Справа № 1-33/08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Локачі
18 квітня 2008 року

Локачинський
районний суд під головуванням

судді Вознюк
І.І.,

за участю
секретаря Марчук Н.Я.,

прокурора
Воробія П.І.,

потерпілого -
ОСОБА_1.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця і жителяАДРЕСА_1, українця, громадянина
України, з професійно-технічною освітою, військовозобов'язаного, неодруженого,
непрацюючого, несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

23
лютого 2008 року біля 22 години біля супермаркету «Наш край» в смт. Локачі
ОСОБА_2 чинив опір працівникам міліції ОСОБА_1. та ОСОБА_3., які зупиняли бійку
між ним іОСОБА_4, під час їх чергування, а саме: відмовлявся вийти з
приміщення, припинити бійку, шарпав ОСОБА_1. за одяг, зірвав погон та пошкодив
форменну куртку, висловлювався нецензурно, та вириваючись, кинув ОСОБА_1 убік,
і від падіння останній отримав легкі тілесні ушкодження.

Вищенаведене
обвинувачення підтверджується такими доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Показаннями
підсудного, який свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив, що
того дня перебував у нетверезому стані і у фойє ресторану почав сперечатись
зОСОБА_4. Коли зайшов наряд міліції, він почав нецензурно висловлюватись, не
хотів виходити з приміщення, зачепив працівника міліції плечем і зірвав погон.
Жодних ударів нікому не наносив, а вириваючись штовхнув, можливо механічно
застосував прийом і міліціонер упав. Не хотів цього, лише просив, щоб
відпустили.

Показаннями
потерпілого, який пояснив, що того вечора він чергував з ОСОБА_3 Біля «Нашого
краю» їх покликала охорона припинити бійку між двома чоловіками. На їх
зауваження ті не реагували. А коли вони почали виводити підсудного на вулицю,
він висловлювався нецензурно, шарпався. На вулиці ОСОБА_2 крутнувся вбік, щоб
звільнитись, і він упав, ударившись плечем в край дерев'яної лавки. Може,
механічно було застосовано прийом звільнення від захвату.

Просить
його мягше покарати, не має до нього ніяких претензій.

СвідокОСОБА_3.
підтвердив показання потерпілого, вказав, що ударів зі сторони підсудного
ОСОБА_1. нанесено не було, а впав той чи від поштовху ОСОБА_2 чи, можливо від
застосування якогось прийому.

Свідки
ОСОБА_4. та ОСОБА_5 пояснили, що підсудний нецензурно лаявся, виривався, але
ударів міліціонерам не наносив.

Вищенаведене
обвинувачення підтверджується також:

-
протоколом огляду куртки підсудного, на якій є розрив розміром 2,9 х 4.1см. (а.с.38);

-
графіком несення Патрульної служби на лютий 2008 року, згідно якого 23.02.2008
року чергували у ніч ОСОБА_1,ОСОБА_3 (а.с.18-19);

-
протоколом відтворення обстановки і обставин події, відповідно якого потерпілий
показав місце, де ОСОБА_2 наніс йому тілесні ушкодження (а.с.43);

-
висновком експерта №124 від 17.03.2008 року, з якого слідує, що у потерпілого
було виявлено синець правого плечового суглобу, забій м'яких тканин правого
плечового суглобу, і дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких
тілесних ушкоджень (а.с.22).

Таким
чином, винність підсудного у вчиненні опору працівнику правоохоронного органу
під час виконання ним службових обов'язків доведена повністю, опір було вчинено
активними діями, він був спрямований на працівника міліції і перешкоджав йому у
виконанні своїх повноважень по охороні громадського порядку в момент припинення
протиправних дій підсудного.

Проте
суд вважає, що у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження умисел
підсудного на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Сам потерпілий,
свідкиОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5 стверджують, що підсудним не було нанесено
потерпілому жодного удару, він лише виривався, а синець і забій плеча ОСОБА_1
отримав від падіння на лавку після поштовху чи
застосування прийому для звільнення, а отже вчинені підсудним по
необережності.

Оскільки
заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є
караним, дії підсудного слід перекваліфікувати з ч.2 ст.345 на ч.2 ст.342 КК України.

Суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії
невеликої тяжкості, і особу підсудного, який вперше притягається до
кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, те, що потерпілий
просить його суворо не карати і вважає за можливе застосувати до нього
обмеження волі на строк два роки із звільненням від відбування покарання з
випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових
злочинів.

Обставиною,
що обтяжує покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Пом'якшуючого
покарання обставиною є щире каяття підсудного.

Керуючись
ст.ст.323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,
призначивши покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі
ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання, якщо він
протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки: періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.

Міру
запобіжного заходу відносно нього залишити раніше обрану - підписку про
невиїзд.

Речовий
доказ - форменну куртку залишити в користуванні ОСОБА_1

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Локачинський
районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Суддя підпис

Оригіналу
відповідає

Суддя
Локачинського районного суду
І.І.Вознюк