Справа № 333/1781/14-к
Справа №333/1781/14-к
Пр. №1-кп/333/218/14
ВИРОК
Іменем України
10 грудня 2014 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Напічхово Чхороцкуського району Грузія, грузина, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, пенсіонер, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 20.09.1985 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 170 КК України (ред. 1960 року) до 12 років позбавлення волі.
2) 28.02.2000 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 143 КК України (ред. 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
3) 06.04.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 369, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений із Софіївської ВК-55 умовно-достроково з невідбутним терміном 10 місяців 14 днів,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України,-
ВСТАНОВИВ
Наприкінці жовтня 2013 року, у денний час, ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись біля торгівельно-розважального комплексу «Космос-Сіті», розташованого по вул. Космічна у м. Запоріжжя, під приводом працевлаштування в ДА1 - ОСОБА_6 , повідомивши йому завідомо неправдиві відомості про те, що в зазначеній установі має знайомого, який за грошову винагороду вирішить питання про працевлаштування, заволодів грошовими коштами в сумі 3000 грн., які потерпілий ОСОБА_6 передав йому.

Не зупинившись на досягнутому, продовживши свої злочинні дії ОСОБА_5 , приблизно через 2 дні подзвонив потерпілому ОСОБА_6 і повідомив, про необхідність додаткової оплати в сумі 1000 гривень, з метою остаточного вирішення питання щодо працевлаштування у ДАІ. Цього ж дня потерпілий ОСОБА_6 , у денний час, знаходячись в автомобілі, біля свого будинку, за адресою АДРЕСА_2 , в присутності ОСОБА_7 , передав ОСОБА_5 вищевказану суму, за послуги останнього.

В результаті злочинних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень.

Наприкінці жовтня 2013 року, у денний час, ОСОБА_5 , маючи умисел на підбурення пропозиції неправомірної вигоди службовій особі, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «АТК», розташованої по вул. Космічна у м. Запоріжжя, дізнавшись з розмови ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 про бажання останнього працевлаштуватися до органів Державної автомобільної інспекції, повідомив потерпілого про наявність у нього зв`язків в ДАІ та можливості домовитися про працевлаштування у вказаному підрозділі, переконавши його в тому, що без надання неправомірної вигоди службовій особі його працевлаштування не можливе.

Приблизно через декілька днів, у денний час, ОСОБА_5 , будучи водієм маршрутного таксі №5, перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_6 , у салоні вказаного транспортного засобу, яке знаходилося біля торгівельно-розважального комплексу «Космос-Сіті», розташованій по вул. Космічній у м. Запоріжжя, отримав від потерпілого ОСОБА_6 , який заздалегідь був переконаний у необхідності передачі останньому грошових коштів в сумі 3000 грн., у вигляді неправомірної вигоди, службовій особі за працевлаштування в ДАІ.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, викладених вище та при цьому зазначив, що він обманним шляхом за дачі незаконної винагороди працівнику міліції запропонував потерпілому влаштувати останнього на роботу в органи міліції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, тим самим визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України, як підбурення пропозиції неправомірної вигоди службовій особі, вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає: рецидив злочину.

При призначенні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України являються тяжким злочинами, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, являється пенсіонером, та інші обставини справи, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй необхідно призначити покарання у виді штрафу.

При наявності низки пом`якшувальних обставин у ОСОБА_5 , а саме: щирого каяття, визнання вини, являється пенсіонером та людиною похилого віку, має ряд хронічних захворювань та з урахуванням обставин справи, суд вважає за можливе застосувати по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_5 вимог ст.69 КК України та призначити покарання нижче нижчої межі, встановленого санкцією ч. 3 ст. 369 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, а тому суд застосовує вимоги ч. 3. ст. 72 КК України в якій зазначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Тому суд не застосовує вимоги ст. 71 КК України для призначення покарання ОСОБА_5 і вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 06.04.2011 року виконується самостійно.

Оскільки позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 в частині стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованим, а обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав його, тому в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Що стосується стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Цивільний позивач ОСОБА_6 не надав жодного доказу на підтвердження того, що такі дії цивільного відповідача ОСОБА_5 призвели до змін в його здоров`я, повсякденному житті, вплинули на його моральний стан, призвели до інших негативних явищ.
За таких обставин у позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди слід відмовити з огляду на їх не обґрунтованість.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України та призначити йому наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 850 грн.;

- за ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 369 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - матеріальні збитки у розмірі 4000 грн.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1