Справа № 11- 29 / 2008 р.
в 1-й інстанції Литвиненко О.Л.
постанова про скасування постанови

Доповідач
Ігнатюк О.В.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня
2008 року. м. Київ.

Колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Ігнатюка
О.В.

суддів Шилової
Т.С. , Ященко І.Ю.

з
участю: прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_1

представника
скаржника ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом
першої інстанції -старшого помічника Баришівського міжрайонного прокурора
Київської області ОСОБА_3 на постанову Баришівського районного суду Київської
області від 12 листопада 2007 року, якою
задоволена скарга

ОСОБА_1
на постанову слідчого СВ Баришівського РВ ГУ
МВС України в Київській області від 03 листопада 2006 року про порушення
кримінальної справи за ознаками злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України по факту розтрати службовими
особами ТОВ „Аква Оазис" мінеральних добрив,

встановила:

Постановою
слідчого СВ Баришівського РВ ГУ
МВС України в Київській області від 03 листопада 2006 року порушено кримінальну
справу за ознаками злочину,
передбаченого ч.4 ст. 191 КК України за фактом розтрати мінеральних
добрив. Як зазначено слідчим у мотивувальній частині постанови, керівництво ТОВ „Аква Оазис", зловживаючи своїм службовим становищем, 11.08.2006 року та 31.08.2006 року здійснило
розтрату мінерального добрива вагою 122 тони,
на загальну суму 101260 грн., чим
спричинили матеріальні збитки ТОВ „ПКФ „Украгропромкалій".

Директор
ТОВ „Аква Оазис" ОСОБА_1 в порядку ст.
2367 КПК України оскаржив дану постанову до Баришівського
районного суду Київської області.

Постановою
Баришівського районного суду Київської області від 12 листопада 2007 року
скарга ОСОБА_1 задоволена,

постанова
слідчого СВ Баришівського РВ ГУ
МВС України в Київській області про порушення кримінальної справи за фактом
розтрати у великих розмірах мінеральних добрив службовими особами ТОВ „Аква
Оазис" скасована, в порушенні
кримінальної справи за заявою директора ТОВ „ПКФ „Украгропромкалій" від 04
жовтня 2006 року відмовлено. Дане рішення суд першої інстанції мотивував
відсутністю достатніх даних, які б
вказували на наявність в діях керівництва ТОВ „Аква Оазис", в тому числі і ОСОБА_1, ознак злочину. Судом вказано на те, що дії директора ТОВ „Аква Оазис"
ОСОБА_1 були зумовлені невиконанням своїх зобов"язань із сторони ТОВ „ ПКФ
„Украгропромкалій", внаслідок чого
ТОВ „Аква Оазис" понесло збитки і ці дії відповідають вимогам ч.5 ст.
853 ЦК України.

В
апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, вказано на незаконність
постанови суду та необхідність її скасування. В обгрунтування своєї апеляції
прокурор посилався на те, що під час
дослідчої перевірки заяви директора ТОВ „ПКФ „Украгропромкалій" про
вчинений злочин, яка є приводом до
порушення кримінальної справи, була
встановлена достатня кількість даних,
які вказували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину, передбаченого ч.4 ст.
191 КК України. Вважав, що
слідчим було прийняте обгрунтоване рішення про порушення кримінальної
справи, а сама

постанова
відповідає вимогам закону. Просив постанову Баришівського районного суду
Київської області від 12 листопада 2007 року про скасування постанови про
порушення кримінальної справи скасувати та відмовити у задовленні скарги
ОСОБА_1

В
запереченнях на апеляцію прокурора скаржник ОСОБА_1 вказав на необгрунтованість
даної апеляції в зв"язку із чим просив її відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Вислухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення прокурора -старшого помічника Баришівського міжрайонного
прокурора Київської області ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію та підтвердив доводи цієї
апеляції, пояснив, що на момент порушення кримінальної справи у
слідчого не було даних про наявність спору між ТОВ „Аква Оазис" та ТОВ
„ПКФ „Украгропромкалій" та наявність заборгованості останнього перед ТОВ
„Аква Оазис", а тому він виніс
постанову про порушення кримінальної справи на законних підставах, просив апеляцію задовольнити, постанову суду скасувати та відмовити у
задовленні скарги ОСОБА_1; пояснення ОСОБА_1 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляції
прокурора в зв"язку із її необґрунтованістю, вважали що суд першої інстанції прийняв
рішення, яке грунтується як на
матеріалах справи, так і на вимогах
закону, просили апеляцію залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає до
задоволення.

У
відповідності до вимог ст. 94 КПК України кримінальна справа порушується
при наявності приводів до порушення кримінальної справи, вичерпний перелік яких наведений у ч. 1 ст. 94 КПК України та при наявності достатніх
даних, які вказують на наявність ознак
злочину.

Право на
оскарження до суду постанов про порушення кримінальної справи передбачене ст.
2367 КПК України. За змістом ч.3 ст. 23б7 КПК України скарга на постанову
слідчого про порушення кримінальної справи за фактом вчинення злочину може бути
подана особою, інтересів якої вона стосується.
Як убачається із мотивувальної частини постанови від 03 листопада 2006
року, розтрату мінеральних добрив у
великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, тобто злочин,
передбачений ч.4 ст. 191 КК України, вчинило керівництво ТОВ „Аква Оазис".
Оскільки ОСОБА_1 є директором ТОВ „Аква Оазис" і відноситься до
керівництва цього товариства, то
він, у відповідності до ч.3 ст. 23б7 КПК України, мав право подати скаргу на зазначену
постанову. Із урахуванням наведеного суд першої інстанції обгрунтовано прийняв
скаргу ОСОБА_1 до провадження та розглянув її по суті.

Відповідно
до ч.14 ст. 236-8 КПК України
розглядаючи скаргу на постанову про порушення кримінальної справи, суд повинен перевірити наявність приводів і
підстав для винесення зазначеної постанови та законність джерел отримання
даних, які стали підставою для винесення
постанови про порушення справи.

Розглядаючи скаргу на постанову про порушення
кримінальної справи, суд першої
інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність на момент порушення
цієї справи достатніх даних, які вказували
на наявність в діях ОСОБА_1 ознак злочину. Достатніми даними, які вказують на наявність таких ознак, є фактичне існування доказів, які підтверджують реальність конкретної події
злочину. На думку колегії суддів, надані
суду першої інстанції

матеріали, на підставі яких було прийняте рішення про
порушення кримінальної справи, не
містять будь-яких даних про існування таких доказів, тобто підстав до порушення кримінальної
справи. У самій постанові про порушення кримінальної справи від 03 листопада
2006 року підстави до порушення кримінальної справи не вказані, хоча,
у відповідності до ч. 1 ст. 98
КПК України, необхідність наведення
підстав до порушення кримінальної справи у постанові про порушення кримінальної
справи є обов"язковою. Це вказує на те,
що на момент порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.
191 КК України, підстави до
порушення кримінальної справи були відсутні. В зв"язку із цим, висновки суду першої інстанції про
незаконність постанови про порушення кримінальної справи за ознаками
злочину, передбаченого ч.4 ст.
191 КК України, необхідність
скасування цієї постанови та відмову в порушенні кримінальної справи є належним
чином мотивованими і грунтуються на вимогах закону.

Доводи
апеляції прокурора, щодо незаконності
постанови суду та наявності підстав,
тобто достатніх даних, які
вказують на наявність ознак злочину, не
відповідають матеріалам справи і не грунтуються на вимогах закону. Із
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1
в процесі виконання дій, пов"язаних
із реалізацією мінеральних добрив, діяв
у відповідності до вимог ч.5 ст. 853 ЦК
України, що обгрунтовано визнано судом
першої інстанції та знайшло своє підтвердження у постанові Київського
апеляційного господарського суду від Об березня 2007 року. Матеріали справи
указують на відсутність у діях,
пов'язаних із реалізацією мінеральних добрив, таких,
передбачених ч.1 ст. 11 КК України, ознаки злочину, як передбаченість Кримінальним кодексом
України, суспільна небезпечність та винність.
Вцілому, у матеріалах справи відсутні
достатні дані, які вказують на наявність
в діях, пов'язаних із реалізацією
мінеральних добрив, декількох, не менше двох, ознак злочину. Це вказує на те, що кримінальна справа по даному факту була
порушена без дотримання вимог ч.2
ст. 94 і ч.1 ст. 98 КПК України, а

постанова
про порушення кримінальної справи є незаконною.

В
зв"язку із наведеним колегія суддів приходить до висновку, що

постанова
Баришівського районного суду Київської області від 12 листопада 2007 року про
задоволення скарги ОСОБА_1, скасування
постанови слідчого СВ Баришівського РВ ГУ
МВС України в Київській області від 03 листопада 2006 року про порушення
кримінальної справи за фактом розтрати мінеральних добрив за ознаками
злочину, передбаченого ч.4 ст.
191 КК України та відмову у порушення кримінальної справи - відповідає
вимогам закону, підстав для її зміни або
скасування колегія суддів не вбачає в зв"язку із чим залишає постанову без
змін, а апеляцію - без задоволення.

Керуючись ст.
365, 366, 382 КПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію
прокурора, який приймав участь у
розгляді справи судом першої інстанції - старшого помічника Баришівського
міжрайонного прокурора Київської області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Баришівського районного суду Київської області
від 12 листопада 2007 року про скасування постанови слідчого СВ Баришівського
РВ ГУ МВС України
в Київській області від 03 листопада 2006 року про порушення кримінальної
справи за фактом розтрати мінеральних добрив за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.
191 КК України та про відмову у порушенні кримінальної справи по заяві
директора ТОВ „ПКФ „Украгропромкалій" від 04 жовтня 2006 року, залишити без змін.