Справа
№ 11-472/2008
Головуючий 1 інстанції: Воронцова С.В.
- ст. 122 ч.1 КК України Доповідач:
29 вересня 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Чернігівської області в складі :
головуючого Борисенка І.П.
суддів Широян Т.А.,
секретарі Олійник О.М.
участю прокурора Сороки Г.В.
засудженої ОСОБА_1
потерпілої ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_3, ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією засудженогоОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 травня 2008 року, -
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянка України,
уродженка с. Сухиня Бобровицького району Чернігівської області, мешканка
АДРЕСА_1 освіта вища, працююча майстром ВАТ «Кондитерська фабрика «Стріла»,
заміжня, маюча на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима, -
Засуджений за ст. 122 ч.1 КК
України до 1 років виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням
із суми її заробітку 10% на користь держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь законного представника неповнолітньої
потерпілої ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 146 грн. в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 5000 грн. в рахунок відшкодування маральної шкоди, а
всього на загальну суму 5146 грн.
Судом засуджена ОСОБА_1 визнана
винною в тому, що 02 вересня 2007 року, близько 14 години, знаходячись на
подвір'ї АДРЕСА_1, в ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних
стосунків, схопила руками за шию, потім за руки в районі ліктьових суглобів,
неповнолітню ОСОБА_2, після чого штовхнула останню, внаслідок чого вона впала
на бетонне покриття, чим умисно заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у
вигляді саден обох передпліч, куприку, попереку зліва, шиї, забою м'яких тканин
голови, які в своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеню
тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я.
Засуджена ОСОБА_1 просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова
від 28 травня 2008 року скасувати, а справу направити прокурору м. Чернігова
для проведення додаткового розслідування. Свої вимоги аргументує неповнотою та
необ'єктивністю досудового слідства. Вказує, що судом в якості доказу її вини
було взято до уваги компакт-диск з записом розмови трьох осіб без доведення
автентичності голосів. Також судом не було встановлено особу жінки яка
проходила по вулиці в момент побиття неповнолітньоїОСОБА_2, а тому це є підтвердження
того, що потерпіла давала неправдиві покази. Не було витребувано табелю обліку
робочого часу, з якого можливо перевірити факт знаходження засудженої на
робочому місці в момент скоєння злочину. Зазначає, що факт перебування її дома
на час вчинення злочину ґрунтується лише на твердженні зацікавлених осіб.
Ставить під сумнів тілесні ушкодження потерпілої, оскільки не виключає факту
фальсифікації висновків медичних експертиз. Вказує на ряд процесуальних
порушень по справі.
Заслухавши доповідача, засудженуОСОБА_1
та адвоката, які просили задовольнити апеляцію засудженої, думку
прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляцію
засудженої ОСОБА_1 безпідставною,
потерпілуОСОБА_2 та її законних представників ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3, які просили апеляцію засудженої залишити без задоволення, а
вирок суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
викладені в апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність виниОСОБА_1 у
заподіянніОСОБА_2 середньої тяжкості тілесних ушкоджень за обставин,
встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у
встановленому порядку доказами, які досліджені судом і детально викладені у вироку
суду, але судом при цьому дана неправильна юридична оцінка діямОСОБА_1

В судовому засіданні апеляційного суду
засудженаОСОБА_1 винним себе не визнала та заперечувала те, що 02 вересня 2007
року під час сварки штовхнула потерпілуОСОБА_2, від чого вона впала на бетонне
покриття та але наполягала на тому, що вона потерпілу взагалі не била і в той
день її не бачила.

ПотерпілаОСОБА_2, будучи допитаною в
засіданні апеляційного показала, що 02 вересня 2007 року в обідню пору вона
вийшла з відром по воду на вулицю і проходила по спільному господарчому двору
засудженої. Повертаючись до квартири, вона зустріла ОСОБА_1, яка на неї
накричала за те, що вона прибрала частину сітки щоб пройти. Після цього ОСОБА_1
схопила її за шию та почала трясти, а коли вона вирвалась та відбігла від неї,
то остання схопила її за капюшон футболки, а потім штовхнула її, а тому вона
впала на сідниці і зламала копчик.

Згідно висновку комісійної судово-медичної
експертизи № 274 від 21.12.2007 року (а.с.65-68) у потерпілої ОСОБА_2 мали
місце тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 2-го куприкового хребця,
котрий виник від дії тупого предмету, міг утворитись 02.09.2007 року за
вказаних потерпілою обставин, тобто при падінні її після поштовху на сідниці і
дані ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних
ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров'я строком понад 21 день. Тілесні
ушкодження у вигляді саден обох передпліч, куприку, попереку зліва, шиї, забою
м'яких тканин голови виникли від дії тупих предметів, могли утворитись
02.09.07р. і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як кожне
окремо, так і у своїй сукупності.

Весь комплекс виявлених тілесних ушкоджень
міг утворитись за обставин на які вказує потерпіла при відтворенні обстановки
та обставин події.

Весь комплекс виявлених тілесних ушкоджень не
міг утворитись, як при падінні з висоти власного зросту, так і при падінні з
висоти власного зросту після надання тілу прискорення.

Виходячи з того, що тілесні ушкодження
середньої тяжкостіОСОБА_2 отримала в результаті падіння після наданого тілу
прискорення і ударі при падінні на сідниці, колегія суддів вважає, що
засудженаОСОБА_1 повинна нести відповідальність за спричиненняОСОБА_2 середньої
тяжкості тілесних ушкоджень з необережності і її дії необхідно
перекваліфікувати з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України.

Безпідставними вважає колегія суддів доводи
засудженоїОСОБА_1 про те, що 02 вересня 2007 року на протязі всього дня вона
знаходилась на роботі, оскільки згідно довідки ВАТ Чернігівська кондитерська
фабрика „Стріла” засуджена в зазначений день знаходилась на робочому місці в
другу зміну, тобто в період часу з 15.00 до 23.00год. (а.с.28); ВАТ
Чернігівська кондитерська фабрика „Стріла” не має даних, які б підтвердили
перебуванняОСОБА_1 на робочому місці 02.09.2007 року до 15год.00хв (а.с. 72);
згідно свідчень свідка ОСОБА_6 які вона дала в суді першої інстанції і яка є
дочкою засудженої ОСОБА_1 вбачається, що її мати, тобто ОСОБА_1, в зазначену
дату в період з 11 до 13,30год. знаходилась вдома (а.с. 206).

При проведенні експертиз, експерти
попереджувались про кримінальну відповідальність, експертиза проводилась на
підставі медичних документів потерпілої та рентгенологічного дослідження, а
тому не має жодних підстав для сумніву в правильності проведених експертиз.

Крім цього, суд у вироку послався як на
доказ вини засудженої, роздруківку запису магнітної стрічки, яку надала мати
потерпілої ОСОБА_4 На думку колегії, даний доказ є сумнівним, оскільки
необхідна експертиза по ньому не проводилась, не була перевірена належність та
автентичність аудіозапису, яка була передана ОСОБА_4, а тому даний доказ є
неприпустимим і підлягає виключенню.

Призначаючи засудженій ОСОБА_1 покарання,
колегія суддів відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступіть тяжкості
вчиненого злочину, конкретні обставини справи та особу
засудженої, яка позитивно характеризується і вважає
необхідною для виправлення засудженої міру покарання у вигляді виправних робіт
згідно санкції ст.128 КК України.

Відповідно до ст. 64 КПК України при розгляді кримінальної справи в суді
підлягають доказуванню характер і розмір шкоди, завданої злочином. Крім того,
відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен зокрема з'ясувати,
чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань
або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями
(бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній
формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а
також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди” із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року № 5
зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями
чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру
та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров'я потерпілого,
тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля,
необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із
засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір
відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні
відповідні мотиви.

У зв'язку із перекваліфікацією дій засудженої, колегія суддів вважає за
потрібним частково змінити вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 травня 2008, зменшивши
розмір відшкодування моральної шкоди до трьох тисяч гривень.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону, щоб потягло за
собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Вирок Деснянського районного суду м.
Чернігова від 28 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.122 КК
України на ст.128 КК України і призначити їй покарання - 6 (шість) місяців
виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням із
суми її заробітку 10% на користь держави.

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнувши з
ОСОБА_1 на користь законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітньої потерпілоїОСОБА_2 до 3 9трьох) тисяч гривень.

В решті цей же вирок щодо ОСОБА_1 залишити
без зміни.

с у д д і :

Борисенко І.П. Широян Т.А. Козак В.І.