Справа № 415/3664/13-к
Провадження № 11кп/782/1515/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року Апеляційний суд
Луганської області у складі:

Головуючого Кранга Л.С.,

Суддів: Рубльової О.Г.,
Буханько В.П.,

з участю секретаря Пундор А.О.,

прокурора Дронової І.С.

потерпілого ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську кримінальне
провадження № 0000068 за
апеляційними скаргами старшого
прокурора прокуратури міста
Лисичанська Луганської області
Сохікян С.Ш., потерпілого ОСОБА_1,
обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок
Лисичанського міського суду
Луганської області від 25 вересня 2013
року, яким:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець селища
Глухаринне Среднєканського району
Магаданської області, РФ, громадянин
України, який має професійно-технічну
освіту, не працює, не одружений,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимий:

18 грудня 2000 року Лисичанським міським
судом Луганської області за ст.17 - ч.3
ст.140, ч.3 ст.140 ч.3, ч.1 ст.42 КК України (1960
року) до 4 років позбавлення волі;

25 жовтня 2007 року Ленінським районним
судом міста Полтава за ч.2 ст.185, ч.1 ст.199,
ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 3 років
позбавлення волі;

22 листопада 2007 року Машівським
районним судом Полтавської області за
ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6
місяців позбавлення волі;

12 грудня 2007 року Ленінським районним
судом міста Полтава за ч.2 ст.186, ст.71 КК
України до 4 років 1 місяця позбавлення
волі;

04 листопада 2011 року Лисичанським
міським судом Луганської області за ч.1
ст.309 КК України до 1 року 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України, з випробуванням на 1 рік;

30 травня 2012 року Сєвєродонецьким
міським судом Луганської області за ч.2
ст. 185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України
(2001 року) до 2 років 1 місяця позбавлення
волі,

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення
покарання, призначеного за вироком
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 30 травня 2012
року, покаранням, призначеним за даним
вироком, остаточно призначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк 3 ( три) роки.

Початок строку відбування покарання
обчислено з 21 травня 2012 року,
зараховано ОСОБА_2 в строк відбування
покарання строк тримання під вартою з 28
березня 2012 року до 20 травня 2012 року
включно.

Питання про судові витрати та речові
докази вирішені.

В С Т А Н О В И В :

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним
у скоєнні злочину за наступних
обставин.

25 лютого 2012 року, приблизно о 16 годині,
більш точний час не встановлено,
обвинувачений ОСОБА_2, маючи умисел на
таємне викрадення чужого майна
(крадіжку), проникнувши на подвір'я
будинку АДРЕСА_2, повторно, таємно
викрав - дах до автомобілю марки «УАЗ»,
модель « 3303», вагою 50 кг, вартістю 150
гривень, передню частину даху до
автомобілю марки «УАЗ», модель « 3962»,
вагою 16 кг, вартістю 48 гривень, дах до
автомобілю марки «Москвич», модель «
2140», вагою 32 кг, вартістю 96 гривень,
капот до автомобілю марки «ВАЗ», модель
« 2106». вагою 11 кг, вартістю 33 гривні,
двері до автомобілю марки «УАЗ», модель
« 3303», вагою 16 кг, вартістю 48 гривень,
балку переднього мосту автомобілю
марки «Москвич», модель « 2140», з нижнім
важелем і правої маточиною, вагою 30 кг,
вартістю 90 гривень, та лист заліза,
розмірами 1х1 м, товщиною 2 мм, з
кріпленням у вигляді чотирьох
підставок з отворами під водостічну
трубу, вагою 10 кг, вартістю 30 гривень,
спричинивши потерпілому ОСОБА_1
майнову шкоду на загальну суму 495
гривень.

В зміненій в порядку ст..403 КПК України
апеляції старший прокурор прокуратури
міста Лисичанська Луганської області
Сохікян С.Ш. зазначається про те, що у
вироку необґрунтовано зазначено за
провину ОСОБА_2 крадіжку балки
переднього мосту автомобілю «Москвич»
модель « 2140» та лист заліза, оскільки
органом досудового слідства 17.03.2012
року прийнято рішення про відмову в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_2 за фактом крадіжки цього майна
та 23.03.2013 року - про виділення
зазначеного факту в окреме провадження
для проведення додаткового
розслідування. Просить вирок суду
змінити, виключити з мотивувальної
частини обвинувачення ОСОБА_2 у скоєнні
крадіжки балки переднього мосту
автомобілю «Москвич» модель « 2140» та
листа заліза.

В апеляції потерпілий ОСОБА_1 вказує, що
судом допитані не всі свідки та не
з'ясована доля викраденого у нього
майна, у тому числі балка автомобілю
марки «Москвич». Також вказує, що
обвинувачений не вибачився та не
запропонував відшкодувати заподіяну
шкоду.

Просить вирок скасувати, кримінальне
провадження направити прокурору для
проведення додаткового розслідування
або направити на новий судовий розгляд.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_2
вказує, що його дії невірно
кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України,
оскільки подвір'я будинку, до якого він
проник не мало належної огорожі і тому
в його діях відсутня кваліфікуюча
ознака проникнення. Також вказує, що
судом не вирішено його клопотання, в
якому він вказував що в матеріалах
справи відсутня фототаблиця з місця
злочину, що під час досудового слідства
не було проведено повторне
відтворення.

В доповненні до апеляції обвинувачений
ОСОБА_2 вказує про те, що в суді першої
інстанції не був допитаний свідок
ОСОБА_4 Просить справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
прокурора Дронову І.С., яка підтримала
доводи апеляції старшого прокурора
прокуратури міста Лисичанська
Луганської області Сохікян С.Ш.,
просила вирок суду змінити, виключити
із обвинувачення ОСОБА_2 крадіжку балки
переднього мосту автомобілю «Москвич»
модель « 2140» та лист заліза, а
матеріали в цій частині направити для
реєстрації в ЄРДР, потерпілого ОСОБА_1,
який підтримав доводи своєї апеляції,
просив вирок суду скасувати, а
матеріали кримінального провадження
направити для додаткового
розслідування, обвинуваченого ОСОБА_2,
який підтримав доводи своєї апеляції
та апеляції прокурора, просив вирок
суду скасувати, а матеріали справи
направити на додаткове розслідування,
провівши судові дебати, вислухавши
останнє слово обвинуваченого ОСОБА_2,
дослідивши матеріали кримінального
провадження та перевіривши доводи
апеляцій, апеляційний суд приходить до
наступного.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185
КК України є правильним та
обґрунтованим.

Вина ОСОБА_2 підтверджується:

- показами обвинуваченого ОСОБА_2 в суді
із яких вбачається, що він частково
визнав свою провину у скоєнні крадіжки
майна потерпілого, не заперечував
наявність огорожі;

- показами потерпілого ОСОБА_1 в суді,
про те, що 25 лютого 2012 року у вечірній
час на подвір'ї будинку АДРЕСА_2, який
він використовує як дачну ділянку, він
встановив відсутність належного йому
майна - запчастин до транспортних
засобів різних марок, що територія
будинку має огорожу з металевими
воротами та наявністю запираючого
пристрою;

- показами свідка ОСОБА_5 в суді, про те,
що 25 лютого 2012 року, в денний час, за
проханням обвинуваченого ОСОБА_2,
допоміг останньому на своєму
автомобіля марки «АЗЛК» з причепом
перевезти металеві запчастини до
транспортних засобів різних марок, з
подвір'я будинку АДРЕСА_2 до
малознайомого чоловіка, який займався
прийомом металобрухту та адресу якого
вказав ОСОБА_2 Транспортуючи металеві
вироби, був впевнений щодо належності
останніх обвинуваченому ОСОБА_2
Перелік металевих виробів достеменно
назвати не може у зв'язку з спливанням
певного часу;

- карткою первинного обліку інформації,
яка надійшла по телефону за №128/1198 від 25
лютого 2012 року, з якої вбачається, що
потерпілий ОСОБА_1 повідомив до
правоохоронних органів щодо скоєного
в період часу з 12 години 24 лютого 2012
року до 18 години 25 лютого 2012 року
злочину, таємного викрадання майна,
зокрема, металевих виробів, шляхом
проникнення на територію подвір'я
будинку АДРЕСА_2 (а.с. 2);

- протоколом огляду місця події від 26
лютого 2012 року в ході якого
встановлено, що подвір'я будинку
АДРЕСА_2 має огорожу та металеві двері
з замком (а.с. 4-7);

- протоколом огляду місця події від 15
березня 2012 року з фототаблицею (а.с. 55-58)
з яких вбачається, що в ході огляду
подвір'я будинку АДРЕСА_3, виявлено та
вилучено - дах до автомобілю марки
«УАЗ», фрагмент передньої частини даху
до автомобілю марки «УАЗ», дах до
автомобілю марки «Москвич», капот до
автомобілю марки «ВАЗ», каркас дверей
до автомобілю марки «УАЗ» (а.с. 53-54);

- протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 15 березня 2012 року з
якого вбачається, що обвинувачений
ОСОБА_2 показав, що 25 лютого 2012 року, в
денний час, через калітку проник на
подвір'я будинку потерпілого ОСОБА_1, по
вулиці Орджонікідзе міста Лисичанська,
таємно викрав металеві вироби у
вигляді різноманітних запчастин до
транспортних засобів різних марок, які
в подальшому, були перевезені до пункту
прийому металобрухту, при цьому
зазначив попередні місця розташування
викрадених об'єктів на території
подвір'я (а.с. 62-64 з фототаблицею (а.с.
65-68);

- висновком судової товарознавчої
експертизи за №1305222/234 від 22 травня 2013
року відповідно до якої вартість
викраденого у потерпілого ОСОБА_1
майна, станом на 25 лютого 2012 року
складає 495 гривень (а.с. 261-262);

- розпискою потерпілого ОСОБА_1 від 15
березня 2012 року з якої вбачається, що
потерпілий ОСОБА_1 отримав від
працівників міліції належні
останньому - дах до автомобілю марки
«УАЗ», фрагмент передньої частини даху
до автомобілю марки «УАЗ», дах до
автомобілю марки «Москвич», капот до
автомобілю марки «ВАЗ», та каркас
дверей до автомобілю марки «УАЗ» (а.с.
59).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно кваліфікував дії ОСОБА_2
за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
скоєне повторно, з проникненням у інше
сховище.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_2
щодо відсутності в його діях
кваліфікуючої ознаки проникнення є
безпідставними та спростовуються його
ж показами наданими у суді першої
інстанції, в яких він підтверджував
наявність огорожі на території
подвір'я будинку АДРЕСА_2, звідки ним
було скоєно крадіжку майна потерпілого
ОСОБА_1

Крім того, наявність огорожі з
металевими воротами та запираючим
пристроєм підтверджується показами
потерпілого ОСОБА_1, а також протоколом
огляду місця події від 26 лютого 2012 року,
з якого вбачається, що співробітниками
міліції, в присутності понятих, в ході
огляду подвір'я будинку АДРЕСА_2,
встановлено наявність огорожі та
металевих дверей з запираючим
пристроєм на території двору вказаного
будинку (а.с. 4-7).

Разом з тим, судом першої інстанції
допущено невідповідність висновків
фактичним обставинам кримінального
провадження, які відповідно до ст.ст. 409,
410 КПК України є підставою для зміни
судового рішення.

В судовому засіданні 18.06.2013 року
обвинувачений ОСОБА_2 вину визнав
частково, не визнав вину у скоєнні
крадіжки балки переднього мосту
автомобілю марки «Москвич» моделі «
2140» та листа заліза з водяної ями. Із
показів обвинуваченого ОСОБА_2 в іншому
судовому засіданні вбачається, що він
погодився з переліком майна, яке
зазначено в обвинувальному акті і
пояснив, що крадіжку балки переднього
мосту автомобілю марки «Москвич»,
модель « 2140» та листа заліза він не
скоював, але вартість майна була
відшкодована потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_1 в суді першої
інстанції і в апеляційному суді
заперечував про відшкодування йому
всього розміру шкоди.

В матеріалах кримінального
провадження знаходиться постанова
слідчого СВ Лисичанського МВ ГУМВС
Химченко Ю.В. від 17.03.2013 року про відмову
в порушенні кримінальної справи у
відношенні ОСОБА_2 в мотивувальній
частині якої зазначено, що ОСОБА_2 не
скоював крадіжку балки переднього
мосту автомобілю марки «Москвич»
моделі « 2140» та листа заліза з водяної
ями (а.с. 92).

Постановою слідчого СВ Лисичанського
МВ ГУМВС України в Луганській області
Хімченко Ю.В. від 23.03.2012 року із
матеріалів даного кримінального
провадження виділено в окреме
провадження матеріали щодо крадіжки
балки переднього моста з автомобіля
марки «Москвич» моделі 2140, листа заліза
з водяної ями для проведення
додаткової перевірки матеріали у
зв'язку не встановленням особи, яка
скоїла крадіжку ( а.с.100).

Враховуючи те, що фактично
обвинувачений ОСОБА_2 не визнав себе
винним у скоєнні крадіжки балки
переднього мосту автомобілю марки
«Москвич» моделі « 2140» та листа заліза
з водяної ями, зазначене майно не
вилучалось, потерпілий ОСОБА_1
заперечує проти того, що йому було
відшкодовано шкоду за це майно,
апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2
у скоєнні крадіжки цього майна є
недоведеною і тому з мотивувальної
частини вироку (формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним) необхідно виключити
твердження суду про викрадення
обвинуваченим ОСОБА_2 балки переднього
мосту автомобілю марки «Москвич»,
модель « 2140», з нижнім важелем і правої
маточиною, вагою 30 кг, вартістю 90
гривень та листа заліза розмірами 1х1
м, товщиною 2 мм, з кріпленням у вигляді
чотирьох підставок з отворами під
водостічну трубу, вагою 10 кг, вартістю 30
гривень.

Доводи апеляції прокурора є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Доводи апеляції потерпілого ОСОБА_1
щодо не встановлення місця знаходження
вкраденого у нього майна, в тому числі
балки з автомобілю «Москвич», як
підстава для скасування вироку є
частково обґрунтованими.

При призначенні міри покарання
обвинуваченому ОСОБА_2, суд врахував
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного, обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.

Призначене ОСОБА_2 покарання
відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК
України. Незважаючи на зменшення
апеляційним судом об'єму пред'явленого
ОСОБА_2 обвинувачення, підстав для
зниження міри покарання апеляційний
суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 404, 405, 407,409,410 КПК України,
апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляцію старшого прокурора
прокуратури міста Лисичанська
Луганської області Сохікян С.Ш.-
задовольнити.

Апеляцію потерпілого ОСОБА_1-
задовольнити частково.

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Вирок Лисичанського міського суду
Луганської області від 25 вересня 2013
року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Виключити з мотивувальної частини
вироку твердження про викрадення
обвинуваченим ОСОБА_2 «балки
переднього мосту автомобілю марки
«Москвич», модель « 2140», з нижнім
важелем і правої маточиною, вагою 30 кг,
вартістю 90 гривень, та листа заліза,
розмірами 1х1 м, товщиною 2 мм, з
кріпленням у вигляді чотирьох
підставок з отворами під водостічну
трубу, вагою 10 кг, вартістю 30 гривень», а
матеріали щодо зазначеного майна
направити прокурору м.Лисичанська для
реєстрації в реєстрі досудових
розслідувань.

В решті вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 у вигляді
тримання під вартою - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом трьох
місяців з дня її проголошення, а
обвинуваченим ОСОБА_2 - з дня отримання
копії ухвали.

СУДДІ:

Л.С.Кранга В.П.Буханько О.Г.Рубльова