Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Пивовара В.Ф.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві
24 січня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1
на вирок Джанкойського міськрайонного суду Автономної Республіки Крим від 26
січня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

неодноразово судимого, останнього разу -

21 лютого 2002 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України

2001 р. і ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 229-6, 42 КК України 1960 р.

на три роки шість місяців позбавлення волі,

за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки
позбавлення волі,

установила:

Суд
визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він 20 лютого 2006 року у стані сп'яніння
за попередньою змовою із ОСОБА_2, вже засудженим за цей злочин вироком від 19
квітня 2006 року, перебуваючи на подвір'ї ОСОБА_3, що по АДРЕСА_1 у м. Джанкой,
відкрито заволоділи її велосипедом “Україна” вартістю 120 грн.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 3 травня 2007 року вирок залишено без зміни.

У касаційній
скарзі засуджений ОСОБА_1. просить скасувати судові рішення, а справу -
закрити. Твердить, що умислу на вчинення грабежу він не мав, в основу вироку
суд поклав неправдиві й суперечливі показання потерпілої та свідків. Зазначає,
що органами досудового слідства і судом були допущені істотні порушення
кримінально-процесуального закону, у тому числі порушено його право на захист,
зокрема суд безпідставно відмовив йому у фіксуванні перебігу судового розгляду
справи технічними засобами.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню.

Винуватість
ОСОБА_1 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за викладених у вироку
обставин, матеріалами справи доведена.

Сам
засуджений на досудовому слідстві твердив, що дійсно того дня він разом із
ОСОБА_2 на очах у потерпілої ОСОБА_3, яка виганяла їх з власного двору, забрали її
велосипед.

Ці
його показання узгоджуються з показаннями ОСОБА_2, який неодноразово зазначав,
що, незважаючи на присутність потерпілої, яка сховалася він них у будинок і
стукала у вікно, вони зі ОСОБА_1 забрали її велосипед.

Як
убачається з показань потерпілої ОСОБА_3, 20 лютого 2006 року двоє осіб, одним з яких був саме ОСОБА_1, не
звертаючи уваги на її крики та стук у вікно, забрали з подвір'я велосипед і
втекли. Аналогічними були показання потерпілої на очній ставці із засудженим
ОСОБА_2 та в ході відтворення обстановки і обставин події з її участю.

Крім того,
показання потерпілої збігаються з показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, які змістовно наведені у вироку, підтверджуються вони й тими
даними, які містяться у протоколі огляду місця події.

Суд дослідив всі
докази у справі в їхній сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про
вчинення ОСОБА_1 злочинних дій, які за своїми ознаками утворюють склад злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання ОСОБА_1
призначено у відповідності з вимогами закону, воно є необхідним і достатнім для
його виправлення і попередження нових злочинів.

Будь-яких даних
про упередженість органу досудового слідства чи суду, порушення ними норм КПК
України, які були б підставою для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Ураховуючи
наведене, колегія суддів не має підстав для призначення справи до касаційного
розгляду з обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційної
скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Пивовар В.Ф.