АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/4279/14-к Головуючий у 1 інстанції :
Провадження № 11-сс/790/1343/14 ОСОБА_1
Категорія: про застосування запобіжного Доповідач : ОСОБА_2
заходу (ст.194 КПК України)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
при секретарі - ОСОБА_6 ,
розглянула у судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року задоволено клопотання слідчого слідчої групи СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 ; до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківського слідчого ізолятору на 60 діб до 18.00 год. 12 грудня 2014 року, із визначенням застави у розмірі 365 400 грн. В ухвалі слідчого судді зазначено про необхідність звільнення підозрюваного з-під варти у разі внесення застави та в такому випадку на ОСОБА_7 покладені обов*язки : прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду ; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 14 жовтня 2014 року та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання або домашнього арешту. На думку апелянта, підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.260 КК України, є необґрунтованою, оскільки у останнього не були вилучені зброя або боєприпаси; він не приймав участі у бойових діях, захопленні будівель, нападах на громадян; публічно не висловлювався на підтримку збройних формувань та не брав участі у фінансуванні їх діяльності, тощо. Окрім того, захисник вважає, що прокурором не доведені, а в ухвалі слідчого судді не зазначені обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м*якого запобіжного заходу. Апелянт зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання та служби, позитивно характеризується, має хронічну хворобу наслідки перенесеного раніше закритого компресійного перелому хребта, не має наміру переховуватись від слідства та суду або перешкоджати досудовому розслідуванню, що, на переконання захисника, не було враховано слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Окрім того, на думку адвоката ОСОБА_8 при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 судом допущені процесуальні порушення, оскільки невірно визначена територіальна підсудність клопотання слідчого та не врахована відсутність протоколу затримання підозрюваного, що вплинуло на облік часу його фактичного затримання.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
В порядку ст.ст.276-278 КПК України, 14 жовтня 2014 року слідчим слідчої групи СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 здійснено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.260 КК України (а.с.53-54).
Подане слідчим до суду першої інстанції клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого злочину; наявність ризиків, передбачених ч.1-2,4-5 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.1-2).
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :
1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.260 КК України ;
2. наявність реальних ризиків, передбачених п.п.1-2,4-5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.2 ст.177 КПК України.
3. недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, а саме за санкцією ч.5 ст.260 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 10 до 15 років; дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними( а.с.67-70). З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину проти громадської безпеки, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, кількості доведених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що діяльність незаконних збройних формувань на даний час не припинена, спростовує доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу. Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається захисник, підлягають з`ясуванню під час досудового розслідування та в процесі судового розгляду справи.
Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки адвокат ОСОБА_8 , стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення та недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання або домашнього арешту .
При застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, застава у розмірі 365 400 грн. визначена слідчим суддею, відповідно до положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням тяжкості злочину, обставин кримінального правопорушення, майнового і сімейного стану, віку підозрюваного, ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Колегія суддів також вважає, що саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов*язків.
Що стосується обчислення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_11 , зі змісту ухвали слідчого судді та матеріалів судового провадження не вбачається, що розгляду клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу передувало його затримання. Тому строк дії ухвали слідчого судді - до 18 год. 12.12.2014 року визначений вірно, виходячи із моменту взяття ОСОБА_11 під варту за ухвалою слідчого судді. В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтвердив, що до постановлення ухвали слідчим суддею ОСОБА_11 не затримувався.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 14 жовтня 2014 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :