Справа № 190/801/15-к
Провадження №1-в/190/112/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Гарбузівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 16.12.2009 р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 2) 16.04.2013 р. тим же судом за ст. 162 ч. 1 КК України до 850 гривень штрафу, 3) 01.10.2013 р. Томаківським районним судом за ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, 4) 30.12.2013 р. тим же судом за ст.ст. 162 ч. 1, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого і проживаючого по АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
25.05.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до П`ятихатського районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи його тим, що він відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122. За час відбування покарання не має стягнень і заохочень, але характеризується позитивно, порушень режиму утримання не допускає, належно виконує вказівки адміністрації установи, має хвороби, пов`язані з віком.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладенні у ньому.

Представник установи ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, не має ані стягнень, ані заохочень, не довів своє виправлення.

Спостережна комісія П`ятихатської районної державної адміністрації про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, а подала клопотання про можливість розгляду справи у його відсутність.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, представника установи, пояснення засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 р. засуджений за ст.ст. 162 ч. 1, 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. З 18.02.2014 р. ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі, а в П`ятихатській ВК-122 відбуває покарання з 04.03.2014 р..

Згідно характеристики на засудженого під час відбування покарання в П`ятихатській виправній колонії № 122 ОСОБА_5 характеризується посередньо. На виробництві ОСОБА_5 не працевлаштований, не бажає приймати участь у суспільно корисній праці, стягнень та заохочень не має. На заходи виховного впливу реагує задовільно, приймає у них участь, а участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Не приймає участі і у роботі самодіяльних організацій.

Згідно витягу з протоколу засідання адміністративної комісії П`ятихатської ВК-122 від 14.05.2015 р. № 9 ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки заохочень не має, на виробництві в установі не працює, тому не довів своє виправлення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя ОСОБА_1