Справа №11-а-2292
Категорія 187 ч.1 КК України
Головуючий у першій інстанції
Доповідач - Бєлан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
листопада 2007 року колегія суддів Судової палати в кримінальних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого -
судді Бєлан Н.О.

Суддів - Наставного В.В., Єфімової О.І.

за участю
прокурора Мінакової Г.О.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 24 вересня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та
мешканця м. Києва, раніше не судимого, -

засуджено: за ст.
187 ч.1 КК України із застосуванням ст.
69 КК України

на 2 роки позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у
розбійному нападі, який він вчинив 20
червня 2007 року, приблизно о 20
годині, перебуваючи на-території
середньої школи №321, що знаходиться по
вулиці Драйзера 40-б у
м. Києві, де погрожуючи застосувати насильство до
неповнолітнього ОСОБА_2 заволодів мобільним телефоном "Нокія-5500" із
СІМ-карткою на загальну суму 1570 грн. 07 коп.,
а потім з метою утримання цього майна погрожував потерпілому застосувати
ножем насильство, яке є небезпечним для
життя чи здоров'я, і потерпілий сприйняв, що ця погроза буде реалізована.

В
апеляції засуджений, не оспорюючи
винуватість у скоєному злочині та визначену кваліфікацію його дій, просить вирок змінити, застосувати до нього положення ст. 75 КК України, оскільки вважає, судом не в повній мірі враховано те, що на його утриманні перебуває хвора мати та
неповнолітня сестра, крім того, він кається у вчиненому злочині, який вчинив перебуваючи в емоційному стані.

Іншими
учасниками судового розгляду апеляції не подані.

В
запереченнях прокурор, який брав участь
у розгляді справи судом першої інстанції,
наполягає на безпідставності доводів апеляції і стверджує про
справедливість призначеного винному покарання.

Заслухавши
доповідача, пояснення прокурора про
законність та обґрунтованість вироку,
провівши судові дебати,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
апеляціях, судова колегія не вбачає
підстав для її задоволення.

Відповідно
до ст.
365 ч.1 КК України, висновок
суду першої інстанції щодо зазначених у вироку обставин вчинення цього
злочину, не перевіряється, оскільки,
як вбачається з протоколу судового засідання, вони не оспорювалися сторонами, й самим засудженим, тому докази за їх згодою згідно з ч.1 ст.
299 і ст. 301-1 КПК України не досліджувалися.

Встановлені
фактичні обставини вчинення злочину в апеляції також не оспорюються

Кваліфікація дій
винного за ст. 187 ч.1 КК України визначена правильно.

Що
стосується доводів, наведених в
апеляції, про невідповідність
призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості злочину та особі
засудженого, то вони не заслуговують на
увагу.

Міра
покарання засудженому призначена у відповідності до вимог ст.
65 КК України.

З
урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.
12 КК України є тяжким, а також
обставин, що пом'якшують покарання, у тому числі й ті, на які є посилання в апеляціях, та даних про особу винного, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про неможливість виправлення засудженого та попередження нових
злочинів без ізоляції його від суспільства.

При цьому з урахуванням цих пом'якшуючих
обставин покарання призначено згідйо до правил, передбачених ст.
69 КК України, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
частини першої ст. 187 КК України.

Доводи
засудженого в апеляції про те, що на
його утриманні перебувають хвора мати та неповнолітня сестра є
безпідставними, бо такі дані в
матеріалах справи відсутні. Вказівки в апеляції про неможливість здійснення
захисту за участю адвоката з цього питання слід визнати непереконливими.

Як
вбачається з протоколу судового засідання,
клопотання засудженого про відмову захисника вирішено судом відповідно
до вимог кримінально-процесуального закону.

Встановлено, що засуджений не працював, не намагався виправити свою поведінку в
суспільстві навіть після застосування до нього акту амністії за раніше вчинений
злочин ( а.с. 75).

Судова колегія
не вбачає підстав для пом'якшення покарання.

Разом з
тим, судова колегія вбачає за необхідне
на підставі ст. 365 ч.2 КПК України уточнити обчислення
строку відбуття покарання, який у
резолютивній частині вироку помилково зазначений з 21 червня 2006 року.

Відповідно
до протоколу засуджений був затриманий 21 червня 2007 року ( а.с. 35).

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а вирок Деснянського районного суду м.
Києва від 24 вересня 2007 року стосовно останнього - без змін.

Відповідно
до ч.2 ст. 365 КПК України уточнити
обчислення строку відбування покарання засудженому, який рахувати з 21 червня 2007 року.