У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_5.,

суддів ОСОБА_6. і ОСОБА_7.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 10 червня 2015 року заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за пунктом 1 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до довічного позбавлення волі; частиною 1 статті 122 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, а на підставі статті 70 КК засудженому остаточно визначено - довічне позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10 грудня 2013 року зазначений вирок залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року, залишено без задоволення касаційні скарги з доповненнями засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, а вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Луганської області від 10 грудня 2013 року - без зміни.

Захисник ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду України із заявою в інтересах засудженого ОСОБА_3, в якій, посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. З урахуванням наведених в заяві доводів просить скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_3, а матеріали провадження направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи, викладені у заяві захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що заяву захисника про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року необхідно повернути заявнику.

Заява захисника ОСОБА_2 не відповідала вимогам статей 448 та 449 КПК України, тому ухвалою судді Верховного Суду України від 7 травня 2015 року залишена без руху та був встановлений строк для усунення захисником зазначених в ухвалі недоліків.

Захисник ОСОБА_2 на виконання ухвали Верховного Суду України від 7 травня 2015 року надіслав заяву, в якій не усунув недоліки.

Так, як на підставу своїх вимог захисник посилається на невідповідність рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постановах Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», 7 лютого 2003 року «Про практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи», 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади».

Згідно зі статтею 445 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Визначений цією статтею перелік підстав для перегляду є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Пунктом 3 частини 1 статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норми права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Виходячи з аналізу положень статей 445 і 458 КПК, під «постановою Верховного Суду України» в пункті 3 частини 1 статті 445 КПК розуміється судове рішення Верховного Суду України, ухвалене за наслідками розгляду конкретної кримінальної справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом про кримінальну відповідальність у подібних правовідносинах чи передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень), яке містить висновок щодо застосування відповідної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Постанови Пленуму Верховного Суду України, також і ті, на які послався в своїй заяві захисник ОСОБА_2, до таких судових рішень не відносяться, оскільки ухвалювались не в конкретній кримінальній справі, а за даними узагальнень практики вирішення судами тих чи інших категорій справ та мали лише роз'яснювальний, а не обов'язковий характер для всіх судів.

Отже захисник ОСОБА_2 у своїй заяві, хоч і послався на пункт 3 частини 1 статті 445 КПК, фактично ставить під сумнів висновки судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій щодо доведеності винуватості засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів за які його засуджено, вважаючи, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року не відповідає роз'ясненням, викладеним у постановах Пленуму Верховного Суду України, на які він послався у своїй заяві, що згідно з пунктом 3 частини 1 статті 445 КПК, не є підставою для перегляду Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до статті 449 КПК України, захисник не долучив до заяви завірену належним чином відповідно до вимог Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 174 копію вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що протягом установленого строку захисник ОСОБА_2 всі недоліки, зазначені в ухвалі судді Верховного Суду України від 7 травня 2015 року, не усунув, тому заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 необхідно повернути заявнику.

Керуючись статтею 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

заяву захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 січня 2015 року повернути заявнику.

С у д д і:

ОСОБА_7. ОСОБА_5. ОСОБА_6.

З оригіналом згідно

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_5

.