АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Яценко Т.Л.

суддів Шевченко Н.О., Пістун А.О.

за участю прокурора Івченка С.М.

розглянула 30 листопада 2010 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальну справу за апеляціями прокурора який приймав участь у розгляді справи у суду 1 інстанції, засудженої ОСОБА_2 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 2 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, українка, раніше не судима

засуджена за ч.4 ст.190 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього їй належного майна, за ч.3 ст.357 КК України до 3 місяців арешту, за ч.2 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого покарання до відбуття призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього їй належного майна.

Стягнуто з засудженої на корить ОСОБА_3 97531 грн.

Вироком суду ОСОБА_2. визнана винною в тому, що у період 2005-2006 p.p. неодноразово шляхом обману і зловживання довірою, маючи постійний злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном під видом надання посередницьких послуг фізичним особам при оформленні документів, необхідних для одержання прав на нерухомість і укладання угод з нерухомістю, викрадала нерухоме майно громадян, розпоряджаючись ним за своїм розсудом і одержуючи права на нього, заволодівши, таким чином, чужим майном в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_2 на початку березня 2005 року запропонувала ОСОБА_4, який був єдиним спадкоємцем квартири АДРЕСА_1, посприяти в оформленні документів, що узаконюють його права спадкування і дозволяють укласти угоду купівлі-продажу зазначеної квартири.

ОСОБА_4, що мав намір узаконити належним чином квартиру, яка раніше належала його рідній бабусі, з метою її подальшого продажу, не підозрюючи про справжні наміри ОСОБА_2 і довіряючи їй, погодився на допомогу останньої і передав їй копії своїх документів, що стосуються його прав на житло і копії документів, що засвідчують його особу.

У свою чергу ОСОБА_2, постійно завіряючи ОСОБА_4 у своїй чесності і порядності, увійшла до нього в довіру, переконала в тому, що вона допоможе оформити нотаріально його права на зазначену квартиру за законом і умовила ОСОБА_4 видати на її ім'я доручення для здійснення всіх необхідних для цього дій.

01.04.2005р. ОСОБА_4, будучи введеним в оману про справжні цілі ОСОБА_2, виходячи з довіри до неї і помилкової переконаності в сумлінності її дій, знаходячись у приміщенні нотаріуса 2-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за адресою вул.Шостаковича 10 у м.Кривому Розі, видав доручення на ім'я ОСОБА_2 серія ВСА № 570462, яким уповноважив ОСОБА_2 здійснити необхідні дії для одержання свідоцтва про визнання права власності на квартиру за ним з метою її подальшого продажу, після чого передав дане доручення ОСОБА_2

У свою чергу ОСОБА_2 27.06.2006р., продовжуючи реалізовувати злочинний намір на заволодіння чужим нерухомим майном, використовуючи отримане від ОСОБА_4 доручення від 01.04.2005р., знаходячись у приміщенні нотаріуса 2-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за адресою вул.Шостаковича 10 у м.Кривому Розі, одержала свідоцтво на ім'я ОСОБА_4 про право спадкування за законом квартири по вул. Тухачевського 37/6.

Приблизно в липні 2006 року ОСОБА_2 звернулась до свого знайомого ОСОБА_6 для того, щоб останній формально виступив особою, яка має право розпорядження квартирою 6 будинку 37 по вул.Тухачевського в м.Кривому Розі, і, одержавши право такого розпорядження, потім офіційно передав права на цю квартиру самій ОСОБА_2

При цьому ОСОБА_2, зловживаючи довірою ОСОБА_6, пояснила йому необхідність таких дій складністю в оформленні документів на передачу права власності на квартиру, придбану нею у ОСОБА_4 нібито на законних підставах.

ОСОБА_6, не маючи уяви про справжні наміри ОСОБА_2, довіряючи їй і вважаючи, що реальним власником і розпорядником квартири є ОСОБА_2, погодився допомогти останній в оформленні її прав на квартиру.

Після чого 22.07.2006р. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 прибули у приміщення нотаріуса 2-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за адресою вул.Шостаковича 10 у м.Кривому Розі, де ОСОБА_7, діючи шляхом обману, надала нотаріусу ОСОБА_5 доручення від 01.04.2005р. і, нібито діючи від імені ОСОБА_4 і за його згодою, заявила про намір продати квартиру по вул.Тухачевського 37/6.

На підставі отриманого шляхом обману доручення від 01.04.2005р. ОСОБА_2 оформила договір купівлі-продажу квартири від 22.07.2006р., згідно якого вона особисто, діючи від імені ОСОБА_4, реалізувала ОСОБА_6 2-кімнатну квартиру за адресою вул.Тухачевського 37/6 у м. Кривому Розі, вартістю 76674 грн. на момент оформлення угоди.

Потім, продовжуючи свої шахрайські дії по відчуженню майна, що належить ОСОБА_4, без його відома 26.08.2006р. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_6 знову прибули у приміщення нотаріуса 2-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за адресою вул.Шостаковича 10 у м.Кривому Розі, де ОСОБА_2, діючи шляхом обману і зловживання довірою, оформила договір дарування квартири від 26.08.2006р., згідно якого ОСОБА_6 передав їй у власність 2-кімнатну квартиру за адресою вул.Тухачевського 37/6 у м. Кривому Розі, вартістю 76674 грн.

Таким чином, ОСОБА_2 шляхом обману і зловживання довірою заволоділа майном ОСОБА_4 - квартирою, що належала йому за правом власності вартістю 76674 грн., що на момент вчинення злочину в 438 разів перевищувало неоподатковуваний податком мінімум доходу громадян, заподіявши потерпілому матеріальний збиток у великих розмірах.

Після цього приблизно наприкінці листопада 2006 року ОСОБА_2, діючи повторно з єдиним злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, запропонувала своєму знайомому ОСОБА_3, який проживав в належній йому квартирі 34 будинку 14 на мікрорайоні Ювілейний у м.Кривому Розі, допомогти йому в оформленні документів, що дозволяють здійснити угоду купівлі-продажу зазначеної квартири.

ОСОБА_3, що мав намір продати своє житло і придбати на виручені кошти володіння за межами м.Кривого Рогу, не підозрюючи про справжні наміри ОСОБА_2 довіряючи їй, погодився з її пропозицією. Після чого за пропозицією ОСОБА_2, ОСОБА_3, знаходячись у квартирі № 34 будинку № 14 на м-ні Ювілейному в м.Кривому Розі, виходячи із довіри до ОСОБА_2 і помилкової переконаності в сумлінності її дій, передав їй свої документи, а саме - довідку про присвоєння ідентифікаційного коду і паспорт громадянина України на його ім'я серія АЕ № 510391, виданий 04.03.1997 р. Саксаганським РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, що зі слів ОСОБА_2 було нібито необхідно для оформлення угод.

Таким чином, ОСОБА_2 наприкінці листопаду 2006 року шляхом обману і зловживання довірою незаконно заволоділа важливим особистим документом ОСОБА_3 - паспортом громадянина України на його ім'я, який вирішила використовувати у своїх злочинних цілях, пов'язаних з переоформленням нерухомості, що належала потерпілому.

При цьому ОСОБА_2, постійно завіряючи ОСОБА_3 у своїй чесності і порядності, увійшла до нього в довіру і переконала в тому, що вона допоможе продати квартиру і придбати житло в сільській місцевості.

У дійсності ж ОСОБА_2 стала реалізовувати свій злочинний намір на заволодіння квартирою ОСОБА_3 шляхом зловживання його довірою, а надалі - шляхом обману.

Одержавши можливість у такий спосіб розпоряджатися документами ОСОБА_3, у листопаді 2006р. ОСОБА_2 одержала в Бюро технічної інвентаризації м.Кривого Рогу довідку-характеристику на квартиру ОСОБА_3, необхідну для відчуження його квартири 34 будинку 14 на мкр-ні Ювілейному в м.Кривому Розі.

Після чого приблизно на початку грудня 2006р. ОСОБА_2, діючи згідно свого злочинного плану, підшукала ОСОБА_8, зовні схожого на ОСОБА_3, і не повідомляючи йому про свої злочинні наміри заволодіти чужим майном шляхом обману і зловживання довірою, запропонувала ОСОБА_8 видати себе за ОСОБА_3 при оформленні доручення у нотаріуса на розпорядження квартирою, і підписати таке доручення за нього, пояснюючи це тим, що ОСОБА_3 добровільно надав їй свої документи для таких дій, але сам не може на них бути присутнім.

ОСОБА_8, будучи переконаним ОСОБА_2 у тім, що ОСОБА_3 не може бути присутнім при нотаріальних діях, виходячи із довіри до ОСОБА_2 і помилкової переконаності в сумлінності її дій, погодився з її пропозицією підписати офіційні документи від імені іншої особи, тим самим вступив з ОСОБА_2 у попередню змову, спрямовану на підроблення офіційного документа, який видається і посвідчується приватним нотаріусом - доручення на право розпорядження квартирою.

Крім цього, приблизно в листопаді-грудні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до своєї знайомої ОСОБА_9 для того, щоб остання формально виступила особою, яка має право розпорядження квартирою 34 будинку 14 на мкрн.Ювілейний у м.Кривому Розі, і, одержавши право такого розпорядження, офіційно передала права на цю квартиру самій ОСОБА_2

При цьому ОСОБА_10, зловживаючи довірою ОСОБА_9, пояснила необхідність таких дій складністю в оформленні документів на передачу прав власності на квартиру, придбану нею у ОСОБА_3 нібито на законних підставах.

ОСОБА_9, не маючи уяви про щирі наміри ОСОБА_2, довіряючи їй і суб'єктивно усвідомлюючи, що реальним власником і розпорядником квартири є ОСОБА_7, погодилась допомогти останній в оформленні її прав на квартиру.

Після чого 21.12.2006р. приблизно в другій половині дня ОСОБА_2 разом з ОСОБА_8 прибули в приміщення приватного нотаріуса ОСОБА_11 у д.27 по вул. Косіора в м.Кривому Розі, де ОСОБА_2, діючи шляхом обману і видаючи ОСОБА_8 за ОСОБА_3, надала приватному нотаріусу ОСОБА_11 документи ОСОБА_3 - його паспорт громадянина України і довідку про присвоєння ідентифікаційного коду. На підставі цих документів, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_11, будучи введеною в оману діями ОСОБА_2 і не сумніваючись у тому, що перед нею саме ОСОБА_3, видала і нотаріально засвідчила необхідне ОСОБА_2 доручення серії ВЕМ №311781 від 21.12.2006р., видане від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_9 на право здійснення всіх дій по відчуженню зазначеного в дорученні житла за відсутності самого ОСОБА_3

ОСОБА_8, виконуючи свою роль у вчиненні злочину - підроблення документа, який видається і посвідчується приватним нотаріусом, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2, знаходячись у приміщенні по вул. Косіора 27 у м.Кривому Розі, видав себе за ОСОБА_3 і власноручно підписав від імені останнього доручення серії ВЕМ №311781 від 21.12.2006р., яке після цього передав ОСОБА_2, тим самим разом з ОСОБА_2 підробив документ, що надав останній право розпорядження чужим майном, що їй не належало.

Одержавши шахрайським шляхом зазначене доручення і маючи в такий спосіб можливість розпоряджатися квартирою ОСОБА_3 без його відома і згоди ОСОБА_2 наступного дня, 22.12.2006р. прибула разом зі своєю знайомою ОСОБА_9 до нотаріуса 2-ї Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 у приміщення по вул.Томського 37 у м.Кривому Розі, де на підставі отриманого шляхом обману доручення від 21.12.2006р. на ім'я ОСОБА_9 оформила договір купівлі-продажу квартири від 22.12.2006р., згідно якого ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_3 на підставі доручення серії ВЕМ №311781 від 21.12.2006р., реалізувала ОСОБА_2 2-кімнатну квартиру за адресою мкрн. Ювілейний 14/34 у м. Кривому Розі, вартістю 97531 грн. на момент здійснення угоди.

Таким чином, ОСОБА_10, діючи повторно, шляхом обману і зловживання довірою, заволоділа майном ОСОБА_3 - належною йому по праву власності квартирою, вартістю 97531 грн., що на момент вчинення злочину в 557 разів перевищувало неоподатковуваний податком мінімум доходу громадян, заподіявши потерпілому матеріальний збиток у великих розмірах.

Усього в період 2005-2006р.р. ОСОБА_2 шляхом обману і зловживання довірою заволоділа нерухомим майном громадян на загальну суму 174205 грн., що на момент вчинення злочину в 995 разів перевищувало неоподатковуваний податком мінімум доходу громадян і є особливо великим розміром.

В апеляції та доповненні до неї, прокурор який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати у звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі засудженої внаслідок мякості, постановити вирок, яким ОСОБА_2 призначити за ст.190 ч.4 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного їй майна, за ст.358 ч.2 КК України 2 роки позбавлення волі, за ст.357 ч.3 КК України 3 місяці арешту, від відбування якого звільнити на підставі ст..49 ч.1 п.1 КК України. На підставі ст.70 ч.1 КК України призначити остаточне покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Засуджена ОСОБА_2 в апеляції просить вирок скасувати, її виправдати, вважає що судом було грубо порушено кримінально-процесуальний закон: не вказано час винесення вироку, при його проголошенні не були присутні всі учасники судового засідання, їй не розяснили право на помилування, було порушено право на захист, бо їй замінили захисника без її згоди, вирок було вручено не своєчасно, її провина не доведена, свідки її оговорюють, вирок не відповідає фактичним обставинам справи, суд не задовольнив її клопотання про виклик свідків, призначення експертизи. Суд не вирішив питання про долю її неповнолітньої дитини та онуки, яка мешкає з нею, які в разі виконання вироку, позбавляться житла.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який частково підтримав апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи, засуджену, яка підтримала свою апеляцію та просила вирок скасувати як незаконний, потерпілого ОСОБА_3, який підтримав апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляції, і зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та засудженої підлягають частковому задоволенню, а вирок скасуванню з наступних підстав.

Згідно зі ст.67 КПК України оцінка судом зібраних у справі доказів грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з вироку, суд кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.4 ст.190 КК України, як вчинені з постійним злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах. При цьому не обґрунтував та не навів ніяких доказів, що підтверджували б такий намір засудженої. Разом з тим колегія суддів вважає, що висновки суду щодо кваліфікації дій засудженої за ст.190 ч.4 КК України не відповідають фактичним обставинам.

Як встановлено слідством і судом, ОСОБА_2 шляхом шахрайства 26.08.2006р. заволоділа майном ОСОБА_4 та 21.12.2006р. заволоділа майном ОСОБА_3 Її злочини розмежовані часом, стосуються різних, не знайомих між собою потерпілих, виконані різними способами.

Але ці обставини не знайшли відображення в оцінці її дій судом.

Окрім цього, доводи апеляції прокурора про застосування положень ст.49 КК України щодо ст.357ч.3 КК України заслуговують уваги.

Зауваження засудженої, викладені в її апеляції, які стосуються іі дитини та онуки, необхідно перевірити суду першої інстанції при повторному розгляді справи, для чого більш повно дослідити дані про її особистість. Єдина характеристика, яка знаходиться в матеріалах справи, не відповідає вимогам документу, який відображує характер ОСОБА_2, рід її занять, умови життя відомості про рідних.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 365,366 УПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та засудженої ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 2 вересня 2010 року стосовно ОСОБА_2 скасувати.

Карну справу направити на новий судовий розгляд в той самий суд в іншому складі суду.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

___________________________________________________________________________________

Справа №11а-10537/2010р. Суддя 1 інстанції Воловик Н.Ф.

Категорія ст.190ч.4,357ч.3,358ч.2 КК України Доповідач суддя Шевченко Н.О.