Справа № 639/1845/15
1-кп/639/197/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манченки Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, на підставі ст.89 КК України не засудженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд, встановив:
20 вересня 2014 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись по вулиці Власенко в м. Харкові, зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_5 , матеріали кримінальної справи відносно якого виділені в окреме провадження.
В ході спілкування, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , помітили раніше їм невідомих чоловіків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які декілька разів проходили повз них та купували алкогольні напої. У той час у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_5 , за попередньою змовою, з корисливих мотивів, прослідували за ОСОБА_6 та ОСОБА_8 по вулиці Власенко в бік залізничного мосту, де близько 00 годин 30 хвилин 21 вересня 2014 року, наздогнали їх та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, з метою подолання супротиву останніх, нанесли кожен по одному удару а саме: ОСОБА_4 , наніс один удар рукою в голову ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 наніс один удар рукою в область потилиці ОСОБА_6 , від чого потерпілі попадали на землю.
Після цього ОСОБА_4 , діючи узгоджено з ОСОБА_5 , відкрито заволодів чоловічою сумкою ОСОБА_8 , в якій знаходились гроші в сумі 200 гривень та ключі від квартири, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого. У той час ОСОБА_5 , діючи узгодженно з ОСОБА_4 , заволодів чоловічою сумкою ОСОБА_6 , в якій знаходились гроші в сумі 300 грн. та ключі від квартири, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого та мобільний телефон «Нокіа 113», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3395 від 13.11.2014р., - 211 грн., після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілим матеріальної шкоди, а саме ОСОБА_6 , на загальну суму 511 гривень, а ОСОБА_8 , на суму 200 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що 21 вересня 2014 року, близько 00 годин 30 хвилин, він разом із ОСОБА_5 , якого зустрів раніше, наздогнали раніше їм невідомих двох чоловіків, нанесли їм кожен, по удару кулаками по голові, від чого вони впали на землю, після чого він забрав у одного з них сумку, а ОСОБА_5 забрав сумку у іншого потерпілого та вони втекли звідти.
В сумках знаходились гроші, ключи та один мобільний телефон, гроші вони з ОСОБА_9 поділили, телефон собі залишив ОСОБА_5 , після чого вони розійшлись.
До працівників міліції претензій не має, у скоєному щиро кається, судові витрати визнає в повному обсягу.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явились, надали в судове засідання заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності до обвинуваченого ОСОБА_4 будь яких претензій не мають.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні всіх доказів по справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням заяви потерпілих про розгляд справи за їх відсутності, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Обставинами, які пом`якшують покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному злочині, сприяння, як в ході досудового так і судового слідства у встановленні істини по справі.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, не працює, раніше судимий 19.05.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, в силу ст.89 КК України, судимість погашена, має постійне місце реєстрації та мешкання, за місцем мешкання характеризувався посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що ним скоєно тяжкий злочин, дані про його особу, обставини, які пом`якшують його покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Суд, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , те, що він повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, з урахуванням обставин, які пом`якшують його покарання, вважає можливим звільнити його від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.
Суд, вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст.124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертних досліджень по справі.
Речових доказів по справі не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі звільнити протягом іспитового строку 3 (трьох) років, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти орган кримінально виконавчої системи про зміну місця мешкання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально - виконавчої інспекції .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1