Ухвала

іменем україни

25 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого
Франтовської Т.І.,

суддів:
Тельнікової І.Г., Лагнюка М.М.,

при секретарі Петрику
В.В.,

розглянувши в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000360, за
обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

та мешканця АДРЕСА_1, громадянина
України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125
КК України,

прокурора
Вергізової Л.А.,

в с т а н о в и л а:

Вироком Крижопільського районного
суду Вінницької області від 25 жовтня
2013 року ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та
призначено покарання у виді 850 грн.
штрафу.

Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено
частково та постановлено стягнути із
засудженого ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 225,40
грн.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 9 січня 2014 року вирок суду
першої інстанції щодо ОСОБА_1 в частині
вирішення цивільного позову щодо
стягнення моральної шкоди змінено.
Постановлено стягнути із засудженого
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 300 грн. В
решті вирок районного суду щодо ОСОБА_1
залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_2
посилаючись на істотне порушення
кримінального процесуального закону,
просить скасувати судові рішення
постановлені щодо ОСОБА_1 в частині
вирішення цивільного позову щодо
відшкодування моральної шкоди та
відшкодування витрат на правову
допомогу та призначити новий розгляд в
суді першої інстанції. Своє прохання
обґрунтовує тим, що суд допустив
неправильне застосування
законодавства при вирішенні питання
про розмір відшкодування моральної
шкоди. Також, на думку потерпілого, суд
необґрунтовано частково задовольнив
його цивільний позов та визначив
розмір відшкодування моральної шкоди в
розмірі 300 грн., та безпідставно
відмовив у стягненні витрат на правову
допомогу. Крім того, вказує, що ухвала
апеляційного суду не відповідає
вимогам ст. 419 КПК України.

У запереченні на касаційну скаргу
потерпілого ОСОБА_2 засуджений ОСОБА_1
просить залишити судові рішення щодо
нього без зміни, а касаційну скаргу без
задоволення.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано
винним та засуджено за те, що він 20.07.20013
року близько 20 год. ОСОБА_1 перебував
разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 на
території присадибної земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, де
виконував господарські роботи. В цей
час на земельну ділянку, яка
розташована поруч вийшов громадянин
ОСОБА_2, який перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, побачивши
ОСОБА_1, розпочав з'ясовувати з ним
раніше виниклий конфлікт. Їх розмова
перерослі в сварку, в ході якої ОСОБА_2
та ОСОБА_1 висловлювались в адресу один
одного нецензурною лайкою, що призвело
до виникнення штовханини між ними.
ОСОБА_3, намагаючись розборонити ОСОБА_1
та ОСОБА_2, стала між ними. В цей час
ОСОБА_1 підняв із землі металеву трубу
довжиною 83 см, діаметром 2,5 см та умисно
наніс нею удар по голові ОСОБА_2, в
результаті чого останній впав на землю.
Від отриманого удару ОСОБА_2 отримав
тілесні ушкодження, які згідно
висновку експерта № 115 від 30.07.2013 року
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, як такі, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора Вергізової Л.А., яка
підтримала касаційну скаргу
потерпілого та просила скасувати
судові рішення в частині вирішення
цивільного позову, перевіривши
матеріали провадження і обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає що вона підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Винуватість ОСОБА_1 у вчинені
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
підтверджена сукупністю зібраних у
справі доказів, що правильно оцінені та
обґрунтовано покладені судом в основу
вироку. Доведеність його вини та
правильність кваліфікації дій
засудженого в касаційному порядку
потерпілим не оскаржуються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України,
при призначенні покарання суду
необхідно враховувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання. Особі, яка вчинила
злочин, має бути призначене покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при
вирішенні питання про призначення
засудженому покарання, суд у повній
мірі дотримався вимог зазначеного
закону.

Разом з тим, доводи касаційної скарги
потерпілого ОСОБА_2, щодо
невмотивованого визначення розміру
відшкодування моральної шкоди на його
користь та відмови у стягненні витрат
на правову допомогу, на думку колегії
суддів, заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31
березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної шкоди» та ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір відшкодування моральної шкоди
суд визначає залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, яких зазнав
позивач, характеру немайнових втрат та
з урахуванням інших обставин.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, суд при
вирішенні питання щодо відмови в
задоволенні позову потерпілого в
частині відшкодування моральної шкоди
зазначив, що причиною виниклого
конфлікту між засудженим та потерпілим
стала саме неправомірна поведінка
потерпілого, який перебував в стані
алкогольного сп'яніння та спровокував
бійку. Апеляційний суд переглядаючи
кримінальне провадження за скаргою
потерпілого ОСОБА_2 в частині
цивільного позову, задовольнив
апеляцію потерпілого частково та
стягнув моральну шкоду з засудженого
на користь потерпілого в розмірі 300 грн.
Разом з тим, суд не взяв до уваги
фактичні обставини справи, перебування
потерпілого тривалий час на лікуванні
в тому числі і в хірургічному
відділенні, відсутність
документального підтвердження
перебування потерпілого в стані
алкогольного сп'яніння та стягнув із
засудженого в рахунок відшкодування
моральної шкоди на користь потерпілого
ОСОБА_2 кошти в сумі, яка не відповідає
характеру вчиненого ОСОБА_1
правопорушення, глибіні фізичних та
душевних страждань, яких зазнав
потерпілий.

Крім того, в матеріалах кримінального
провадження наявна квитанція щодо
понесення потерпілим ОСОБА_2 витрат на
правову допомогу в сумі 1500 грн., а тому
твердження суду щодо відсутності
підтвердження потерпілим понесення
зазначених витрат, на думку колегії
суддів, є необґрунтованим.

За таких обставин вирок
Крижопільського районного суду
Вінницької області від 25 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1, в частині вирішення
цивільного позову, а саме, в частині
відшкодування моральної шкоди та
відшкодування витрат на правову
допомогу, підлягає скасуванню.

Апеляційний суд при перевірці даного
кримінального провадження помилки
суду першої інстанції в повному обсязі
не виправив, у зв'язку з чим і ухвала
Апеляційного суду Вінницької області
від 9 січня 2014 року підлягає скасуванню
в частині вирішення цивільного позову
щодо відшкодування моральної шкоди та
відшкодування витрат на правову
допомогу, а матеріали кримінального
провадження в цій частині призначенню
нового розгляду в суді першої
інстанції в порядку цивільного
судочинства, в ході якого суду належить
ретельно перевірити та проаналізувати
зібрані у справі докази і постановити
законне й обґрунтоване рішення щодо
заявленого по справі цивільного
позову.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Крижопільського районного суду
Вінницької області від 25 жовтня 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Вінницької області від 9 січня 2014 року
в частині вирішення цивільного позову
щодо відшкодування моральної шкоди та
відшкодування витрат на правову
допомогу відносно ОСОБА_1 скасувати і
призначити новий розгляд
кримінального провадження у суді
першої інстанції в порядку цивільного
судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді:

____________________ ______________________
___________________

Т.І. Франтовська І.Г. Тельнікова М.М.
Лагнюк