Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
Розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301, про обвинувачення :
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.2 ст.191 КК України,
на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2015 року обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000301 повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ухвали суду обвинувальний акт повернуто прокурору з огляду на те, що у відповідності до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого /прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання обвинуваченого, громадянство /, анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частину статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта /у разі проведення експертизи під час досудового розслідування/, дату та місце складання та затвердження такого акту.
Судом встановлено, що місце вчинення злочину обвинувальним актом не визначене. З дослідженого судом обвинувального акту також вбачається, що відсутнє й чітке зазначення часу та способу вчинення злочину, а також обґрунтованих, відповідно до положень чинного законодавства, відомостей щодо розміру /вартості/ державного майна, що є предметом кримінального правопорушення і відомостей про розмір відшкодування завданих в результаті вчинення злочину збитків ДП «Бурштин» ДАК «Українські поліметали» - відповідними цінами на час вирішення справи в суді.
Тому, судом ухвалено рішення, згідно котрого обвинувальний акт повернуто прокурору для усунення наведених у ньому недоліків.
В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції щодо повернення йому обвинувального акту скасувати. Стверджує, що висновок суду про повернення обвинувального акту є безпідставним та необґрунтованим, оскільки на його думку, при складанні обвинувального акту вимоги, передбачені ч.2 ст.291 КПК України дотримані. При цьому вказує, що покликання суду першої інстанції на неконкретність обвинувачення, як на підставу повернення обвинувального акту не відповідає положенню ст.291 КПК України, яка не містить вимоги про конкретність обвинувачення в обвинувальному акті. Крім того, на думку прокурора, на стадії підготовчого судового засідання суд може лише дослідити відповідність обвинувального акту, не вдаючись до дослідження його змісту.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та думку прокурора котрі підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок/ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
За змістом ч.2 ст.191 КК України, кримінальна відповідальність наступає у випадку розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем. Виходячи з наведеного, а також беручи до уваги загальні положення розділу VI Особливої частини КК України «Злочини проти власності» (яка включає інкриміновану обвинуваченому статтю та її частину), розмір чужого майна у грошовій оцінці визначається вартістю майна в роздрібних/закупівельних цінах, що існували на момент вчинення злочину.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, щодо визначення відшкодування матеріальної шкоди згідно Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення матеріальних цінностей, затверджених КМ України від 22.01.1996 року №116 й визначення, за відсутності зазначених цін на майно його вартості шляхом проведення відповідної експертизи.
Однак, в обвинувальному акті не зазначено жодного обґрунтування вартості розтраченого обвинуваченим державного майна, відсутні й відомості про розмір відшкодування завданих в результаті вчинення злочину збитків відповідними цінами, поряд з тим є незрозуміла вказівка щодо відсутності витрат на залучення експерта, а розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, інкримінованим ОСОБА_5 , визначений у 5 310 гривень.
Крім того, в ході дослідження обвинувального акту колегією суддів встановлено, що відомості про місце вчинення злочину, спосіб його вчинення та час зазначені некоректно.
Так, час вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинних дій зазначений «в період від 1 серпня 2010 року до кінця 2010 року», спосіб вчинення злочину вказаний «здійснення розтрати шляхом відчуження ввіреного йому на підставі договору збереження майна №2 від 01.08.2010 року» (без вказівки конкретизації майна, його виду, вартості), а місце вчинення злочину зазначене як с.Базальтове, Костопільського району, Рівненської області (без вказівки на місцезнаходження майна).

Щодо твердження апеляційної скарги прокурора стосовно того, що покликання суду першої інстанції на неконкретність обвинувачення, як на підставу повернення обвинувального акту не відповідає положенню ст.291 КПК України, яка не містить вимоги про конкретність обвинувачення в обвинувальному акті то такі доводи не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду кримінального провадження та дослідження матеріалів останнього.
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Отже, твердження апеляційної скарги прокурора про дотримання досудовим слідством передбачених законом вимог ст.291 КПК України не відповідають дійсності. Затверджуючи обвинувальний акт, прокурор не звернув належної уваги на відсутність належних фактичних обставин та чіткого формулювання обвинувачення, яке б відповідало вимогам закону.
Крім того, колегією суддів дана оцінка тому, що у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції прокурор проти повернення йому обвинувального акту не заперечував, позицію прокурора підтримали й представник потерпілого ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 .
Разом з наведеним, колегією суддів встановлено, що прокурором не дотримано порядку оформлення та затвердження документу, передбаченого п.9.5 Інструкцією з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 року, та в порушення вимог п/п. 9.5.1 п.9.5 зазначеної інструкції підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не засвідчений проставленням печатки.

Не заслуговують на увагу й вимоги апеляційної скарги прокурора про те, що на стадії підготовчого судового засідання суд може лише дослідити відповідність обвинувального акту, не вдаючись до дослідження його змісту.
Так, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акту, або клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) прокурору суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки. Ухвала направляється прокуророві для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акту.
Зокрема, згідно ч.1 ст.315 КПК України суд здійснює підготовку до судового розгляду, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України.
Прокурором не звернуто належної уваги на той факт, що підставою для повернення судом обвинувального акту слугувала саме невідповідність останнього вимогам ч.2 ст.291 КПК України, що й передбачено положеннями ч.3 ст.314 КПК України.
На думку колегії суддів висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, зокрема ч.2 ст.291 КПК України - є слушними. Останні є обґрунтовані, недолікам обвинувального акту дана повна та всебічна оцінка.
Крім того, в ході апеляційного розгляду провадження виявлено та дана оцінка тому факту, що місце вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , зазначене як с.Базальтове, Костопільського району, Рівненської області.
В контексті наведеного, колегія суддів звертає увагу прокурора на виконання вимог ст.32 КПК України стосовно територіальної підсудності, ч.1 якої зокрема передбачає, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, а якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, то кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 18 березня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту по обвинуваченні ОСОБА_5 за ч.2 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000301 залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.
Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3