Справа № 683/549/15-к
1-кп/683/67/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2015 року м.Старокостянтинів.
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого трактористом ТОВ «Енселко Агро», раніше судимого, міра запобіжного заходу - не обиралась,
за ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у скоєнні даного кримінального правопорушення, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявсь та підтвердив, що в ніч з 3 на 4 лютого 2015р. він власним автомобілем «Жигулі» червоного кольору під`їхав до гаража потерпілого ОСОБА_5 по вул.Красовського в м.Старокостянтинові. Далі, він зірвав замок та викрав запчастини до автомобілів, що знаходились у гаражі. Викрадені запчастини, він здав на пункт приймання металобрухту в районі вокзалу №2 м.Старокостянтинова. Через кілька днів після того, він звертався до особи, яка приймала металобрухт, щоб повернути назад викрадені речі, однак останній повідомив, що речей не має. Пред`явлений позов ОСОБА_4 визнав повністю. Також, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що не вчиняв крадіжку в ніч з 1 на 2 лютого 2015р. з гаража потерпілого ОСОБА_5 . Свої показання обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив під час проведення з його участю слідчого експерименту.
Разом з тим винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, повністю доведена, дослідженими в судом засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді підтвердив, що вранці 2 лютого 2015р виявив, що замок на вхідних дверях його гаражу зірвано та викрадено дизельне пальне, автомобільне масло, тосол. Про дану крадіжку він нікому не повідом, а 4 лютого 2015р. вранці він виявив, що замок на дверях гаража знову зірвано та викрадено запчастини до автомобілів марки ВАЗ. Біля гаража був слід автомобіля і у вчиненні крадіжок він запідозрив ОСОБА_4 та звернувсь у міліцію з відповідною заявою.
Також в судом у засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що саме ОСОБА_4 на початку лютого 2015р. здав йому запчастини до автомобілів, які він прийняв як металобрухт. В послідуючому, під час проведення впізнання у Старокостянтинівському райвідділі міліції він впізнав ОСОБА_4 , як особу у якої він прийняв металобрухт запчастини до автомобілів.
Показання з цього приводу свідка ОСОБА_6 , в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в суді, кожен окремо та незалежно один від одного, показали, що вони були понятими під час проведення впізнання ОСОБА_6 . ОСОБА_4 , як особи, яка здала йому металобрухт запчастини до автомобілів на початку лютого 2015р.
Також свідок ОСОБА_7 в суді підтвердив, що він був понятим під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 і останній добровільно розповів, а далі показав на місці, як він проник у гараж ОСОБА_10 та викрав запчастини до автомобілів. Крім того, свідок доповнив, що ОСОБА_4 не розповідав про те, що проникав два разив у гараж та викрав крім запчастини до автомобіля і ще якесь майно.
Аналогічні показання в суді дав свідок ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що він був понятим при огляді місця події гаража ОСОБА_10 , де було скоєно крадіжку.
Аналогічні показання в суді дав свідок ОСОБА_13 .
Згідно даних огляду місця події від 10.02.2015р. місцем подіє є у гаражне приміщення, належне ОСОБА_5 та розташоване по АДРЕСА_2 , в якому виявлено замок навісний з слідами пошкодження.
Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи №9 від 24.02.2015р. навісний замок виявлений та вилучений під час ОМП по факту крадіжки у ОСОБА_10 піддавався зламу.
Речовим доказам навісним замком, вилученим з місця події.
Аналізуючи, дослідженні в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у приміщення, кваліфікацію його діяння за ч.3 ст.185 КК України - правильною.
Також, органами досудового розслідування пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 в тому, що він в ніч з 1 лютого 2015 року на 2 лютого 2015 року, з метою вчинення крадіжки чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистої наживи, шляхом зриву навісного замка вхідних воріт, проник в гаражне приміщення № НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_15 та розташоване по АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, викрав 15 літрів дизельного палива по ціні 16,5 грн. за 1 літр, яке знаходилось в поліетиленовій каністрі об`ємом 20 літрів, вартість якої становить 300 грн., 3 літри тосолу, вартістю 22 грн. за літр, який знаходився в поліетиленовій каністрі об`ємом на 10 літрів вартість якої становить 255 грн., 1 літр автомобільного мастила марки «Мобіл » вартістю 140 грн., яке знаходилось в заповненій поліетиленовій пляшці об`ємом 1 літр.
Однак такий висновок слідства не знайшов свого підтвердження у суді.
Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 не визнав своєї винуватості у вчиненні, вищевказаної крадіжки та показав, що до гаража ОСОБА_10 він проникав лише раз в ніч з 3 на 4 лютого. Аналогічні показання ОСОБА_4 давав і під час досудового слідства під час проведення слідчого експерименту з його участю.
Показання ОСОБА_4 з цього приводу нічим не спростовані та підтверджуються показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які, в судовому засіданні підтвердили, що під час проведення слідчого експеременту з участю ОСОБА_4 , останній розповів та показав, що він лише один раз проникав у гараж потерпілого та викрав запчастини до автомобіля.
Показання ОСОБА_4 також частково підтверджуються і показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в суді підтвердив що не бачив, як ОСОБА_4 вчиняв крадіжки його майна і після вчинення першої крадіжки до правоохоронних органів він не звертавсь.
Також, як вбачається з даних протоколу обшуку у помешканні, де проживає ОСОБА_4 не виявлено жодних викрадених речей потерпілого ОСОБА_5 .
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови дведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Оцінюючи представлені обвинуваченням та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що участь обвинуваченого ОСОБА_4 увчиненні крадіжки майна ОСОБА_10 при вищевказаних обставинах в ніч з 1 на 2 лютого 2015р. не доведена, а тому даний епізод з обвинувачення ОСОБА_4 слід виключити, в зв`язку з недоведенностю вчинення ним, вищевказаного кримінального правопорушення.
По місцю проживання та роботи ОСОБА_4 характеризуються позитивно, є особою молодого віку.
Обставиною, що пом`якшує його покарання є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину,
Разом з тим, суд не визнає таку обставину, як вчинення злочину повторно, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскілька дана обставини була врахована при кваліфікації його діяння за ч.3 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує позитивні данні про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше не судимий, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та обставини, що обтяжує його покарання,
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , даних про його особу, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, думку потерпілої ОСОБА_10 , який клопоче про призначення покарання обвинуваченому з випробовуванням без реального відбування покарання, тому суд прийшов до висновку, що досягнення мети покарання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, тому до вступу вироку в законну силу, суд вважає за можливе не застосовувати до нього запобіжний захід.
Потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_10 пред`явлено позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення 6000 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що викраденням його майна йому завдано, вищевказану матеріальну шкоду, а також моральну шкоду.
В судовому засіданні обвинуваченийцивільний відповідач ОСОБА_4 позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення.
Також, відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
У відповідності до п.3 ст.23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , суд, з врахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, моральних страждань потерпілого, з врахуванням засад виваженості, справедливості та розумності, а також, враховуючи повне визнання позовних вимог обвинуваченимцивільним відповідачем ОСОБА_4 , вважає визначити в розмірі 3000 грн.
Така грошова сума, на думку суду є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілого, так і обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 352,08 грн. судових витрат за проведення експертизи.
Речові докази по справі: навісний замок - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_5 6000 грн. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області на протязі 30 днів з дня проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Суддя