Кримінальне провадження № 629/1175/15-к
Номер провадження 1-кп/629/174/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороньків Бориспільського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого,маючого на утриманні двох малолітніх дітей,військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:
Наказом №64 командира 72 окремої механізованої бригади від 26 березня 2014року старшого солдата ОСОБА_5 ,призваного 26 березня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ,відповідно до мобілізаційного плану, призначено на посаду кулеметника 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону вказаної бригади.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст..ст.9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст..ст.1,4Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги,сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок,дорожити честю і гідністю військовослужбовця,берегти військову честь і поважати гідність інших людей,не допускати негідних вчинків,виконувати свої обов`язки,які визначають обсяг виконання завдань,доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Діючи всупереч вищеперерахованих вимог та ст. 20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,п.1.15 Інструкції про організацію обліку,зберігання та видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, 10 червня 2014 року старший солдат ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин.

На початку травня 2014 року старший солдат ОСОБА_5 у складі зведених підрозділів військової частини НОМЕР_1 , направлений в район виконання завдання до Донецької області,де на шляху руху до зони проведення Антитерористичної операції в АДРЕСА_2 від командира 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованої бригади лейтенанта ОСОБА_6 отримав у службове користування кулемет РПК-74,набої до нього калібру 5,45 мм у кількості 450 шт.,гранати РГН та РГО і дві димові шашки.

В період часу з травня по 10червня 2014 року в районі виконання завдань в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької області старшому солдату ОСОБА_5 неодноразово надавалися для службового користування набої до вищевказаного кулемету РПК-75 калібру 5,45 мм для виконання завдань за призначенням.

10 червня 2014 року, перебуваючи в польовому таборі поблизу АДРЕСА_3 ,близько 15 години командиром 3 механізованого батальйону НОМЕР_2 механізованої бригади підполковником ОСОБА_7 старшого солдата ОСОБА_5 відпущено у відпустку строком 10 днів та направлено до командира відділення 2 взводу 8 роти НОМЕР_2 бригади сержанта ОСОБА_8 ,для здачі ввіреної у службове користування зброї і бойових припасів,та подальшого відбуття у звільнення.

Відбуваючи у звільнення, старший солдат ОСОБА_5 повинен був здати закріплену за ним зброю та бойові припаси,однак,на порушення вимог ст..20 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,п.1.15.Інструкції про організацію обліку,зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності,передбачаючи її суспільно небезпечні наслідки,і бажаючи їх настання,цього не зробив, і передав командиру відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованої бригади сержанту ОСОБА_8 наявні в нього після участі в Антитерористичній операції бойові припаси не в повному обсязі, залишивши у себе у сумці патрони калібру 5,45 мм у кількості 150 шт. та дві димові шашки.

Продовжуючи свої злочинні дії, 10 червня 2014 року близько 15 годин 30 хвилин старший солдат ОСОБА_5 відбув у відпустку з польового табору,розташованого поблизу АДРЕСА_3 до м. Лозова,Харківської області, та став незаконно носити та зберігати,залишені у своїй сумці бойові припаси, а саме:патрони калібру 5,45 мм у кількості 150 шт. та дві димові шашки.

12 червня 2014 року о 7 годині 50 хвилин на залізнодорожній станції м.Лозова Харківської області, ОСОБА_5 було зупинено співробітниками ЛВ на ст.. Лозова УМВС України в Харківській області для перевірки документів та при огляді речей останнього виявлено: патрони калібру 5,45мм у кількості 150 шт. та дві димові шашки.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в скоєнні вищезазначеного злочину визнав в повному обсязі, підтвердив факт і обставини, викладені в обвинувальному акті.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.263 КК України, а саме незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

16 березня 2015 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1ст.263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений, а саме: за ч.1 ст. 263КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 ,суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 ч.1 п.2 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст.469 ч.4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України - незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, визнав повністю.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені ст.474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Прокурор просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкції ч.1 ст.263КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 16 березня 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 3(трьох)років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції,

-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1