АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 546/1118/14-к Номер провадження 11-кп/786/96/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Полтавської області, обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, раніше не судимий:

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавленням волі.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Цивільні позови потерпілих задоволено. Стягнуто з ОСОБА_10 та користь ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по 150 000, 00 грн. на користь кожного в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.
Вирішено питання щодо долі речових доказів.
Судові витрати, пов`язані з експертними дослідженнями, віднесено на рахунок держави.
За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим в наступному.

05.07.2014 року ОСОБА_10 , в порушення вимог п.п. 2.3 (а), 31.1 Правил дорожнього руху, перед виїздом не перевірив і не забезпечив технічно справний стан та комплектність автомобіля марки „Renault Kerax 300.18 з прикріпленим державним номерним знаком НОМЕР_1 , та почав експлуатувати вказаний транспортний засіб. Внаслідок цього під час руху автомобіля, в районі 292 км. автодороги Київ-Харків-Довжанський, відкрився замикаючий пристрій заднього правого аутригера автомобіля, після чого вказаний аутригер висунувся з місця кріплення. Близько 11.00 год. на 291 км. + 950 м. ОСОБА_10 допустив наїзд відкритим заднім правим аутригером (виносною опорою) на ОСОБА_11 , який знаходився поза межами проїжджої частини автодороги і у якості дорожнього робітника виконував свої обов`язки.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді рани в області обличчя зліва з ушкодженням м`яких тканин лицевого відділу черепа, перелому нижньої та верхньої щелепи зліва, скроневої та тім`яної кісток зліва з розповсюдженням ліній переломів на основу черепа, ушкодженням речовини головного мозку з крововиливами під оболонку головного мозку та в його тканину, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині вирішення питання щодо моральної шкоди, та постановити новий вирок, яким зменшити розмір моральної шкоди у відповідності до закону, оскільки заявлені в цивільних позовах потерпілих суми є занадто завищеними та необґрунтованими. При визначенні суми стягнення судом не взято до уваги того, що ОСОБА_10 є інвалідом, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, на його утриманні знаходяться батьки похилого віку.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_10 , прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, потерпілих, які погодились з апеляційною скаргою прокурора та заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, грунтується доказах, що були ретельно перевірені у судовому засіданні та отримали належну оцінку. Дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України і апеляційні скарги з цього приводу не подавались.

Разом з тим, призначаючи покарання, суд не взяв до уваги вимоги ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наслідки, що настали.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України 23.12.2005 N 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений, хоча вину у вчиненому і визнав, однак, не виявив бажання виправити ситуацію, що склалася. Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_10 відшкодував лише мізерну частину заподіяної шкоди 2000 грн., та протягом тривалого часу взагалі не вживав заходів для відшкодування шкоди потерпілим чи у інший спосіб загладити наслідки, що настали. Отже, місцевий суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання не відповідає вимогам ст.75 КК України.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, 420 КПК України колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині призначення покарання з постановленням нового вироку.

При цьому суд при визначенні виду та розміру покарання враховує те, що ОСОБА_10 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, страждає на цукровий діабет. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, суд не вбачає. Також колегія суддів враховує думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні.

З урахуванням викладеного суд визначає покарання виді позбавлення волі. Саме таке покарання буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, те, що обвинуваченим було порушено саме правила експлуатації транспортного засобу, раніше до відповідальності за порушення правил дорожнього руху він не притягувався, керування транспортними засобами є джерелом доходів ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає підстав для призначення додаткового покарання та позбавлення ОСОБА_10 права керування транспортними засобами.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо розмірів моральної шкоди, яка стягнута з нього на користь потерпілих, то ці доводи є слушними, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Обвинувачений в ході апеляційного розгляду вказав, що він погоджується сплачувати кошти на користь потерпілих, однак, вважав визначену суму стягнення явно завищеною.
Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції правильно встановив, що діями ОСОБА_10 спричинено моральну шкоду потерпілій ОСОБА_8 . Визначаючи розмір моральної шкоди, місцевий суд врахував, що внаслідок втрати чоловіка потерпіла зазнала значних душевних страждань, її дитина залишилась без батька, спосіб життя потерпілої в зв`язку з втратою годувальника кардинально змінився і вона змушена виховувати сина одна.

Разом з тим, місцевий суд недостатньо врахував сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, який хворіє на цукровий діабет, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має на утриманні непрацездатних батьків, не має постійного місця роботи.

Враховуючи вищенаведене, визначений місцевим судом розмір моральної шкоди на користь ОСОБА_8 , є завищеним і підлягає зменшенню. Колегія суддів з урахуванням викладеного визначає його в сумі 100 000 грн.

Помилковим є рішення суду першої інстанції і про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 .
Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
ОСОБА_9 є братом померлого ОСОБА_11 , на момент дорожньо-транспортної пригоди однією сім`єю разом з ним не проживав.
Таким чином, згідно вимог закону моральна шкода не підлягає стягненню на користь ОСОБА_9 .

Враховуючи вищенаведене, вирок в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_8 зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року відносно ОСОБА_10 в частині призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Початок строку покарання рахувати з 18.02.2015.

Взяти ОСОБА_10 під варту негайно в залі суду.

Вирок в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_8 змінити, визначивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в розмірі 100 000 гривень.

Вирок в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовити.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців: засудженим з моменту отримання його копії, іншими учасниками - з моменту проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4