Провадження №1-кп/761/232/2015
В И Р О К
Іменем України
11 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0012182 від 05.11.2014, у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Криваченці Волочиського району Хмельницької області, громадянин України, українець, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою - АДРЕСА_2 , судимий
· 28.11.2006 Калачанським районним судом Херсонської області за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
· 26.05.2008 Скадовським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.185, ст.304, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі;
· 29.08.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
· 15.05.2013 Святошинським районним судом м. Києва за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, у шлюбі не перебуває, зареєстрований та фактично проживає за адресою - АДРЕСА_3 , раніше не судимий;
обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 04листопада 2014 року вступили між собою у злочинну змову про відкрите заволодіння чужим майном, з цією метою обвинувачені розробили злочинний план, згідно з яким вони, що знаходячись на території парку ім. О.С.Пушкіна у м. Києві, знайдуть чоловіка, якому ОСОБА_6 завдасть удар в область обличчя, а ОСОБА_5 заволодіє майном потерпілого.

У зазначений день, близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами, діючи в групі, відповідно до раніше розробленого злочинного плану, прибули до парку ім. О.С.Пушкіна за адресою - м. Київ, пр. Перемоги, 38, де звернули свою увагу на раніше невідомого їм потерпілого ОСОБА_7 . Назвавшись працівниками міліції, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 поцікавились, чи легально потерпілий перебуває на території України. ОСОБА_7 відмовився з ними спілкуватися, повідомивши, що має намір зателефонувати своєму адвокатові.

У той час, коли ОСОБА_7 дістав з кишені свій мобільний телефон «Samsung i9082» та почав телефонувати, обвинувачені продовжили реалізовувати свій злочинний умисел. ОСОБА_6 завдав в область голови ОСОБА_7 два удари, від яких останній впав, випустивши з рук вказаний телефон. ОСОБА_5 , діючи за наперед узгодженим з ОСОБА_6 планом, підняв телефон та положив його до своєї кишені.

Зазначеними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрали мобільний телефон «Samsung i9082», вартістю 1800 грн.; карту пам`яті «Micro SD» об`ємом 3 GB, вартістю 100 грн.; сім-картки операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Таким чином обвинувачені заволоділи чужим майном загальною вартістю 1900 грн.

Після вчинення злочину обвинувачені з місця події зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому злочині визнав повністю та пояснив, що у зазначені у даному вироку день та час він разом з ОСОБА_6 перебували в одному з закладів гральних автоматів. У зв`язку з тим, що у них закінчилися гроші і вони не могли продовжувати гру, вони вирішили якимось чином роздобути грошей. При цьому ОСОБА_6 запропонував «намутити» грошей, що передбачало незаконний спосіб їх отримання. Прогулюючись по парку ім. О.С. Пушкіна в м. Києві, вони побачили раніше невідомого потерпілого, який перебував у парку разом із дівчиною. Назвавшись працівниками міліції, вони зробили вказаним особам надумане зауваження щодо перебування останніх у парку у вечірній час та висунули вимогу залишити дане місце. Відійшовши від зазначених осіб, ОСОБА_6 став переконувати ОСОБА_5 , що склалася дуже вдала ситуація, яка дозволяє заволодіти речами або коштами потерпілого. Намагання ОСОБА_5 відмовити від вчинення задуманого злочину ОСОБА_6 було проігноровано. Останній наполягав на необхідності здійснення злочинних дій щодо потерпілого, оскільки гроші їм потрібні саме зараз. Хвилин через двадцять вони повернулися до потерпілого та під вигаданим приводом запропонували йому підтвердити законність його перебування в України, як іноземця. Не передбачаючи активного спротиву потерпілого, ОСОБА_5 розраховував обшукати потерпілого та заволодіти його майном. Однак, коли ОСОБА_7 дістав свій мобільний телефон та почав дзвонити, ОСОБА_6 завдав потерпілому два удари в обличчя, від яких потерпілий впав та випустив телефон з рук. Скориставшись цим, ОСОБА_5 підібрав з землі телефон та вони разом з ОСОБА_6 покинули місце вчинення нападу. У подальшому вони зателефонували ОСОБА_8 , якому розповіли про злочинне походження телефону, та попросили його здати викрадене до ломбарду. ОСОБА_8 на цю пропозицію погодився та здав телефон до ломбарду за 1600 грн., з яких обвинувачений отримав 400 грн., Лапчинському заплатили 200 грн, решту взяв собі ОСОБА_9 . Обвинувачений щиро розкаявся, просив суворо не карати, взяти до уваги, що ним відшкодована шкода потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_6 також свою вину визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що він разом з ОСОБА_5 перебували у закладі гральних автоматів, де програли близько 500 грн., які належали саме ОСОБА_6 . У зв`язку з бажанням продовжити гру, вирішили якимось чином роздобути кошти. Проходячи по парку ім. О.С. Пушкіна у м. Києві, побачили темношкірого хлопця, який знаходився там з дівчиною. Підійшовши до нього та назвавшись працівниками Шевченківського райуправління міліції, обвинувачені висунули до потерпілого вимогу покинути парк. Через деякий час, повернувшись до вищевказаного місця, побачили, що потерпілий не підкорився їх вимозі. У зв`язку з цим обвинувачені запропонували ОСОБА_10 підтвердити законність його перебування у країні, коли той став дзвонити, ОСОБА_6 завдав потерпілому два удари в область обличчя. Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав, випустивши з руки мобільний телефон. ОСОБА_5 підібрав телефон та вони разом покинули місце вчинення злочину. Телефон за допомогою знайомого ОСОБА_5 здали до ломбарду. Гроші поділили на трьох. У вчиненому розкаявся, повідомив, що частково відшкодував потерпілому завдану шкоду. Решту має відшкодувати найближчим часом.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовою заявою про проведення судового розгляду без його участі, підтвердив факт повного відшкодування шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 та часткового відшкодування ОСОБА_6

Допитавши обвинувачених, врахувавши позиції сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі потерпілого, суд у відповідності до положень ст.325 КПК України вважав за можливе провести судовий розгляд без потерпілого.

Досліджені судом докази у їх сукупності та взаємному зв`язку приводять суд до висновку, що вина обвинувачених у скоєнні інкримінованого їм злочину доведена.

Показання обвинувачених підтверджуються протоколами слідчих дій.

Зокрема, під час слідчого експерименту 19.11.2014 підозрюваний ОСОБА_6 безпосередньо на місці вчинення злочину розповів та продемонстрував послідовність своїх дій щодо завдання ударів потерпілому, від яких останній впав на землю.

Крім показань ОСОБА_5 та ОСОБА_6 їх вина підтверджується також іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 04.11.2014 звернувся з заявою до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, у якій зазначив, що 04.11.2014 у парку ім. О.С.Пушкіна після бійки з невідомими у нього зник мобільний телефон.

Під час огляду місця події потерпілий вказав місце нападу на нього, що зафіксовано у протоколі огляду місця події від 05.11.2014.

Згідно з протоколом впізнання від 08.11.2014 потерпілий вказав на ОСОБА_6 , як на особу, яка відкрито заволоділа його мобільним телефоном «Самсунг». Хід та результати даної слідчої дії зафіксовані у долученій до протоколу впізнання таблиці ілюстрацій.

Під час пред`явлення для впізнання свідок ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_6 , який передавав свідку мобільний телефон для його здачі до ломбарду.

Також потерпілий вказав на обвинуваченого ОСОБА_5 , який 04.11.2014 відкрито заволодів його мобільним телефоном «Samsung i9082».

Відповідно до протоколу огляду свідок ОСОБА_8 добровільно видав слідчому мобільний телефон «Самсунг і9082».

Даний предмет визнаний речовим доказом та переданий на зберігання його власникові.

Дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, у тому числі до позбавлення волі.

Інкримінований злочин вчинений ОСОБА_5 у період іспитового строку відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2013, яким останній за вчинення злочину за ч.1 ст.309 КК засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які згідно з ст.67 КК обтяжують покарання, судом не встановлені.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, характер та ступінь його суспільної небезпеки, дані, які характеризують обвинувачених.

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до уваги його ініціативну поведінку щодо протиправного заволодіння чужим майном, активну роль у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки саме ним застосовувалось насильство до потерпілого.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній неодноразово засуджувався за вчинення злочинів корисливого спрямування. Інкримінований злочин вчинений ОСОБА_5 у період іспитового строку.

Сукупність зазначених обставин приводить суд до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

У силу ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Отже, до покарання, яке призначається ОСОБА_5 за даним вироком, за правилами ст.71 КК України належить приєднати невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2013.

Під час досудового розслідування процесуальні витрати не понесені. Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung i9082», переданий потерпілому ОСОБА_7 на зберігання, необхідно залишити останньому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.186, ст.65, 71 КК України, ст. ст.373, 374 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2013 та остаточне покарання ОСОБА_5 визначити у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття призначеного покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 08 листопада 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту у залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 11.02.2015.

Речовий доказ мобільний телефон «Samsung i9082», переданий потерпілому ОСОБА_7 на зберігання, залишити останньому як власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1