У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і
Філатова В.М.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 6
листопада 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженогоОСОБА_1. на судові рішення щодо нього,

встановила:

вироком
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 19 червня 2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця села Марфівки Ленінського
району Автономної Республіки Крим, мешканця міста Щолкіне Ленінського району
Автономної Республіки Крим, раніше не судимого, -

засуджено
за:

- ч.
4 ст. 190 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією половини
майна, що є його власністю;

- ч. 2 ст. 15 і
ч. 4 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією одної четвертої
частини майна, що є його власністю;

- ч. 2 ст. 358 КК
України на 3 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 358 КК
України на 2 роки обмеження волі;

- ч. 1 ст. 366 КК
України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані
з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік.

На підставі вимог ст. 70 КК України ОСОБА_1. визначено остаточне покарання 5
років і 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією половини майна, що є його
власністю, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих функцій, на строк 1 рік.

За ч. 1 ст. 209 КК УкраїниОСОБА_1. виправдано за відсутності у його діях
події злочину.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_2., ОСОБА_3, ОСОБА_4., судові рішення щодо
яких не оскаржено.

Судом вирішено цивільні позови і постановлено стягнути кошти на
відшкодування шкоди зОСОБА_1. одноособово і солідарно з іншими засудженими на
користь потерпілих.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 7 вересня 2006
року вирок щодоОСОБА_1. змінено - виключено з вступної частини вироку вказівку
про його судимість. У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1. визнано судом винним і засуджено за те, що він у 2003 року разом з
ОСОБА_2. організували стійку злочинну групу. При цьому до її складу
підшуковувалися і включалися різні особи, ролі та підпорядкованість між якими
були чітко встановлені. У цій злочинній групі ОСОБА_1. виконував роль
організатора - підшуковував нових членів, керував вчиненням конкретних злочинів
та здійснював матеріально-технічне забезпечення групи. Так у період з червня 2003 року до липня 2004
року зазначеною групою під керівництвомОСОБА_1. на території міста Щолкіне
Ленінського району Автономної Республіки Крим було вчинено численні епізоди
заволодіння чужим майном та придбання права на майно шляхом обману, підроблення
документів, які видавалися чи посвідчувалися підприємством, установою, організацією
або іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи. Ці
підроблені документи надавали права або звільняли від обов'язків, вони
використовувалися злочинцями. Усього в результаті своєї злочинною діяльності
ОСОБА_1. заволодів грошима громадян на суму 363 563 гривні, що спричинило шкоди
в особливо великому розмірі.

У касаційній скарзі засудженогоОСОБА_1. порушується питання про зміну
постановлених щодо нього судових рішень з пом'якшенням призначеного покарання.
Свою вимогу він обґрунтовує тим, що судом при призначенні покарання не було
враховано всіх обставин справу, даних про його особу, що потягло за особою
призначення надто сурового покарання. Також він не погоджується з ухвалою
апеляційного суду, в якій, на його думку, не мотивовано рішення про
неможливість пом'якшення йому покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

ВинністьОСОБА_1. у вчиненні злочинів підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів
й по суті у скарзі не заперечується.

З кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 і
ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст.
358, ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_1. також по суті погоджується.

Що стосується міри покарання, яка судом призначена ОСОБА_1., то вона відповідає вимогам
закону і визначена з урахуванням характеру та ступеня суспільної небезпечності
вчинених злочинів, даних про його особу, а також усіх обставин справи, в тому
числі й тих, на які є посилання у скарзі. Тому колегія суддів вважає таке
покарання в даному випадку необхідним і достатнім для виправленняОСОБА_1. та
попередження нових злочинів, й таким що не підлягає пом'якшенню. Крім того,
колегія суддів не погоджується з викладеними у скарзіОСОБА_1. доводами про
незаконність ухвали апеляційного суду. Як убачається із змісту зазначеного
судового рішення, апеляційний суд навів переконливі доводи залишення
скаргиОСОБА_1. без задоволення, а судового рішення щодо нього в частині
призначеного покарання без зміни. Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду з цих питань.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства
України, які б тягли зміну чи скасування постановлених у справі судових рішень,
не встановлено.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодоОСОБА_1. та
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1, засудженого вироком
Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від 19 червня 2006
року.

С у д д і:

Паневін В.О.
Кліменко М.Р.
Філатов В.М.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
Паневін В.О.