Справа № 554/7072/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 25.06.2015
25 червня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, не одруженого, судимого
26 квітня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. ч. 1 і 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2011 року вирок змінено, дії засудженого кваліфіковано за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Звільнений 16 серпня 2011 року по відбуттю покарання;
11 вересня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;
15 листопада 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 11 вересня 2012 року і остаточно визначено покарання у виді 1 року обмеження волі;
27 грудня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто покаранням за вироком від 15 листопада 2012 року і остаточно засуджено до 1 року обмеження волі. Звільнений 27 березня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання;
10 грудня 2013 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
5 травня 2014 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 8 липня 2014 року в порядку ст. 537 КПК України визначено покарання за вироками від 10 грудня 2013 року та 5 травня 2014 року у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;
1 вересня 2014 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
13 травня 2015 року, приблизно о 17 год. 35 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у під`їзді АДРЕСА_2 , де діючи повторно, умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривка, намагався відкрито заволодіти золотим ланцюжком вартістю 3413,20 грн., який належить потерпілій ОСОБА_4 , проте, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий неподалік від місця вчинення злочину, в зв`язку з чим не зміг розпорядитися викраденим на власний розсуд.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що основним поштовхом до скоєння ним злочину послужило те, що він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Збитки потерпілій частково відшкодовані шляхом повернення вкраденого.
Потерпіла ОСОБА_4 під час допиту в суді показала, що в той день і час обвинувачений, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, напав на неї в під`їзді вказаного будинку та зірвав у неї з шиї золотий ланцюжок і хрестик. При спробі втекти він був затриманий громадянами, які там в цей час знаходились. Золотий ланцюжок їй повернуто, а хрестик ні, тому вона просить задовольнити заявлений нею цивільний позов про відшкодування завданих збитків, які складаються з вартості викраденого хрестика та ремонту золотого ланцюжка. Злочином їй також завдано моральну шкоду, яка полягає у тих емоційних переживаннях і моральних стражданнях, які вона пережила від нападу обвинуваченого, щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події і страху можливого повторення подій та потреби в униканні аналогічних обставин, зокрема насторога, тривога, постійне озирання навколо. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. та просить її стягнути з обвинуваченого. У вирішенні питання про призначення йому покарання покладається на розсуд суду.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він повторно, відкрито намагався викрасти чуже майно, але не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий громадянами неподалік від місця скоєння злочину, тобто вчинив замах на грабіж.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування завданого збитку шляхом повернення вкраденого майна.
Обставиною, яка обтяжує його покарання, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, характеристику його особи, стан його здоров`я, асоціальну спрямованість його життєвої діяльності, яка проявляється в тому, що він ніде не працює, зловживає спиртним, тривалість такої поведінки, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Потерпілою заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 1525 та 5000 грн. відповідно.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої, суд керується статтями 28, 328 КПК України, статтями 23, 1166, 1167 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (далі - Постанова). При цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Виходячи з доведеності вини обвинуваченого у заподіянні матеріальної шкоди та наданні потерпілою доказів її заподіяння, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині в повному обсязі.
Суд також вважає, що потерпілій була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок вчинення злочину щодо неї вона зазнала інтенсивних фізичних, душевних, психічних переживань, було завдано шкоду її здоров`ю, що потягло за собою вимушені зміни в її житті. Потерпілою було потрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану, чого незважаючи на докладені зусилля, їй в повній мірі зробити не вдалось. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості і вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме на суму 5000 грн.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Початок строку відбування покарання рахувати з 25 червня 2015 року. Зарахувати в строк відбування покарання час його перебування під вартою з 13 травня по 25 червня 2015 року в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі.
До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Задовольнити заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов та стягнути з обвинуваченого на її користь 1525 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілій, - повернути їй же.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1