Дата документу Справа № 332/4365/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/145/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч. 1, 185 ч. 1 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2014 року з апеляційними скаргами звернулись обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 .
Обвинувачений просить врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що він повністю визнав свою вину та щиро кається у вчиненому, сприяв органу досудового розслідування та суду, має двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується, а також його стан здоров`я та необхідність медичного втручання, у зв`язку з чим просить застосувати ст. 69 КК України та призначити йому мінімальне покарання.

Захисник, не оскаржуючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо нього змінити, пом`якшити призначене йому покарання, та зменшити суму моральної шкоди, що присуджена судом до стягнення на користь потерпілої ОСОБА_9 , посилаючись на наступне:

- суд не врахував обставину, що пом`якшує покарання, а саме, що у судовому засіданні ОСОБА_7 попросив пробачення у потерпілої i щиросердно розкаявся у скоєному;

- суд не повною мірою врахував дані про особу ОСОБА_7 , а саме те, що він має сталі сімейні зв`язки, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей та дружина, а також стан здоров`я ОСОБА_7 .

Також, з урахуванням матеріального стану ОСОБА_7 , перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, апелянт вважає, що вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 грошової суми в розмірі 100 000 грн. повинен бути змінений та зменшена сума, що підлягає стягненню.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:
- за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді десяти (10) років позбавлення волі.

Вироком суду запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання ним законної сили залишений без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту затримання, тобто з 28.06.2014 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 : на користь ОСОБА_9 - моральну шкоду, спричинену злочином, у cyмі 100 000 грн.; на користь держави - процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 11 302, 05 грн.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Як вказано у вироку суду, 11.02.2014 року, приблизно об 11.00 год., ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , під час спільного вживання спиртних напоїв з останньою, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_10 , які виникли під час сварки, діючи умисно, з метою її вбивства, використовуючи ніж, який він взяв у приміщенні кухні вказаної квартири, наніс ОСОБА_10 один удар в область черевної порожнини, спричинивши їй проникаюче сліпе колото-різане поранення передньої черевної стінки без ушкодження внутрішніх органів, а також один удар в область шиї, спричинивши колото-різане поранення лівої бокової поверхні шиї з повним перетинанням обох сонних артерій, ушкодженням лівого грудинно-ключично-сосцевидного м`яза, з ознаками крововиливів м`яких тканин по ходу раневого каналу, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя та здоров`я, внаслідок яких настала смерть потерпілої на місці події. Таким чином, ОСОБА_7 скоїв умисне вбивство ОСОБА_10 .

Крім того, 11 лютого 2014 року, приблизно об 11 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , де з останньою спільно вживав спиртні напої та після вчинення її вбивства, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, таємно викрав жіноче пальто з натуральної шкіри чорного кольору, яке належало ОСОБА_10 та вартість якого, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1349 від 18 серпня 2014 року складає 840 грн., чим заподіяв потерпілій збитки на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи поданих скарг, прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується матеріалами провадження, ніким, у тому числі, обвинуваченим, не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційних скаргах також не оспорюються і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, у тому числі зазначені в апеляційних скаргах, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, яке на думку колегії суддів є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Також при призначенні ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів суд, призначивши покарання за кожний вчинений ним злочин, застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а не складання призначених покарань.

Доводи захисника та обвинуваченого про необхідність зменшення суми стягненої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди спричиненої злочином, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки потерпіла в позові обґрунтована свої вимоги про відшкодування їй моральної шкоди, що суд врахував при її стягненні та при цьому на половину зменшив суму стягнення.

Враховуючи викладене, а також, що обвинувачений та його захисник ані в апеляційній скарзі, ані в судовому засіданні апеляційного суду фактично не обґрунтували підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч.1 ст. 115 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України і зменшення суми стягненої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди.

Проте вирок суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрати, пов`язаних із залученням експертів у розмірі 11 302, 05 грн., оскільки суд у вироку не мотивував підстави їх стягнення, в матеріалах провадження крім сум цих витрат, зазначених в обвинувальному акті, відсутні будь-які дані про те з чого складаються зазначені витрати та, що суд досліджував у судовому засіданні докази на підтвердження цих витрат.

За таких обставин вирок суду підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів з виключенням із резолютивної частини вироку рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат, пов`язаних з залученням експертів у розмірі 11302 гривні 05 копійок.

У решті вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385, змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат, пов`язаних з залученням експертів у розмірі 11302 гривні 05 копійок.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4