Дата документу Справа № 335/1633/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1100/15
Єдиний унікальний № 335/1633/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 348 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000916, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року, якою
обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 296, ст. 348 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Крім того, вказаною ухвалою міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту продовжено строком на 60 календарних днів, тобто до 19.06.2015 року.
Скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на дії та бездіяльність слідчого і прокурора, повернуто захиснику.
Згідно судового рішення, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 189,ч. 4 ст.296, ст. 348 КК України було повернуто прокурору для усунення виявлених порушень КПК України.

02.04.2015 року до суду знову надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , однак в ньому зазначені в ухвалі суду від 03.03.2015 р., недоліки так і не було усунуто, і тому він повторно був повернутий прокурору для усунення недоліків.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, не погоджуючись з рішенням суду, посилається на незаконність та необґрунтованість цього рішення через невідповідність викладених в ньому висновків, фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону вказує, що нормами КПК України не передбачено зазначення у обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування поштових індексів учасників судового провадження та свідків. Крім того, відсутність цих індексів у вказаних документах не завадила учасникам провадження з`явитися до підготовчого судового засідання.
Безпідставним вважає висновок суду щодо відсутності у матеріалах провадження даних про долю співучасника обвинуваченого - ОСОБА_9 , посилаючись на те, що матеріали кримінального провадження стосовно останнього виділені в окреме провадження, про що у реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться відповідні дані.
Вважаючи необґрунтованою вказівку суду про неконкретність обвинувачення зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, та зокрема форму вини та мету його вчинення це умисні дії обвинуваченого спрямовані на вбивство працівника правоохоронного органу, мотив перешкоджання виконанню обов`язків з охорони громадського порядку працівнику правоохоронного органу, а також кваліфікацію дій та формулювання обвинувачення замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за що передбачена відповідальність ст. 348 КК України. При цьому вказує, що обвинуваченням не конкретизовано, на кого саме скоєно замах, оскільки у безпосередній близькості біля вхідного отвору у землі від пострілу ОСОБА_7 знаходились два працівника правоохоронного органу, які несли службу з охорони громадського порядку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які разом з іншими працівниками міліції намагались вгамувати обвинуваченого та припинити його протиправні дії. Крім того, зазначає, що вирішуючи питання стосовно оцінки фактичних обставин правопорушення, суд вийшов за межі наданих йому на даній стадії повноважень.
Тому просить ухвалу суду першої інстанції в частині повернення обвинувального акту скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Мотивуючи своє рішення про повернення прокурору обвинувального акту суд зазначив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення за ст. 348 КК України (за епізодом замаху на вбивство працівників правоохоронного органу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ), з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України. У обвинувальному акті зазначено про умисел обвинуваченого на вбивство працівника правоохоронного органу, однак не зазначена мета вчинення вбивства працівників правоохоронного органу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на кого конкретно із працівників правоохоронного органу був направлений умисел на вбивство. Крім того, посилаючись у обвинувальному акті на замах на вбивство, обвинувачення не містить посилань про те, чи є злочин закінчений чи ні, з урахуванням ч. 1 ст. 15 КК України, що вказує на неконкретність обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 .

В описовій частині обвинувального акту за епізодом 15.09.2014 року за обвинуваченням за ч. 2 ст. 189 КК України йдеться мова про співучасника обвинуваченого - ОСОБА_12 , про нього ж ведеться мова і в кваліфікації дій ОСОБА_7 , як вчинених за попередньою змовою групою осіб. Однак згідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, справа щодо ОСОБА_12 до суду не направлена, він до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних в обвинувальному акті злочинів не притягнутий.

В порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено відповідні поштові індекси за місцем проживання обвинуваченого, потерпілих, а в реєстрі матеріалів досудового розслідування - свідків.
Виходячи з норм закону, викладених у ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, у тому числі і про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам закону, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Згідно вимог п. п. 2,3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого, зокрема прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання та громадянство, а тому відсутність у обвинувальному акті посилання на поштові індекси зазначених осіб, а у реєстрі матеріалів досудового розслідування, що додається до обвинувального акту свідків, не є підставою передбаченою законом, як на те посилається суд, за якою обвинувальний акт підлягає поверненню.
Твердження суду про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не містить формулювання обвинувачення за ст. 348 КК України (за епізодом замаху на вбивство працівників правоохоронного органу ( ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ), з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, і які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у тому числі при зазначені умислу обвинуваченого на вбивство працівника правоохоронного органу не зазначення мети вчинення вбивства когось з цих осіб, і на кого конкретно з них був направлений умисел на вбивство, безпідставні, оскільки метою вбивства у будь - якому випадку є протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому не має значення на кого конкретно з працівників правоохоронного органу був направлений злочинний умисел обвинуваченого.

Безпідставні також і висновки суду про неконкретність обвинувачення за ст. 348 КК України пред`явленого ОСОБА_7 , з огляду на відсутність у обвинувальному акті посилання на те чи замах на вбивство є закінченим злочином чи ні, з урахуванням ч. 1 ст. 15 КК України, оскільки зазначений злочин може бути вчинено лише з прямим умислом і він вважається закінченим з моменту замаху на життя працівника правоохоронного органу, незалежно від настання будь-яких наслідків. При цьому умисні дії, спрямовані на вбивство зазначених осіб, кваліфікуються за ст. 348 КК України без посилання на ст. 15 цього закону.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що посилання в обвинувальному акті на ОСОБА_12 , як співучасника обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України по епізоду від 15.09.2014 року, також не є підставою вважати обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки суд не позбавлений права при прийнятті остаточного рішення, якщо прокурор у відповідності до ст. 338 КПК України не змінить обвинувальний акт під час судового розгляду, самостійно прийняти рішення з цього приводу, що не буде вважатися виходом за межі пред`явленого обвинувачення, з огляду на положення ст. 337 цього закону.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що конструкція обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 348 КК України містить всі необхідні елементи передбачені ст. 291 КПК України, у тому числі і щодо фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, і які підлягають доказуванню кримінальному провадженні у відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України, а зазначені в ухвалі суду обставини не відносяться до кола підстав передбачених законом, за яких обвинувальний акт підлягає поверненню, а тому висновки суду про його невідповідність вимогам закону, саме з цих підстав, є помилковими.
Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено жодної підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону передбачених ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні задовольнити.

Ухвалу колегії суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурору для усунення недоліків скасувати.

Матеріали провадження повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для судового розгляду зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4