ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.12.2014 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003915 від 01.08.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Бабаї Харківського району Харківської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 08.11.2006 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 15, ч. 1 ст. 115, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 18.04.2009 року на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від від 10.04.2009 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 23 дня, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 31.07.2014 року, приблизно о 21-00 год., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в магазині «Продукти-608» ТОВ «АТБ-маркет», який розташований за адресою: м. Харків, пр. 50 років ВЛКСМ, буд. 89, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав з вітрин вищевказаного магазину блок жувальної гумки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №231 від 04.08.2014 року - 131,70 грн. Після цього ОСОБА_5 сховав вищевказаний товар під одягнутим на ньому одягом та пройшов касову зону, не оплативши вказаний товар, і направився до виходу з супермаркету, виконавши таким чином всі дії, необхідні, на його думку, для доведення злочину до кінця, але закінчити злочин не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки біля виходу із супермаркету був затриманий працівниками супермаркету.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження та не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Суд вважає вину ОСОБА_5 , доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна. Судом вивчалась особистість ОСОБА_5 та встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий.

Між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на стадії досудового слідства 20.08.2014 року було укладено угоду про примирення. Відповідно до умов вказаної угоди представник потерпілого ОСОБА_4 матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має. З урахуванням того, що злочин ОСОБА_5 не є тяжким, сторонами угоди узгоджено призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

В судовому засіданні представник потерпілого та обвинувачений підтримали угоду про примирення, укладену між ними 20.08.2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення від 20.08.2014 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

Прокурор зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні також з`ясовано, що представник потерпілого ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам кримінального провадження, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, в тому числі положенням ст. 68 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо можливості затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Оскільки обов`язки, визначені ст. 76 КК України, не є різновидом покарання, суд приходить до висновку, що покладення судом на обвинуваченого вказаних обов`язків не призведе до призначення покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128-129, 349, 369-371, 373-376, 468-469, 471, 473, 474-476 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 20.08.2014 року, укладену між представником потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003915 від 01.08.2014 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1