими фактичними обставинами,
отриманими в ході розгляду даного
кримінального провадження, вважає їх
достовірними, в тому числі, в частині
впізнання ОСОБА_7 на досудовому
слідстві, де ОСОБА_9 у судовому
засіданні обґрунтовано пояснила, чому
невпевнено вказала на ОСОБА_7, як на
особу, яка вчинила злочини проти неї та
ОСОБА_20, вказавши на наявність у неї
страху на той момент з огляду на її стан
та місцеперебування, в той же час,
потерпіла озвучила таку особливість
ОСОБА_7, яку ніхто, крім особи, яка
дійсно особисто достовірно сприймала
дані обставини, не міг знати,
враховуючи, що пред'явлення осіб для
впізнання проводилося за участю
потерпілої 30 квітня 2009 року, а
судово-медична експертиза ОСОБА_7, яка
виявила дану особливість
обвинуваченого, була проведена лише 05
травня 2009 року.

Враховуючи викладене, суд доходить
висновку про доведеність вини
обвинуваченого ОСОБА_7:

- в умисному вбивстві, тобто
умисному протиправному заподіянню
смерті іншій людині, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України;

- у задоволенні статевої
пристрасті неприроднім способом із
погрозою застосування насильства, з
використанням безпорадного стану
потерпілої особи, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України;

- у задоволенні статевої
пристрасті неприроднім способом, із
застосуванням фізичного насильства та
з погрозою його застосування, вчинене
повторно, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України;

- у нападі з метою заволодіння
чужим майном, поєднаного із погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу (розбій), вчинений особою, яка
раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України;

- у нападі з метою заволодіння
чужим майном, поєднаного із погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала
нападу (розбій), поєднаного з
проникненням у житло, тобто у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

При визначенні виду та розміру
покарання, суд виходить зі ступеня
тяжкості скоєних кримінальних
правопорушень та особи обвинуваченого,
який характеризується задовільно, на
обліку у лікарів психіатра та
нарколога не перебуває, що суд
відносить до пом'якшуючих його
покарання обставин. При цьому, до
обтяжуючої покарання обвинуваченого
обставини, суд відносить рецидив
злочинів.

Крім того, судом встановлено, що
обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений 26
вересня 2006 року Кіровським районним
судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 121
КК України із застосуванням ст. 71 КК
України до чотирьох років позбавлення
волі, звільнений 19 грудня 2008 року за
постановою Синельниковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 12 грудня 2008 року умовно
достроково на не відбутий строк
покарання 11 місяців 4 дні, при цьому в
період останнього вчинив нове
кримінальне правопорушення, у зв'язку з
чим суд вважає за потрібне визначити
остаточне покарання на підставі ст. 71
КК України, застосувавши в даному
випадку принцип часткового приєднання
покарання за попереднім вироком.

З врахуванням викладеного, суд
вважає, що з метою виправлення та
попередження нових кримінальних
правопорушень, обвинуваченому слід
призначити покарання виключно у виді
позбавлення волі, однак не в
максимальному розмірі строку
покарання, оскільки саме таке
покарання буде в повній мірі
відповідати ступеню тяжкості вчинених
кримінальних правопорушень, чотири із
яких є тяжкими та особливо тяжкими
кримінальними правопорушеннями,
наслідкам останніх, способу їх
вчинення та спрямованості умислу
обвинуваченого, особі останнього та
його поведінці під час розгляду справи,
який свою вину не визнав, жодних
заходів для відшкодування потерпілим
завданої шкоди не прийняв, вчинив
інкриміновані йому кримінальні
правопорушення у період
умовно-дострокового звільнення, що
свідчить про небажання обвинуваченого
стати на шлях виправлення, крім того,
таке покарання повністю буде
відповідати встановленим під час
розгляду кримінального провадження
обставинам, що пом'якшують та обтяжують
покарання ОСОБА_7, а також, на думку
суду, посприяє подальшому виправленню
останнього та попередження вчинення
ним нових кримінальних правопорушень.
Також суд вважає за необхідне
призначити обвинуваченому обов'язкове
додаткове покарання у виді конфіскації
всього належного йому майна.

Питання щодо речових доказів суд
вважає за необхідне вирішити в порядку,
передбаченому ст. 100 КПК України.

Також в ході судового розгляду
кримінального провадження потерпілими
були заявлені цивільні позови про
стягнення з обвинуваченого суми
завданої їм майнової та моральної
шкоди, зокрема, в рахунок відшкодування
майнової шкоди потерпілою ОСОБА_8
зазначена сума 950,00 грн., потерпілою
ОСОБА_9 зазначена сума 19630,00 грн.,
потерпілою ОСОБА_10 зазначена сума 6000,00
грн., в рахунок відшкодування моральної
шкоди всіма потерпілими заявлена сума
у розмірі по 100000,00 грн. Вирішуючи
позовні вимоги потерпілих про
стягнення з обвинуваченого в рахунок
відшкодування майнової шкоди,
враховуючи вимоги ст.ст. 124,127 КПК
України, ст.ст. 1166,1201 ЦК України, суд
вважає за необхідне задовольнити їх у
повному обсязі, оскільки розмір
майнової шкоди, яка складається з сум
завданої злочинними діями
обвинуваченого, а також із витрат на
поховання та лікування
підтверджується наявними в матеріалах
кримінального провадження письмовими
доказами в цій частині. Що стосується
позовних вимог потерпілих про
стягнення з обвинуваченого в рахунок
відшкодування моральної шкоди 100000,00
грн., суд, на підставі ст.ст. 23,1167 ЦК
України, враховуючи характер вчинених
кримінальних правопорушень, глибину
фізичних та душевних страждань
потерпілих, майновий стан
обвинуваченого, а також ступінь його
вини, керуючись принципами розумності,
справедливості та достатності при
визначенні суми відшкодування
моральної шкоди, вважає за необхідне
зменшити суму заявленого потерпілими
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відшкодування до 50000,00
гривень кожній, а ОСОБА_8 до 20000,00
гривень.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 153, ч. 2 ст.
153, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України та
призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді
десяти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 153 КК України у виді
трьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 153 КК України у виді
п'яти років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді
восьми років позбавлення волі із
конфіскацією всього належного йому
майна;

- за ч. 3 ст. 187 КК України у виді
дев'яти років позбавлення волі із
конфіскацією всього належного йому
майна.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначити
ОСОБА_7 покарання за сукупністю
злочинів шляхом поглинення менш
суворих покарань більш суворим,
визначивши покарання у виді десяти
років позбавлення волі із конфіскацією
всього належного йому майна.

Відповідно до ст. 71 КК України
призначити ОСОБА_7 покарання за
сукупністю вироків, шляхом часткового
приєднання невідбутої частини
призначеного вироком Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
19 грудня 2008 року покарання у виді
одного місяця позбавлення волі,
остаточно визначивши покарання у виді
десяти років та одного місяця
позбавлення волі із конфіскацією
всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7
обчислювати з 29 квітня 2009 року,
залишивши міру запобіжного заходу без
змін - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в
рахунок відшкодування майнової шкоди
950 грн. (дев'ятсот п'ятдесят гривень) 00
коп., в рахунок відшкодування моральної
шкоди 20000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень)
00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в
рахунок відшкодування майнової шкоди
19630 грн. (дев'ятнадцять тисяч шістсот
тридцять гривень) 00 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди 50000 грн.
(п'ятдесят тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в
рахунок відшкодування майнової шкоди
6000 грн. (шість тисяч гривень) 00 коп., в
рахунок відшкодування моральної шкоди
50000 грн. (п'ятдесят тисяч гривень) 00 коп.

Речові докази - кросівки, светр,
футболки, куртку, джинсові брюки, труси,
три сим-карти, чоботи, два кухонні ножа,
металічні фрагменти, мішок з отворами,
ганчірки, які зберігаються у камері
схову речових доказів Жовтневого РВ
ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській
області (квитанція № 140281 від 20 травня
2009 року, квитанція № 140322 від 16 червня 2009
року, квитанція № 140336 від 23 червня 2009
року, квитанція № 143376 від 11 серпня 2009
року, квитанція № 140235 від 16 квітня 2009
року); 5 недопалок сигарет, пластикове
відро, 5 фрагментів шпалер, футболки,
бюстгальтер, труси, куртка, кофту, плащ,
сорочку, 5 марлевих тампонів, зразки
крові та слини, волокна, які
зберігаються у камері схову речових
доказів СУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області (квитанція
№ 144656 від 12 жовтня 2009 року) - знищити.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана учасниками
кримінального провадження до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом тридцяти
діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя:
К.О. Шелестов

Суддя:
В.М. Галічий

Присяжний:
Бакатура В.В.

Присяжний:
Біла Т.В.

Присяжний:
Дон Г.П.