інстанції - Зембра Є.Й.
категорія - ч.3 ст.189
Подковський О.А. справа
№ 11-48
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2007 року.

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської
області у складі:

головуючого -
Декайла П.В.;

суддів-
Подковського О.А.; Вавріва І.З.;

з участю прокурора Бурлаки Г. М, захисника ОСОБА_1;

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні у М.Тернополі кримінальну

справу за апеляцією
захисників ОСОБА_5,ОСОБА_6 на
вирок

Кременецького
районного суду від 15 грудня 2006
року ,яким засуджено: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя с.Богданівка кременецького району, не
судимого , одруженого , на утриманні має двох неповнолітніх ді­тей

за ч.3 ст.189 КК України на 5 років позбавлення волі з
конфіскацією всього

особистого майна;

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с.Попівці,проживаючого в с.Ст.Кокорів,Кременецького
району , не судимого, на утриманні одна неповнолітня дитина, од­руженого

за ч.3 ст.189 КК України на 5 років позбавлення волі з
конфіскацією всього

особистого майна;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та
жителя с Богданівка,
Кременецького району, не судимого

за ч.3 ст.189 КК
України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього

особистого майна.

Взяті під варту
із залу суду.

За
вироком суду засуджені визнані
винними в скоєнні наступного злочину.

Так, 25
березня 2006 року засуджені , будучи в стані алкогольного сп'яніння , приблизно
о 15 годині на пропозицію ОСОБА_4, поїхали кіньми в господарство ОСОБА_7 , в
якому проживав ОСОБА_8 на хуторі Грищуки Попівецької сільської ради
Кременецького району, з метою вимагання грошей , які останній на протязі біля 3
років нібито був винен продавцю магазину в с.Богданівка кременецького району.
Зайшовши в будинок, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 нанесли декілька ударів потерпілому
ОСОБА_8, вимагаючи 50 грн, після чого
силоміць витягли його на двір.

В цей час ОСОБА_3 , який знаходився біля саней, поміг їм зламати опір
потерпілого і силою посадити останнього на сані. ОСОБА_4 сів управляти кіньми ,
а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сівши біля потерпілого стали наносити удари в груди ,
вимагаючи гроші, погрожуючи вбити та кинути у криницю.

Приїхавши в ліс ОСОБА_4 зупинив коні і теж став вимагати
грошей. Коли потерпілий відповів , що грошей немає , ОСОБА_4 зв'язав йому руки
за спиною і вони поставили ОСОБА_8 на землю. Після цього ОСОБА_3 почав душити
його руками за шию, вимагаючи грошей. Через деякий час ОСОБА_3 при допомозі
деревяного кілка спричинив надрив слизової оболонки прямої кишки , від чого
потерпілий на короткий проміжок часу втратив свідомість, а інші ' засуджені
тримали його за руки.

Від перенесеної болі ОСОБА_8 погодився дати гроші, після чого вони завезли
його до дому , де взяли у ОСОБА_7 50 грн.

В апеляціях:

· захисник
ОСОБА_5, в
інтересах засудженого ОСОБА_3, просить вирок змінити , виключити із
обвинувачення - скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння та спричинення
надриву слизової оболонки прямої кишки , оскільки вони не знайшли підтвердження
у судовому засіданні та перекваліфікувати дії на ч.З ст.355 КК України , за
якою обрати мінімальну міру покарання із застосуванням ст.75 КК України. Вважає
, що судом не враховано , що:

·
засуджений вимагав повернення боргу ;

· пом'якшуючі
його вину обставини: раніше не судимий , має на утриманні двох малолітніх дітей
, дружину , позитивно характеризується, він не являється ініціатором скоєння
злочину, від якого тяжких наслідків не наступило, потерпілому відшкодована
завдана моральна та матеріальна шкода;

захисник
ОСОБА_6, в інтересах засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4, просить вирок змінити ,
перекваліфікувати їх дії на ч.3 ст.355 КК України із врахуванням того, що вони
вимагали повернення боргу . Крім того, вважає , що суд , обравши міру покарання
засудженим не врахував їх розкаяння ;думки потерпілого ; що завдана шкода
повернута потерпілому , засуджені вперше притягуються до кримінальної
відповідальності , їх важкий матеріальний та сімейний стан, а також просить
виключити із обвинувачення скоєння злочину в нетверезому стані , оскільки воно
не знайшло підтвердження у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора , який вважає , що вирок
слід залишити без змін , засуджених , захисника , які підтримали доводи
апеляцій, в той же час вважають , що судом вірно кваліфіковані їх дії за ч.3 ст. 189
КК України , дослідивши матеріали кримінальної справи колегія вважає, що
апеляції не підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Висновок суду про винність засуджених у скоєнні інкримінованого злочину
ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах: як поясненнях
потерпілого ОСОБА_8, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, висновку судово-медичної
експертизи , так і на показаннях самих засуджених , до яких суд вірно критично
віднісся в частині заперечення : знаходження в стані алкогольного сп'яніння , а
також вчинення надривів слизової оболонки прямої кишки , оскільки вони
спростовуються вищенаведеними доказами.

Так, твердження захисту та засуджених про те, що під час
скоєння злочину останні були тверезі спростовуються як поясненнями самих
засуджених , які вони давали з участю захисників , і з яких слідує , що перед
скоєнням злочину вони розпили три пляшки горілки , яку купили за зароблені
гроші в той день./ а.с. 47, 53,36 /. Причини зміни показів з цього приводу в
судовому засіданні засуджені пояснити не змогли, промовчавши з цього приводу в
апеляційній інстанції.

Посилання в апеляції на необхідність перекваліфікації дій засуджених на ч.3 ст.355 КК України
є безпідставними , такими що не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи ,
з яких слідує , що ніхто засуджених не уповноважував забирати будь-які борги, в
тому числі із застосуванням сили. Про це свідчать і їх твердження про те, що
вони не знали скільки грошей потерпілий винен у магазин . Крім того , в
судовому засіданні як засуджені так і їх захисник погодилися з кваліфікацією їх
дій за ч.3 ст. 189 КК України.

Твердження захисників та засуджених в апеляційній
інстанції про те, що доказів того, що вони при допомозі дерев»яного кілка
спричинили надрив слизової оболонки прямої кишки спростовується як показаннями
засуджених, даними під час досудового слідства з участю захисників ,
поясненнями потерпілого , висновком судово-медичної експертизи. При цьому
колегія враховує, що пояснити зміну своїх показань в судовому засіданні з цього
приводу в апеляційній інстанції не змогли .

Виходячи із вищенаведеного , колегія вважає , що суд
вірно кваліфікував дії засуджених за ч.3 ст. 189
КК України.

Міра покарання усім засудженим призначена у відповідності до вимог
ст.ст.65-67 КК України із врахуванням ступіня тяжкості вчиненого злочину , осіб
винних та обставин , що пом'якшують та обтяжують покарання, в тому числі усіх
пом'якшуючих обставин , на які посилаються апелянти і є ' мінімальною ,
передбаченою санкцією статті 189 ч.3 КК
України стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та близькою до мінімальної стосовно ОСОБА_4

В зв'язку із вищенаведеним колегія не знаходить підстав для задоволення
апеляцій.

Керуючись
ст.ст.365-366 КПК України , колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції
захисників ОСОБА_5,
ОСОБА_6 залишити без задоволення , а вирок Кременецького районного суду від 15
грудня 2006 року стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 без змін.