Номер провадження 1-кп/635/577/2013
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2013 року с. Покотилівка.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)19.08.1989 року Ленінським районним судом міста Харкова за ч.2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки шість місяців, відповідно до ст. 25 КК України (в редакції 1960 року) засуджений умовно, з обов`язковим залученням до праці; 2) 25.08.1989 Ленінським районним судом міста Харкова за ст. 141 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки; 3) 24.06.1994 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст. 142 ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк шість років; 4) 16.05.2002 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців; 5) 09.10.2006 року Валківським районним судом Харківської області за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком три роки: 6) 20.02.2008 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст.ст. 198, 15 ч.2, 263 ч.2, 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки; 7) 06.04.2009 року Комінтернівським районним судом міста Харкова за ст. 309 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць; 8) 22.12.2011 року Ленінським районним судом міста Харкова за ст.ст. 185 ч.2, 15 ч.2, 185 ч.2, 309 ч.2, 345 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки один місяць позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 05.10.2013 року за відбуттям строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
07.11.2013, приблизно о 16.40, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийшов на не охоронювану територію відокремленого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Куп`янськ» ДП «Південна залізниця», пункту технічного обслуговування ст. Мерефа ПЗ, розташованого на території м. Мерефа, Харківського району, Харківської області, та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна проник до складського приміщення ВЧД-4, шляхом пошкодження вхідних дверей, а саме зламу дерев`яної основи двері, побачив на підлозі вказаного приміщення два металеві люки з-під вагонних цистерн, які, згідно висновку спеціаліста - В.о. начальника експлуатаційного вагонного депо Куп`янськ, знаходяться на балансі, як металобрухт (вид 500 - лом чорних металів). Після чого ОСОБА_4 діючи з корисливих мотивів, скориставшись тим, що поблизу нікого не має, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, взяв вказані металеві люки та вийшов з ними зі складського приміщення тим же шляхом, що й за йшов, з метою подальшої здачі люків на металобрухт.
Однак, 07.11.2013 о 17.50 ОСОБА_4 , перебуваючи на території станції Мерефа ПЗ, розташованої на території м. Мерефа, Харківського району, Харківської області, на відстані приблизно 15 метрів від складського приміщення ВЧД-4, був виявлений працівниками міліції та він в ході огляду місця події, з 18.10 до 19.30, добровільно видав працівникам міліції дві металеві кришки з-під люків залізничних цистерн, загальною вагою 102 кг. 350 гр., які, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи НДЕКЦ при УМВС України на ПЗ № 489 від 25.11.2013, являються металобрухтом виду 500, вартість якого складає 209 грн. 82 коп. НБУ.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному та пояснив про те, що вночі, на початку листопада 2013 року він, зайшов на територію вагонного депо південної залізниці, зламав дерев`яні двері складу та викрав два металевих люки з-під вагонних цистерн..
Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин правопорушення, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.
За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину повторно та рецидив злочинів.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с. 17-38).
Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межі, встановлені у санкції ч.3 ст. 185 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
Підстав до застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, суд не вбачає.
По даній справі Державою України в особі НДЕКЦ при ГУМВС України на південній залізниці понесені судові витрати в розмірі, які складаються із вартості проведеної товарознавчої експертизи № 489 від 25.11.2013 року в розмірі 146,7 гривень. Зазначені судові витрати суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .
Цивільний позов в провадженні відсутній.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою в СІЗО міста Харкова, залишити без змін.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 28 листопада 2013 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до норм ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою в СІЗО міста Харкова, залишити без змін.
Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту затримання, тобто з 28 листопада 2013 року.
Судові витрати в розмірі 146,7 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь Держави Україна в особі НДЕКЦ при ГУМВС України на південній залізниці.
Речові докази дві металеві кришки з-під люків, передані на зберігання ДП «Південна залізниця», вважати переданими по приналежності.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1