Справа № 203/3574/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000317, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
11 червня 2015 року прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із клопотанням про арешт майна та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що 15.11.2013 о 01:08 год., машиніст вантажного потягу №1801, електровоз №521, Тетерятник, повідомив йому, що рухаючись по першій колії ст. Нижньодніпровськ в напрямку ст. Дніпропетровськ він помітив, що між першою та дев`ятою коліями ст. Нижньодніпровськ лежить невідомий чоловік. Виїздом СОГ було виявлено труп невстановленого чоловіка з тілесними ушкодженнями, характерними для травмування залізничним транспортом. В ході проведення слідчих дій (впізнання за фотографіями) було встановлено особу трупа, яким виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому з`ясовано, що ОСОБА_4 діючи спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами у розмірі 9 880 000 грн., які належали ПрАТ «Мєтлайф», чим спричинили вказаному підприємству матеріальну шкоду. Вказані обставини свідчать про участь у вбивстві невідомого чоловіка ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та іншими особами для імітування факту смерті ОСОБА_4 , з метою заволодіння страховими виплатами.
ОСОБА_5 діючи спільно з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у листопаді-грудні 2013 надали до ПрАТ «Мєтлайф» завідомо неправдиві документи шодо смерті ОСОБА_4 , де з останнім було укладено договір страхування життя.
Під час досудового слідства співробітниками Управління СБУ у Дніпропетровській області (лист №55/3-4652 від 03.06.2015) встановлено, що на теперішній час ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_1 . Вказана нерухомість згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №37385723 від 12.05.2015 належить на праві власності ОСОБА_8 , яка упродовж тривалого часу проживала із ОСОБА_4 та має спільну дитину.
Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №37385723 від 12.05.2015 ОСОБА_8 на праві власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор прокуратури просить накласти арешт житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до матеріалів кримінального провадження зазначене правопорушення зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 15 листопада 2013 року за №0000317.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 п. 4 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно п. 1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове вилучення позбавлення підозрюваного, обвинувачено або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчий суддя виходить з того, що захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може застосовуватися до вичерпного кола осіб, однак ОСОБА_8 , майно якої просить арештувати прокурор, у даному кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного, обвинувачено та до клопотання не додано жодних доказів на підтвердження того, що остання в силу закону несе цивільно-правову відповідальність за діяння, вчиненні підозрюваними ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тому правові підстави для накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 167, 170, 309, 369 372, 395 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у судах управління нагляду у кримінальному провадженні у сфері транспорту прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про арешт майна, заявлене у рамках кримінального провадження №0000317, - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1