ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336/9092/14-к
№ 1-кп/336/42/15
6 лютого 2015 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представник потерпілого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грізне Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, українця, має середню освіту, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 15.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 - ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, відбув покарання 01.10.2014 року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
30 липня 2014 року приблизно о 22-10 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на автомийці «Niko-S» по вул. Чарівна, 163 в м. Запоріжжі, де він згідно трудової угоди № 2/07 від 21.07.2014 року працював мийником, шляхом вільного доступу зайшов до службового приміщення автомийки, де без дозволу користувача автомобіля «Nissan Qashgai», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , фактичним власником якого є ОСОБА_6 , взяв зі столу ключі від вказаного автомобіля, який ОСОБА_7 залишила на автомийці для миття.
В подальшому ОСОБА_4 направився до зазначеного автомобіля, який знаходився на території автомийки після виконання робіт по його миттю, підійшовши до якого, продовжуючи свій злочинний умисел, відчинив водійські двері названого автомобіля, не маючи на те жодних прав на його керування, сів за кермо автомобіля та за допомогою ключа запустив двигун і розпочав рух, виїхавши за територію автомийки, тим самим ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем «Nissan Qashgai», держномер НОМЕР_1 , та направився у бік вул. Вороніна в м. Запоріжжі, де, рухаючись заднім ходом, при здійсненні маневру розвороту скоїв дорожньо-транспортну пригоду, чим пошкодив автомобіль, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 37 761,89 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення та пояснив, що ввечері 30 липня 2014 року він перебував на автомийці «Niko-S» по вул. Чарівна, 163 в м. Запоріжжі, де він працював мийником, але затримався на роботі із напарником ОСОБА_8 , з яким вживав алкогольні напої, після чого ОСОБА_9 треба було терміново їхати додому. Для цього обвинувачений, вільно зайшовши до службового приміщення автомийки, взяв зі столу ключі від автомобіля «Nissan Qashgai», який його водій залишила на автомийці для миття. Далі ОСОБА_4 направився до зазначеного автомобіля, відчинив його водійські двері, сів за кермо автомобіля та за допомогою ключа запустив двигун. ОСОБА_9 також сів до салону автомобіля, і обвинувачений, як водій, розпочав рух, виїхавши за територію автомийки, після чого направився у бік вул. Вороніна в м. Запоріжжі, але, проїхавши потрібне перехрестя, рухаючись заднім ходом, при здійсненні маневру розвороту скоїв дорожньо-транспортну пригоду, пошкодивши автомобіль. У скоєному щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що ввечері 30 липня 2014 року вона забрала свою дочку з автомийки, де дочка залишила її автомобіль «Nissan Qashgai», держномер НОМЕР_1 , яким вона користувалася, для миття, після чого вони поїхали на дачу, а повернувшись, дочка на автомийці автомобіля вже не знайшла, а через деякий час на ньому приїхав обвинувачений, при цьому авто було пошкоджено.
Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, судом визнано вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнані його щире каяття та його активне сприяння розкриттю злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказані обставини, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який закон відносить до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчиненого, зокрема, наслідки злочину - спричинення матеріальної шкоди потерпілій, суд враховує і особу винного, склад його сім`ї та стан здоров`я: раніше судимий, не одружений, не працює, не інвалід, на обліках у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, має постійне місце проживання. Суд при цьому також враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним кримінально-караного діяння - у скоєному щиро розкаявся, критично ставиться до вчиненого.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Натомість, за наявності вказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, який хоча і раніше судимий, проте щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому можливо та доцільно застосувати положення ст. 69 КК України, призначивши йому позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, строком нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції названої норми особливої частини КК України, та без конфіскації майна, зважаючи на те, що судом не встановлено корисливої мети в злочинному діянні обвинуваченого.
На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Оскільки обвинувачений відбув повністю покарання за вироком від 15.07.2014 року, то судом положення ст. 71 КК України не застосовуються.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Під час судового розгляду клопотань про скасування чи зміну запобіжного заходу не надійшло.
Оскільки проведення експертизи здійснювалося за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділялися експертній установі з Державного бюджету України, відповідно до вимог ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 124 КПК України суд має стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати у справі, які складають документально підтверджені витрати на проведення експертизи в загальній сумі 393,12 гривень.
Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України, на підставі чого призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 393,12 гривень: рахунок № 0009; одержувач УК у Шевч. р-ні м.Зап./Шевче./24060300, код банку 813015, , назва банку ГУДКСУ у Запорізькій області.
Речові докази - автомобіль «Nissan Qashgai», держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній за належністю.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін домашній арешт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.
Суддя ОСОБА_1