Справа № 1-4142007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 року Оболонський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді - Камбулова Д.Г.

при
секретарі - Майбоженко A.M.

з участю
прокурора - Лященко А.Є. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу
по обвинуваченню ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Києва, громадянина України, українця,
з середньою освітою,
одруженого, не працюючого, не судимого,
що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1,
у вчиненні злочину , передбаченому
ст. 15, 186 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

19.02.2007
року, приблизно о 19 год 45 хв., ОСОБА_1,
проходячи біля торгівельного центру «Патерсон», що
розташований по вул. Маліновського, 12 в м.
Києві, побачив автомобіль «Лексус
RX-300», державний
номер НОМЕР_1, з якого виходив
потерпілий ОСОБА_2 який залишив в
автомобілі барсетку і відкриті передні пасажирські двері. За кермом автомобіля
знаходився ОСОБА_3 Побачивши на передньому пасажирському сидінні через незачинені
двері барсетку чорного кольору, у
ОСОБА_1. виник злочинний умисел,
направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого
майна, ОСОБА_1 підійшов до вказаного
автомобіля, запитавши у ОСОБА_3, як проїхати до району Дарниці. Коли
ОСОБА_3сів до салону автомобіля, ОСОБА_1
нахилившись обійшов ззаду автомобіль та рукою через незачинені двері автомобіля
зі сторони пасажирського місця ОСОБА_1,
непомітно для ОСОБА_3, таємно
викрав з салону автомобіля барсертку, що
належала ОСОБА_2 В цей час з автомобіля вийшов ОСОБА_3, який побачив в руках ОСОБА_1. викрадену
барсетку і почав його переслідувати. ОСОБА_1,
розуміючи, що його дії, направлені на таємне викрадення чужого
майна, були виявленіОСОБА_3 і,
незважаючи на це, продовжив свої
дії, направлені на заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_2, почав тікати з
місця вчинення злочину. ОСОБА_1, не
змігши реально розпорядитись відкрито викраденим майном ОСОБА_2 з причин, що не залежали від його волі, побоючись бути затриманим, з метою уникнення від кримінальної
відповідальності, викинув викрадену
барсетку, але невдовзі по місцю свого
проживання був затриманий працівниками міліції. Своїми діями ОСОБА_1 завдав
потерпілому ОСОБА_2. матеріальної шкоди на загальну суму 4790 гривень, яка складається з шкіряної барсетки чорного
кольору «Нері Карра» вартістю 500 гривень,
мобільного телефону «Нокіа 8800»,
вартістю 4000 гривень, мобільного
телефону «Нокіа 1100» вартістю 250 гривень,
ключі від дома у кількості 5 шт.,
ключі від офісу у кількості 5 шт.,
ключі від автомобіля «Лексус»,
посвідчення водія на ім»я ОСОБА_2,
технічний паспорт № 0444 на автомобіль «Лексус», пропуск на автостоянку, технічний талон до водійського посвідчення, виданий на ім»я ОСОБА_2, які матеріальної цінності не
представляють, дві шкіряні ключниці
загальною вартістю 40 гривень.

Допитаний в якості підсудного
ОСОБА_1 повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, додавши також, що після виявлення злочинуОСОБА_3 , він намагався зникнути з місця вчинення
злочину, почав тікати в бік пожежної
частини, але побоючись затримання він
викинув барсетку в бік автомобільної стоянки та з місця вчинення злочину зник.
Жалкує про вчинення злочину, запевняє
суд про недопущення подібного, просить
суд призначити йому покарання, не
пов»язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що підсудний та інші учасники процесу не
оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та
істинності їх позиції, заслухавши думку
учасників процесу, та роз'яснивши їм
положення ст. 299 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших
доказів по справі, відносно тих
фактичних обставин справи, які ніким не
оспорюються.

За таких обставин, суд вважає,
що винність ОСОБА_1. у вчиненому ним злочині доведена повністю.

Дії ОСОБА_1. повинні бути
кваліфіковані за ст. 15, 186
ч.1 КК України, тому що він вчинив
навмисні дії, що виразились у замаху на
відкрите викрадення чужого майна, тобто
умисні дії, які були безпосередньо
направлені на відкрите викрадення чужого майна,
але не доведені до кінця, з
причин, що не залежали від його волі.

Призначаючи
покарання підсудному ОСОБА_1, у
відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Пом'якшувальною
обставиною, згідно ст. 66 КК України, суд визнає те, що підсудний щиро розкаявся.

Обтяжуючих обставин, згідно
ст. 67 КК України, судом не
встановлено.

Крім
того судом також враховуються відношення підсудного до вчиненого, характеристику підсудного з місця
проживання, а також те, що він вперше притягується до кримінальної
відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості.

На
підставі викладеного, суд вважає за
необхідне обрати ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, але вважає,
що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від
суспільства, та вважає за доцільне
призначити ОСОБА_1 покарання з застосуванням
ст. 75 КК України.

Керуючись ст.
ст. 323,
324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 15,
186 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років
позбавлення волі.

На
підставі ст. 75
КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком на 2 (два)
роки, зобов'язавши його повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з"являтись на
реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Всі речові
докази по справі (а.с. 51-55), залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_2

Запобіжний
захід відносно ОСОБА_1. до набуття вироком чинності залишити без змін -підписка про
невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Оболонський районний суд м. Києва
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.