У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Шевченко Т.В., Гошовської
Т.В.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 20 вересня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за
касаційним поданням заступника прокурора Харківської області на вирок
Двуречанського районного суду Харківської області від 14 листопада 2006 року,
яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судиму 20
лютого 2006 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на
підставі ст.75 КК України звільнену від відбування призначеного покарання з
випробуванням і встановлено іспитовий строк 2 роки,

засуджено:

- за ч.1 ст.263 КК
України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.201 КК України на 4 роки позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК
України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів 4 роки позбавлення
волі.

На
підставі ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_1 покарання частково приєднано
невідбуте покарання за вироком від 20 лютого 2006 року та остаточно визначено 5
років позбавлення волі.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від призначеного покарання з
випробуванням і встановлено іспитовий строк 3 роки.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною
в тому, що вона 14 липня 2006 року, перебуваючи на ринку у м. Валуйки
Бєлгородської області РФ, без відповідного дозволу придбала та зберігала при
собі 5 патронів калібру 7,62 і 7 патронів калібру 5,6 мм, що згідно висновку
балістичної експертизи являються бойовими припасами. Того ж дня ОСОБА_1,
приховуючи вказані бойові припаси від митного контролю, перевезла їх у потязі
сполученням “Москва-Донецьк” з Росії в Україну через державний кордон.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційному поданні прокурор порушує питання
про скасування вироку з направленням справи на новий судовий розгляд у зв`язку
з невідповідністю призначеного засудженій покарання тяжкості злочинів та особі
винної. Вказує на те, що місцевий суд,
застосовуючи до призначеного ОСОБА_1 покарання ст.75 КК України,
належним чином не врахував всіх обставин справи, і зокрема, даних про особу
засудженої, до якої раніше застосовувалась ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що у задоволенні такого слід відмовити.

Висновок
суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих злочинів та
правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.263, ч.1 ст.201 КК України є вірними
і в касаційному поданні прокурора не оспорюються.

Як видно зі справи, місцевий суд при
вирішенні цього питання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1 злочинів, дані
про особу винної, яка повністю визнала свою винність, щиро розкаялась у
скоєному, сприяла розкриттю злочинів, позитивно характеризується, має на утриманні
сина та похилого віку матір і дійшов вірного висновку про можливість
застосування до неї ст.75 КК України. При цьому колегія суддів враховує також
фактичні обставини справи, те, що прокурор, який брав участь у розгляді справи
місцевим судом, також просив суд призначити ОСОБА_1 покарання із застосуванням
ст.75 КК України. А отже, підстав для скасування вироку за м`якістю призначеного засудженій покарання, про що йдеться у касаційному
поданні, немає.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст.394 КПК України, колегія суддів,

у х в
а л и л а:

у
задоволенні касаційного подання заступника прокурора Харківської області на вирок Двуречанського
районного суду Харківської області від 14 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1
відмовити.

С у д
д і:

Пивовар В.Ф. Шевченко Т.В. Гошовська Т.В.