Провадження № 11-кп/795/246/2015
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006248 від 13 листопада 2014 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.09.2008 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, 104 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

2) 06.01.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 186, 104 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 2 роки;

3) 25.11.2009 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно постанови Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2012 року звільнений 17.08.2012 року умовно-достроково з невідбутим строком 2 роки 3 місяці 4 дні,

обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка просить вирок змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 засуджено:

за ч. 2 ст. 289 КК та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.11.2009 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі .

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 934 грн. 50 коп.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його фактичного затримання.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 11 листопада 2014 року, приблизно о 02 год. 30 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, знаходячись поблизу будинку № 54, що по проспекту Перемоги у м. Чернігові, незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , яким користується ОСОБА_10 , всупереч волі останнього.

Відповідно до висновку експерта автотоварознавчої експертизи № 3861/14-24 від 24.11.2014 року, середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1981 року випуску, станом цін на момент скоєння злочину 11.11.2014 року, складає 25667 грн. 60 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказала, що при винесенні вироку судом не було враховано декілька пом`якшуючих обставин, зокрема, те, що мати обвинуваченого є інвалідом другої групи, і він змушений здійснювати догляд за матірю, також дружина є вагітна другою дитиною та здійснює догляд за малолітньою донькою, а тому ОСОБА_7 є єдиним годувальником в сімї. Вбачає всі підстави для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , старший прокурор прокуратури м. Чернігова ОСОБА_11 просить скаргу залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.01.2015 року без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника і просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав повністю та докладно розповідав про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі обвинуваченим не оспорювались і згідно ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувались.

У відповідності з встановленими судом фактичними обставинами подій кримінального правопорушення правильно застосований і матеріальний закон, що не оспорюється в апеляційній скарзі. Тобто дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд, у відповідності з вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу винуватого, який вчинив тяжке кримінальне правопорушення та в період невідбутої частини покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.11.2009 року, за місцем проживання характеризується позитивно, позицію потерпілого щодо призначення суворої міри покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та обставини, що помякшують покарання, а саме, щире каяття у вчиненому правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому, має на утриманні малолітню дитину, і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, обравши міру покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі без конфіскації майна, застосувавши ч. 1 ст. 69 КК України та призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією цієї статті, із застосуванням ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити із кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Посилання захисника на призначення занадто суворого покарання не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 69 КК України та п. п. 5,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами від 10 грудня 2004 року за № 18 - за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винуватого, суд умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції статті (санкції частини статті).

Всі обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, а тому призначене ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, безпідставні, оскільки вчинені діяння ОСОБА_12 є завершеним злочином, характеризуються прямим умислом та корисливими мотивами, крім того, відноситься до тяжких злочинів. А тому обвинуваченому обґрунтовано призначено покарання, яке пов`язане з реальним позбавленням волі, і підстав звільнення його від даного покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.

Покарання, яке призначено обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним, що характеризують його особу та всім обставинам кримінального провадження, і є справедливим.

З огляду на це, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченого, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 426 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4