н/п 1-кп/640/424/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Орджонікідзе, Карачаївського району, Ставропольського краю, Російської Федерації, громадянки України, раніше не судимої, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110; ч. 2 ст. 28; ст. 113; ч. 5 ст. 27; ч. 2 ст. 258; ч.1 ст. 258-3; ч. 2 ст. 28; ч. 1 ст. 32; ч. 1 ст. 263 КК України,-
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 р. відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який в подальшому продовжено до 17.06.2015 р.
При проведені підготовчого судового засідання прокурор просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта не вбачається.
Прокурором заявлене клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі до 60 діб.
Обвинувачена, її захисник-адвокат в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили обвинувальний акт повернути прокурору, в зв`язку з його невідповідністю нормам ст. 291 КПК України.
Потерпілі підтримали клопотання прокурора, просили призначити справу до розгляду.
В підготовчому судовому засіданні суд повинен встановити, чи відповідають вимогам КПК обвинувальний акт (ст. 291) та згідно до п. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вивчивши матеріали обвинувального акта від 11.06.2015 р., заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з огляду на наступне.
Так, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення по кожному епізоду злочинної діяльності.
На стор. 13 обвинувального акту містяться висновки правової кваліфікації кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність. Але не зазначено, які конкретні дії обвинуваченої кваліфіковані за певними статтями кримінального закону.
Крім того, кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 5 ст. 27; ч. 2 ст. 258; ч.1 ст. 258-3; ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 32; ч. 1 ст. 263 КК України, не відповідає диспозиціям зазначених статей кримінального закону, а зазначені в обвинувальному акті кваліфікуючи ознаки не містяться в зазначених статтях Кримінального кодексу України.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 42 КК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують. Але в обвинувальному акті не викладена правова кваліфікації кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченій, чим порушується її право на захист.
За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Без усунення виявлених недоліків, кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110; ч. 2 ст. 28; ст. 113; ч. 5 ст. 27; ч. 2 ст. 258; ч.1 ст. 258-3; ч. 2 ст. 28; ч. 1 ст. 32; ч. 1 ст. 263 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким правопорушенням.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлені існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливість запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Існування вказаних ризиків, підтверджено чинними ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 р., від 12 січня 2015 р., від 11 березня 2015, від 22 квітня 2015 р., від 15 травня 2015 р., згідно яких обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 підтримує зв`язки із проросійськими активістами та учасниками проросійських масових заходів, а також із громадянами Російської Федерації, можливо причетними до проведення розвідувальної та підривної діяльності проти України.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.
Доводи захисника стосовно недостатності обґрунтування підозри ОСОБА_6 суд відхиляє, оскільки загальною складовою підстави застосування будь-якого запобіжного заходу у розумінні вимог ч.2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення слід розуміти як наявність «розумної підозри», тобто добросовісного, основаного на сукупності наявних на даний момент доказів припущення про вчинення цією особою кримінального правопорушення. Ступінь доведеності підозри, обвинувачення на цьому етапі провадження не є обставиною, що впливає на обрання запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Також суд вважає недостатньо обґрунтованими посилання підозрюваної та її захисника на стан здоров`я ОСОБА_6 , який, на їх думку, унеможливлює її тримання під вартою, оскільки таких медичних висновків (щодо неможливості тримання ОСОБА_6 під вартою) суду надано не було.
Враховуючи існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчинені яких вона підозрюється, зміна на більш м`який запобіжний захід є неможливим, а тому залишає для неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк цього запобіжного заходу до 60 діб, тобто до 15.08.2015 р.
Яких-небудь обставин, які б виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, які б могли бути прийняті судом при зміні запобіжного заходу на більш м`який, суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 291, 314 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі, продовживши строк цього запобіжного заходу до 15.08.2015 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя - ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_3
- ОСОБА_2