АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №408/743/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/100/15 Доповідач апел.інстанції ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 408/743/14-к про умовно дострокове звільнення від покарання ОСОБА_7
за апеляційною скаргою прокурора, що приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 4 листопада 2014 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 4 листопада 2014 року задоволено подання начальника Свердловської виправної колонії управління ДПтСУ в Луганській області № 38 щодо звільнення умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 81 КК України, умовно - достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у вигляді позбавлення волі на 3 роки 4 місяці 26 днів.

З цією ухвалою не погодився прокурор, що брав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, який подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу і відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення, вважає , що засуджений не довів свого виправлення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Луганської області від 17 грудня 2003 року, яким його було засуджено за ст.115 ч.2 пп.6, 12, ст.187 ч.4, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Згідно вимог чч.1-3 ст.81 КК до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може

бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення клопотання адміністрації Свердловської ВК в Луганській області (№38) та Голови спостережної комісії виконавчого комітету Свердловської міської ради, суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

ОСОБА_7 має одну судимість, за якою відбуває покарання. Тяжкість злочину, за який засуджено особу, не може впливати на вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від покарання, оскільки цю обставину вже враховано законодавцем при визначенні терміну, після фактичного відбування якого, можливе таке звільнення. Засуджений відбув значно більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Посилання прокурора на наявність у засудженого 12-ти стягнень судом першої інстанції обґрунтовано не приймалося до уваги, оскільки ці стягненні було накладено на протязі більш ніж 11-ти років, тобто в середньому 1-не стягнення на рік, останнє стягнення мало місце 28 жовтня 2010 року, і всі ці стягнення погашені більш ніж 3 роки тому.

Посилання прокурора на не доведення засудженим свого виправлення протирічить характеристиці останнього, згідно якої до праці він ставиться сумлінно, має два заохочення правами начальника колонії; на заходи виховного впливу реагує добре, робить для себе належні висновки; за власним бажанням приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Просвіта», прикладає певні зусилля щодо її реалізації; проявляє інтерес до підвищення свого загальноосвітнього рівня; приймає участь у суспільному житті відділення в частині його благоустрою; необхідні робіт розуміє повністю; у відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, виконує їх законні вимоги; до складу малих неформальних груп з негативною спрямованістю не входить; до негативних вчинків засуджених ставиться критично; у відношенні до засуджених неконфліктний; товариські стосунки підтримує із засудженими позитивної спрямованості поведінки; за характером цілеспрямований, спокійний, має адекватну самооцінку; дотримується вимог санітарії та гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, родинні зв`язки підтримує з рідними шляхом листування та побачень; рідні позитивно впливають на його поведінку, має позов у сумі 1244 грн.80 коп., прикладає певні зусилля що до відшкодування; свою провину усвідомлює, у скоєному злочині розкаюється; визначену судом міру покарання вважає справедливою; спроможний свідомо дотримуватися соціальних норм життя у суспільстві.

Таким чином, жодної обставини, яка б перешкоджала задоволенню подання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково, при розгляді справи в суді першої інстанції встановлено не було, з матеріалів кримінального провадження таких обставин не вбачається. А тому, суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення. Підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 4

листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий -

суддя суддя суддя
ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10