ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю прокурора ОСОБА_6.,

розглянула у судовому засіданні у м. Києві 22 січня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року щодо ОСОБА_2

За вказаним вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів.

Ухвалою апеляційного суду вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 19 березня 2012 року приблизно о 12:10 год. біля станції метро «Мінська», придбавши без передбаченого законом дозволу у невстановленої досудовим слідством особи металеву телескопічну палицю, що є холодною зброєю, у період часу з 12:15 год. до 12:20 год. незаконно переніс її до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, а 18 квітня 2012 року - перевіз до АДРЕСА_2, поблизу якого приблизно о 13:15 год. був затриманий працівниками міліції, після чого холодну зброю у нього було виявлено та вилучено.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 порушує питання про скасування вищевказаних судових рішень щодо ОСОБА_2 та закриття кримінальної справи у зв'язку з відсутністю у його діях складу злочину. На обґрунтування своїх вимог посилається на неправильне застосування кримінального закону. Зазначає, що суди при зазначенні обвинувачення, визнаного судом доведеними, вийшли за межі диспозиції ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки нею не передбачено кримінальної відповідальності за придбання холодної зброї. При цьому вважає, що суд не навів належних обґрунтувань наявності предмету злочину - холодної зброї, не мотивував своїх тверджень про спростування наявних у справі висновків судових експертиз про те, вилучений у ОСОБА_2 предмет до холодної зброї не відноситься. Крім того зазначає про відсутність умислу у ОСОБА_2 на носіння холодної зброї, оскільки продавець надав йому висновок спеціаліста про те, що придбана ним для самозахисту палиця не є холодною зброєю.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який зазначив про необґрунтованість касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови, є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

При перевірці матеріалів справи касаційним судом установлено, що судом апеляційної інстанції справа розглянута з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Положеннями ст. 377 КПК України 1960 року передбачено, що зміст ухвали апеляційного суду повинен містити виклад суті апеляції, короткий зміст пояснень осіб, які брали участь у судовому засіданні, і докладні мотиви прийнятого судом рішення. В ухвалі повинні бути проаналізовані і співставлені з наявними у справі доказами всі доводи апеляції і на них має бути дана вичерпна відповідь, а у разі залишення апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які її визнано необґрунтованою. Доводи поданих апеляцій, якщо для того є підстави, перевіряються шляхом проведення судового слідства.

Недотримання цих вимог є істотним порушенням кримінально-процесуального закону, що тягне за собою скасування рішення суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_2 вироком, на нього були подані апеляції прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, а також захисником засудженого ОСОБА_1 Обґрунтовуючи вимоги апеляції, захисник зазначав про незаконність вироку, порушував питання про закриття справи у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБА_2 складу злочину, указуючи, у тому числі, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що вплинуло на правильність застосування кримінального закону, відсутність у ОСОБА_2 умислу на носіння холодної зброї. Посилаючись на суперечності між наявними у матеріалах справи конкретними доказами, наводив доводи про необґрунтоване встановлення судом наявності предмету злочину - холодної зброї, що є предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Проте, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні апеляції захисника ОСОБА_1 неповно виклав суть поданої апеляції захисника, належним чином не перевірив усі викладені у ній доводи, обґрунтованої відповіді на них не дав і свого рішення про залишення апеляції без задоволення належним чином не мотивував. При цьому апеляційний суд послався на ті ж самі висновки, що і суд першої інстанції, що свідчить про формальний розгляд справи, не проаналізував і не співставив з наявними у справі доказами усі доводи, що наводились в апеляції, не дав на кожен з них вичерпні мотивовані відповіді, у тому числі у повному обсязі не спростував доводи апеляції щодо відсутності у ОСОБА_2 умислу на вчинення дій та щодо відсутності предмету злочину.

За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року - скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

При новому розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку суд повинен виконати вимоги ст. 358 КПК України 1960 року, за необхідності провести судове слідство, перевірити зібрані у справі докази, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, ретельно перевірити доводи апеляції захисника, та з урахуванням усіх обставин справи, прийняти законне та обґрунтоване рішення, виклавши його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та п. п. 11, 15 Розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 серпня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5