А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2015 місто Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання
ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду кримінальне провадження за № 11-кп/777/114/15 за апеляцією старшого прокурора прокуратури м.Мукачево на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2015 року,яким
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
мешканця
українця, громадянина України,
раніше судимого: 21 жовтня 2013 року
Свалявським районним судом Закарпатської області
за ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі строком на
5 років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6
звільнено в
ід відбування призначено покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
5 травня 2014 року Мукачівським міськрайонним судом
Закарпатської області за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 190, ст.70 КК
України до обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6
звільнено від відбування призначеного покарання
з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6
обов`язки, передбачені п.п. 2,3,4 ч.1 ст.76 КК України,
судимості не зняті і не погашені,-
засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду від 05 травня 2014 року, і остаточно щодо ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць.
На підставі ст.75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов залишено без розгляду.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 19 березня 2014 року о 17-ій годині, знаходячись на території поліклінічного відділення Мукачівської ЦРЛ на вул. Грушевського, 29 в м. Мукачево повторно, зловживаючи довірою та шляхом обману, заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 марки «Леново А-820», заподіявши йому матеріальну шкоду на загальну суму 1 380 грн.
У апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вказаного судового рішення через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, його особі та ухвалити новий вирок яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 2 років 4 місяці позбавлення волі.
Доведеність вини, правильність кваліфікації судом суспільно небезпечних дій ОСОБА_6 прокурор не оспорює.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи, викладені у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 370, 409, 412 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, журналу судового засідання від 19 листопада 2014 року убачається, що цього дня розгляд провадження відкладено на 02 грудня 2014 року через неявку в судове засідання потерпілого (а.с.80).
На порушення вимог ст. ст. 55, 56, 325 КПК України, на відміну від прокурора, потерпілого ОСОБА_7 судом не повідомлено про час та місце розгляду кримінального провадження і таке здійснено без його участі.
Згідно ст.ст. 36, 37 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування і здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні з його початку до завершення.
З матеріалів кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта убачається, що такий затвердженого прокурором ОСОБА_8 23 травня 2014 року (а.с.,а.с.1-2).
Інших постанов про призначення прокурора у даному кримінальному провадженні немає.
Відсутні відомості про призначення прокурора процесуального керівника і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування (а.с.3).
Згідно опису документів кримінального провадження постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 10 червня 2014 року долучена до матеріалів провадження заднім числом ( опис документів, а.с.17 «а»).
За таких обставин виникає сумнів щодо легітимності прокурора, який затвердив обвинувальний акт 23 травня 2014 року (а.с.,а.с. 1-2).
Окрім того, на порушення вимог ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування не встановлено події кримінального правопорушення, оскільки з обвинувального акта убачається, що ОСОБА_6 заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_7 двома способами, тобто зловживаючи його довірою та шляхом обману.
На порушення вимог ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено всіх необхідних анкетних даних потерпілого; обтяжуючою покарання обставиною зазначено вчинення ОСОБА_6 злочину повторно, в той час, коли вказана обставина є кваліфікуючою і передбачена у диспозиції ч.2 ст. 190 КК України.
Всупереч вимогам ст. 370 КПК України наведені порушення кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування судом першої інстанції усунуті не в повній мірі.
З обвинувального акта у кримінальному провадженні також убачається, що ОСОБА_6 , окрім іншого, судимий 21 жовтня 2013 року Свалявським районним судом за ч. 2 ст. 307, 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки
На порушення вимог вказаної норми кримінального процесуального закону оскаржене судове рішення не містить будь-яких суджень з приводу вказаної обставини.
З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції при якому суду необхідно усунути наведені недоліки, для чого належним чином перевірити повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні; належним чином встановити фактичні обставини для чого допитати обвинуваченого, потерпілого; обґрунтувати призначення покарання щодо обвинуваченого, врахувавши дані обвинувального акта щодо судимостей ОСОБА_6 .
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд,-
постановив :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню в касаційному прядку не підлягає.
Судді: