Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Зубара В.В.,

суддів: Марчук
Н.О., Матієк Т.В.,

за участю прокурора Опанасюка
О.В.,

розглянула в судовому засіданні 19
серпня 2014 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою
заступника прокурора Черкаської
області на вирок Соснівського
районного суду м. Черкаси від 19 вересня
2013 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що

не має судимостей,

засуджено за ч. 3 ст. 212 КК України із
застосуванням ст. 53 КК України до
покарання у виді штрафу у сумі 6 662 726
грн. 03 коп. із позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 1 рік 6 місяців,
без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 366 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки, без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_1 від відбування призначеного
основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік з покладенням
на нього обов'язків, передбачених
пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, такого, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 3 ст. 212 КК України із
застосуванням ст. 53 КК України до
покарання у виді штрафу у сумі 6 662 726
грн. 03 коп. із позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 1 рік 6 місяців,
без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 366 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_2 покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки, без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_2 від відбування призначеного
основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік з покладенням
на нього обов'язків, передбачених
пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянку України, таку, що не

має судимостей,

засуджено за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК
України із застосуванням ст. 53 КК
України до покарання у виді штрафу у
сумі 6 662 726 грн. 03 коп. із позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 1 рік 6 місяців,
без конфіскації майна, за ч. 2 ст. 366 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у
виді позбавлення волі на строк 2 роки з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з
адміністративно-розпорядчими
функціями, строком на 2 роки, без
конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено
ОСОБА_3 від відбування призначеного
основного покарання з випробуванням з
іспитовим строком 1 рік з покладенням
на неї обов'язків, передбачених
пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В апеляційному порядку справа не
переглядалась.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 визнано винуватими та засуджено
за вчинення злочинів за таких обставин.

Так, ОСОБА_2, працюючи
на посаді директора ТОВ
«Хімагроінвест», вступивши у злочинну
змову із заступником директора
товариства ОСОБА_1 і ОСОБА_3, яка без
відповідного офіційного призначення
виконувала обов'язки головного
бухгалтера товариства, у період з 02
липня 2007 року по 31 серпня 2008 року,
шляхом внесення в офіційні документи
завідомо неправдивих відомостей,
умисно ухилились від сплати до
державного бюджету податків на
загальну суму 6 662 726 грн. 03 коп.

У касаційній скарзі з
доповненнями до неї прокурор, не
погоджуючись із вироком суду,
постановленим щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, через неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочинів та особі
засуджених внаслідок м'якості, просить
його скасувати та направити справу на
новий судовий розгляд. Свої вимоги
прокурор мотивує тим, що суд,
призначаючи засудженим покарання із
застосуванням положення ст. 75 КК
України, не дав належної та достатньої
оцінки тяжкості вчинених злочинів, не
врахував розмір заподіяної шкоди, у
зв'язку з чим призначене засудженим
покарання не відповідає вимогам ст. 65
КК України та є невиправдано м'яким.
Вказує також на те, що суд неправильно
кваліфікував дії ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки
не мотивував свого висновку щодо
настання тяжких наслідків. Крім того,
прокурор посилається на неправильне
застосування при призначенні
покарання положень ст. 70 КК України, на
призначення ОСОБА_3 покарання не за тим
законом, за яким вона була визнана
винною, та звертає увагу на те, що суд не
зазначив редакції ст. 366 КК України, за
якою засуджено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, та не обговорив питання сплину
строків давності за цим законом.

На касаційну скаргу
прокурора засудженим ОСОБА_1 подано
письмове заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора на підтримання поданої
скарги, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи, наведені в
касаційній скарзі та письмовому
запереченні на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що вона підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
вчиненні інкримінованих злочинів у
касаційній скарзі прокурором не
оскаржуються.

Щодо доводів касаційної скарги
прокурора про неправильне
застосування кримінального закону при
кваліфікації дій засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_3 за
ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, то, на
думку колегії суддів, вони є слушними.

Так, органом досудового слідства
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
обвинувачувалися в організації
складання та підписання завідомо
неправдивих офіційних документів -
податкових декларацій по прибутку на
додану вартість з уточнюючими
розрахунками податкових зобов'язань з
ПДВ та податкових декларацій з податку
на прибуток ТОВ «Хімагроінвест», що
потягло тяжкі наслідки державним
інтересам.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, службове
підроблення було способом вчинення
засудженими злочину, передбаченого ст.
212 КК України, тобто умисного ухилення
від сплати податків до державного
бюджету. Тяжкі наслідки полягали в
умисному ухиленні від сплати податків
та заподіянні істотної шкоди державним
інтересам. Одночасно настання таких
наслідків знайшло відображення при
кваліфікації дій засуджених ОСОБА_1,
ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 212 КК України та ОСОБА_3
за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України.

Суд у своєму рішенні не навів
переконливих доводів щодо наявності
прямого причинного зв'язку між
службовим підробленням зі сторони
засуджених і настанням тяжких
наслідків, не врахувавши також
обов'язкової для застосування практики
Верховного Суду України.

Крім того, виходячи з положень ст. 335 КПК
України (1960 року), в резолютивній
частині обвинувального вироку, крім
перерахованих у цьому законі даних,
повинно бути зазначено кримінальний
закон, за яким підсудного визнано
винним, покарання, призначене
підсудному по обвинуваченню, що
визнане судом доведеним, щоб при
виконанні вироку не виникало ніяких
сумнів щодо виду й розміру покарання,
призначеного судом.

Місцевий суд, постановляючи вирок, у
його резолютивній частині вказав про
визнання винною ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 27, ч. 3
ст. 212 КК України, однак призначив
останній покарання лише за ч. 3 ст. 212 КК
України.

Допущені порушення кримінального та
кримінально - процесуального закону
відповідно до вимог ст. 398 КПК України
(1960 року) є безумовною підставою для
скасування вироку з направленням
справи на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду
справи місцевому суду необхідно
врахувати вищезазначене, перевірити
інші доводи касаційної скарги
прокурора, зокрема, щодо строків
давності, передбачених за ст. 366 КК
України, та зазначення редакції
кримінального закону, який
застосовано, та у відповідності до
вимог кримінально-процесуального
закону прийняти законне й обґрунтоване
рішення.

При призначенні покарання суду слід
врахувати також позицію Верховного
Суду України, викладену в постанові від
22 травня 2014 року № 5-6кс14.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960
року), пунктами 11, 15 розділу XI
«Перехідні положення» Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Вирок Соснівського районного суду м.
Черкаси від 19 вересня 2013 року щодо
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд.

С у д д і:

В.В. Зубар Н.О. Марчук Т.В. Матієк