Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2538/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000030, внесеного до ЄРДР 03.01.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, дітей на утримані не має, не офіційно працюючого системним адміністратором, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України ,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 02.01.2015 в першій половині дня разом із раніше йому знайомим ОСОБА_5 перебували на кухні квартири АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої.
Приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 пішов відпочивати до однієї з кімнат вищевказаної квартири. В цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював наявність цінних речей в дублянці, яка належить ОСОБА_5 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 направився до коридору вказаної квартири, де знаходилася дублянка ОСОБА_5 , та, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав з кишені дублянки ОСОБА_5 мобільний телефон «Самсунг S 5302», вартістю 590 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «МТС», вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходилося 30 гривень та сім карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходилося 20 гривень, карта памяті на 4 Гб, вартістю 50 гривень.
Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 715 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він 02.01.2015 в першій половині дня разом із його знайомим ОСОБА_5 перебували на кухні квартири АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 пішов відпочивати до однієї з кімнат квартири. В цей час у нього виник умисел на викрадення майна потерпілого. Він направився до коридору квартири, де знаходилася дублянка ОСОБА_5 , та викрав з її кишені мобільний телефон «Самсунг S 5302», з сім-картками та картою пам`яті. Після цього він пішов до ломбарду та здав викрадений телефон, а грошима розпорядився на власний розсуд.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч.1 ст.185 КК України, що даний злочин відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, не офіційно працює, не одружений, дітей на утримані не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, те, що вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, тяжких наслідків не настало, має постійне місце проживання та реєстрації, потерпілий матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючих покарання обставин передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у виді штрафу.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судової експертизи, проти чого не заперечує обвинувачений.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави витрати за проведення товарознавчої експертизи 196 грн. 56 коп.
Речові докази: договір закладу майна №107-1500054 від 02.01.2015 року залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
СуддяОСОБА_1