АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/4092/14-к Номер провадження 11-кп/786/168/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ОСОБА_3 ч. ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Полтавської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Котовськ, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 14.09.1989 року Одеським обласним судом за ч.3 ст.. 142, ч.3 ст. 141, ч.1 ст.117, ст. 42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-18.06.2001 року Лубенським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 145, 42 КК України з урахуванням ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 26.07.2001 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 08.11.2011 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 12.11.2014 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі;

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2014 року , остаточно ОСОБА_8 засуджено до 5 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

30.10.2014 року близько 11 години, ОСОБА_8 з корисних спонукань, з метою заволодіння чужим майном, таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає з подвір`я домогосподарства ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , викрав належну останньому газову колонку Нева - 3208, вартістю 317 грн. 50 коп., якою розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 10.10.2014 року близько 14 години, ОСОБА_8 з корисних спонукань, з метою заволодіння чужим майном, таємно, діючи повторно, шляхом вільного доступу, впевнившись що за ним ніхто не спостерігає, з подвір`я домогосподарства ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , за допомоги ОСОБА_14 , якого він не повідомляв про свої злочинні наміри, викрав 20 листів заліза розміром 1 м * 0,6 м кожний, загальною вагою 62 кг на загальну суму 173 грн. 60 коп., 3 прути залізної арматури діаметром 16 мм, довжиною 1,2 кожний, загальною вагою 9,3 кг на загальну суму 26 грн. 04 коп. та 5 залізних труб діаметром 3 см, довжиною 1,1 м кожна, загальною вагою 10,15 кг на загальну суму 28 грн. 42 коп. Вищевказаним майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 228 грн. 06 коп..

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 подав на нього апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просить змінити оскаржуваний вироку місцевого суду у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що застосовуючи при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 положення ст. 70 КК України, суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного вироку не зазначив частину вказаної статі, яка підлягає застосуванню. Зважаючи на викладене, апелянт просить викласти резолютивну частину оскаржуваного вироку в наступній редакції: ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.11.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити оскаржуваний вирок, доповнивши його резолютивну частину посиланням на ч. 4 ст. 70 КК України, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 , у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджений доказами, перевіреними судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України.

При цьому місцевий суд дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного колегія суддів відповідно ч. 1 ст. 404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувались.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року, обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується задовільно.

Крім того, як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_8 у лікаря - психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції віднесено щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.

Разом з тим згідно ст. 409 КПК України, однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 374 КПК України вирок суду складається із вступної мотивувальної та резолютивної частин.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку зазначивши про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України, не вказав при цьому частину вказаної статті за якою має бути воно призначено.

З апеляційної скарги вбачається, що прокурор просить викласти резолютивну частину оскаржуваного вироку в новій редакції, в тому числі з посиланням на визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначенням йому покарання, так, як про це зазначено в оскаржуваному вироку суду першої інстанції та призначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а оскаржуваний вирок зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 418 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 - змінити.

При призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року та вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 листопада 2014 року, доповнити резолютивну частину оскаржуваного вироку посиланням на ч. 4 ст. 70 КК України.

В іншій частині цей вирок відносно залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17