Справа № 11
-374/2007 Головуючий
І інстанції: Мурашко І.А.
категорія - ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач: Гром Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2007 року Колегія
суддів судової палати з

кримінальних
справ апеляційного суду Чернігівської області у складі:

Головуючого
Гром Л.М.

Суддів
Баглая І.П., Трейтяк О.П.

з участю
прокурора Надточій О.В.

представників
потерпілого, цивільного позивача адвоката ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 та помічника прокурора м.
Чернігова на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня
2007 року.

Цією
постановою, кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_4,

уродженець с
Купчичі, Сосницького району, Чернігівської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не
судимого, мешканця АДРЕСА_1,

у скоєні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, направлена прокурору м.
Чернігова для організації додаткового розслідування.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 08.05.2006 року,
приблизно о 20.30, знаходячись в тамбурі квартир № 39 та № 40 будинку АДРЕСА_2,
у ході суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно
штовхнув ОСОБА_5 на підлогу, від чого остання при падінні вдарилась головою об
підлогу, після чого схвативши потерпілу за руки та плечі умисно штовхнув
ОСОБА_5 на косяк дверей кладової у коридорі квартири АДРЕСА_2, в результаті
чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні
ушкодження у

2

вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, забою м'яких тканин голови, синців та саден верхніх кінцівок,
перелому дистального відділу крижу, які відносяться до категорії середнього
ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Крім того, ОСОБА_4, знаходячись у тамбурі квартир № 39 та
№ 40 будинку АДРЕСА_2, у ході суперечки, що виникла на ґрунті особистих
неприязних відносин, тримаючи рукою за шию малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
декілька разів вдарив його об стіну головою та тулубом, чим спричинив
останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, забою м'яких тканин голови, закритої травми шийного
відділу хребта з драбинчастою нестабільністю в сегментах С4 - С5, які відносяться
до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Направляючи справу на додаткове розслідування, суд
вказав, що пред'явлене органами досудового слідства обвинувачення не повністю
відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема суд першої інстанції вказав ,
що органами досудового слідства неправильно вказано в постанові про притягнення
в якості обвинуваченого місце скоєння злочину , що стосується спричинення
тілесних ушкоджень. Ці обставини перевірялись шляхом допиту учасників судового
розгляді і на думку суду вбачається , що тілесні ушкодження потерпілим були
спричинені у приміщенні квартири. Встановлені обставині знаходяться в суттєвій
суперечності щодо висновків прокурора , які наведені у постанові прокурора про
відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину , передбаченого ст.
162 КК України. Також є суперечність між встановленими фактичними обставинами
справи та висновками постанови слідчого щодо відмови в порушенні кримінальної
справи за ст. 187 КК України.

В
апеляціях

Адвокат ОСОБА_1 просить постанову скасувати та направити
справу на новий судовий розгляд. Вважає постанову незаконною, необгрунтованою,
а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує,
що в судовому засіданні не було встановлено ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час візиту
до ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мети незаконно заволодіти чужим майном у
останніх. Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно
ОСОБА_4 за ст. 162 , 187 КК України не оскаржувались та не скасовувались.

Помічник прокурора м. Чернігова просить постанову суду
скасувати , справу направити на новий судовий розгляд оскільки вважає , що суд
неправильно прийняв рішення щодо направлення справи на додаткове розслідування.
Так в постанові чітко вказано , що місцем скоєння злочину є тамбур квартири №39
та №40 будинку АДРЕСА_2. Відносно

3

факту порушення
недоторканості житла родини ОСОБА_3 була винесена постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи ,також відмовлено в порушенні кримінальної справи
за ознаками злочину , передбаченого ст. 187 КК України і ці постанови ніким не
оскаржені. Вважає , що у суду були всі підставі для розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, що підтримав
доводи апеляції, представників потерпілого адвоката ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які
вважали рішення суду правильним , перевіривши матеріали справи в повному обсязі
, судова колегія підстав для задоволення апеляцій не знаходить.

В апеляційному засіданні представник потерпілого ,
цивільного позивача ОСОБА_3 надаючи заперечення щодо поданих апеляцій вказувала
на те , що фактично органами досудового слідства проігнорована та обставина ,
що ОСОБА_4 вирішуючи спір про кішку , зайшов до квартири без дозволу , при
цьому спричинив тілесні ушкодження потерпілим в квартирі. Також вона вказувала
на ту обставину, що з прийнятими рішеннями органів досудового слідства про
відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 162 , 187 КК України відносно
ОСОБА_4 ніхто із зацікавлених осіб не був ознайомлений і вони були позбавлені
права їх оскаржити.

Суд першої інстанції перевіряючи в судовому засіданні
докази по пред'явленому обвинуваченню встановив , що дії ОСОБА_4 з спільного
тамбуру між квартирами перейшли до приміщення квартири . Ці обставини фактично
наведені і в постанові про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4. Але за
таких підстав висновки суду першої інстанції , що органами досудового слідства
допущені суттєві протирічності щодо встановлення місця скоєння злочину є
правильним. Також є правильним висновки суду першої інстанції щодо
протирічності висновків органів досудового слідства при вирішенні питання щодо
відмови в порушенні кримінальної справи за ст. 162 КК України відносно ОСОБА_4,
оскільки в постанові про притягнення в якості обвинуваченого зазначено , що
ОСОБА_4 штовхав ОСОБА_5 на косяк дверей кладової у коридорі квартири №40 ( а не
в тамбурі).

Висновки суду першої інстанції про повернення
кримінальної справи на додаткове розслідування з вказаних ним мотивів є
правильним також на підставі того , що органами досудового слідства не надано
оцінки і тому факту , що потерпіла ОСОБА_5 звертаючись з заявою до
правоохоронних органів вказувала , що ОСОБА_4 спричинив їй та її онуку тілесні
ушкодження знаходячись в коридорі квартири. Сам ОСОБА_4 у своїх поясненнях щодо
конфлікту вказував , що побачивши кота в коридорі квартири він зайшов в коридор
і хазяїн квартири зачинив двері.

Приймаючи до уваги , що потерпіла ОСОБА_5 в суді першої
інстанції наполягала на неправильності досудового
слідства , вважала
необхідним

4

проведення слідства щодо дій ОСОБА_4 в приміщенні
квартири та посягання на власність , суд першої інстанції, з урахуванням
виявлених в судовому засіданні суперечностей та неправильностей досудового слідства,
правильно прийшов до рішення про повернення кримінальної* справи на додаткове
розслідування.

Доводи апеляцій , що в справі є постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи за ст. 162 , 187 КК України , які не оскаржені не
є перешкодою для повернення справи на додаткове розслідування.

Керуючись
ст.ст. 365 , 366 КПК України судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції помічника прокурора М.Чернігова , адвоката
ОСОБА_1 залишити без задоволення , а постанову Деснянського районного суду м.
Чернігова від 1 березня 2007 р. щодо ОСОБА_4- без змін.