Справа № 214/882/14-к
1-кп/214/32/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої (підсудної) ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

законного представника

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000001 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, фізична особа - підприємець (зареєстрована АДРЕСА_1 ), освіта вища, розлучена, має малолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 ч.2 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
Виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 23.09.2003 року було проведено державну реєстрацію фізичної - особи підприємця ОСОБА_5 , яка діючи на підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, здійснювала підприємницьку діяльність в приміщенні офісу № 207 будинку АДРЕСА_3 .

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, яке працівники реалізують шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, організації або з фізичною особою. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У відповідності до ст. 2 Кодексу Законів про працю України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві; працівники мають право на відпочинок відповідно до законів, про обмеження робочого дня та робочого тижня, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, тощо.

Статтею 24 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, додержання письмової форми є обов`язковим при організованому наборі працівників, у випадку, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору, тощо. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у день звільнення. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

За змістом ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Статтею 253 Кодексу законів про працю України передбачено обов`язкове державне соціальне страхування всіх працівників, а статтею 256 цього Кодексу гарантується право працівників на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності та за вислугу років відповідно до закону.

Згідно ст. 30 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вести достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

В порушення перерахованих вище норм Кодексу законів про працю України та Закону України «Про оплату праці» обвинувачена ОСОБА_5 , як особа, що має право прийому на роботу та звільнення з роботи і яка несе відповідальність за додержання вимог трудового законодавства, здійснюючи господарську діяльність в приміщенні офісу 207 будинку АДРЕСА_3 , що на території Саксаганського району міста Кривого Рогу, в період часу з 05.09.2013 року по 23.09.2013 року включно вчинила кримінальне правопорушення у сфері трудових відносин щодо неповнолітньоьї особи за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , являючись фізичною особою - підприємцем, зареєстрована у встановленому законом порядку виконкомом Криворізької міської ради та Криворізькою південною МДПІ, відповідно до ст. 3 КЗпП, маючи повноваження по вирішенню кадрових питань (прийом та звільнення з посад, ініціація преміювання працівників та розгляду ставок посадових окладів, облік робочого часу тощо), здійснюючи підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, в порушення п. 6 ч. 1 ст. ст. 24, 24-1, 48 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", п. 2.14 "Інструкції по порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58, використовувала працю найманого працівника, а саме працю неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка протягом зазначеного періоду часу займалась розповсюдженням рекламної продукції, чим приносила фінансовий прибуток суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_5 .

При цьому, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 23, 24, 24-1 КЗпП України, п. 2.14 "Інструкції по порядок ведення трудових книжок працівників", відповідні записи про роботу у трудову книжку неповнолітньої ОСОБА_6 не вносила, проведення медичного огляду неповнолітньої не забезпечила, та використовуючи працю останньої, грубо порушила їх права, передбачені Конституцією та Законами України, зокрема: права на працю шляхом укладення трудового договору, право на включення відпрацьованого часу в трудовий стаж працівників, право на охорону здоров`я, право на матеріальне забезпечення шляхом соціального страхування при досягненні пенсійного віку, а також у випадках хвороби, повної або часткової втрати працездатності, право на звернення до суду для вирішення трудових спорів тощо.

Маючи корисливий мотив та прямий умисел на ухилення від сплати податків та єдиного соціального внеску, порушуючи вимоги ст.ст. 43,46 Конституції України, п.п. 163.1.1, п 163.1 ст. 163 п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.1.1, п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 176, п.п. 324.1 ст. 324, п. 328.2 ст. 328 Податкового кодексу України, ст.ст. 14, 15, 17 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умисно не надавала офіційного вигляду наявним трудовим відносинам з неповнолітньою ОСОБА_6 у період з 05.09.2013 року по 23.09.2013 року, для того, щоб не сплачувати необхідні податки та єдиний соціальний внесок до органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, чим грубо порушила інтереси та конституційні права потерпілої на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної або часткової втрати працездатності.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ст. 172 ч.2 КК України за ознаками: грубе порушення законодавства про працю, вчинене щодо неповнолітнього.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 172 ч.2 КК України не визнала та суду показала, що вона займалась підприємницькою діяльністю, орендувала офіс на АДРЕСА_4 , займалася рекламою. В серпні 2013 року, до неї звернулася мати потерпілої, яку вона раніше не знала, сказала що донька закінчила школу, та попросила обучити її дочку. Вона погодилася, так і познайомилася з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 у неї навчалася днів 6, вона навчала її як укладати договори, де брати клієнтів. На початку вересня ОСОБА_9 прийшла до неї в нетверезому стані, вона зробила їй зауваження, та пообіцяла розповісти матері, ОСОБА_9 сказала, що так більше робити не буде. Потім вона знову зустріла ОСОБА_9 в нетверезому стані, ОСОБА_9 сказала, що була на день народжені у подруги. Через деякий час їй почали телефонувати з погрозами, та вимагати гроші за роботу яку нібито виконувала неповнолітня ОСОБА_8 . Потім до неї звернулася державна інспекція з питань праці, вона їм надала усі документи, вони виписали акт, де зазначалося що ОСОБА_8 працювала у неї, але цей акт було оскаржено в окружному адміністративному суді та скасовано рішенням суду.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , пояснила, що її товариш ОСОБА_10 працював у ОСОБА_11 в серпні місяці 2013 року, він роздавав на вулиці листівки та розклеював оголошення з рекламою. Він запропонував їй сходити з ним на роботу. Вона пішла, їй сподобалась ця робота, вона також захотіла попрацювати. ОСОБА_12 підійшов до її матері, та попросив відпустити її попрацювати, після отримання дозволу матері, вона зателефонувала ОСОБА_13 , на що вона відповіла, що вона буде працювати з 16-00 годин по 19-00 годину, та за одну годину праці їй будуть платити 15 гривень. 05.09.2013 року був день народження її сестри, о 16-00 годині вона пішла на ОСОБА_14 , там ОСОБА_13 дала їй флаєра. Вони взяли листівки та почали роздавати, через годину до неї підійшла ОСОБА_13 , хвалила її. Вона працювала до 19.00 години, кожного дня, заходила в аптеку «Здоров`я» на Соцмісті, і там вони відмічалися в розписці, у завідуючій аптеці вони брали листівки, окрім вихідних, так як на вихідні їздила до матері на дачу. Одного разу хтось викинув листівки і з того часу у них з ОСОБА_13 почався конфлікт. ОСОБА_13 сказала, що її та ОСОБА_15 хтось бачив в нетверезому стані, вони сказала що це не правда, та попросили виплатити їм заробітну плату, приїжджали на вул. Мелешкіна за грошима, там офіс, але двері їм ніхто не відчиняв. 15.10.2013 року до ОСОБА_13 зателефонувала її мати, ОСОБА_13 їй сказала, що платити нічого не буде, запропонувала зустрітись. Вони зустрілися з ОСОБА_13 , та була з помічницею ОСОБА_16 , ОСОБА_13 показала лист з штрафними санкціями, вони з ними не погодилися. Офіційно її та ОСОБА_15 на роботу не оформляли, ОСОБА_13 обіцяла, що пізніше підпише договір з ними. Після чого вони звернулися до прокуратури.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що ОСОБА_8 знає біля двох років. Він мешкає у сусідньому будинку біля аптеки «Здоров`я», майже кожного вечора близько 18-30, 19-00 годині окрім вихідних він бачив ОСОБА_9 , вона роздавала рекламу, розповідала що вона почала працювати, він її хвалив. ОСОБА_15 також працював з ОСОБА_9 , ОСОБА_15 казав йому що влаштувався на роботу, та влаштував ОСОБА_9 . Пару разів він бачив як вони заходили до аптеки «Здоров`я», в підсобне приміщення, казали що вони там пишуть в розписках. Він був впевнений що, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , там працювали. ОСОБА_13 він не знає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що він знайомий з потерпілою та обвинуваченою. В липні 2013 року він шукав роботу, в Інтернеті знайшов об`яву, влаштувався до ОСОБА_13 по договору, потім він запропонував ОСОБА_13 влаштувати ще одного працівника, вона погодилася. Він зателефонував матері ОСОБА_9 , та дала згоду, щоб її донька працювала. 05.09.2015 року ОСОБА_9 та він вийшли на роботу, вони не проходили медичне обстеження, їх ніхто не інструктував. Вони заходили у підсобне приміщення в аптеку «Здоров`я» за адресою пр. Металургів, 24, брали листи А-4, розписувалися на листі, потім брали листівки, роздавали, коли листівки залишалися повертали їх, та розписувалися коли уходили. Їм платили 13 грн. в годину, працювали 6 днів в тиждень з 16-00 до 19-00 годин, окрім понеділка. По неділям він працював в дві зміни. ОСОБА_9 іноді виходила по суботам з 09-00 до 12-00 годин та з 16-00 до 19-00 годин. В двадцятих числах вони разом закінчували працю. Потім йому ОСОБА_13 сказала, ніби то він викинув листівки, і був в нетверезому стані. Але не він, ні ОСОБА_9 такого не робили. ОСОБА_13 їх звільнила і гроші не виплатила. Він вважає що вона так зробила спеціально, щоб не заплатити гроші. Потім йому та ОСОБА_9 запропонували заплатити 300 грн. на двох, але йому повинні були виплатити біля 900 грн., а ОСОБА_9 біля 600 грн.. Він не звертався в міліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що ОСОБА_20 та ОСОБА_9 його друзі, обвинувачену не знає. В вересні або в серпні 2013 року бачив, ОСОБА_20 і ОСОБА_9 на пр. Металургів приблизно в 17-30 годин. ОСОБА_9 стояла з одного боку вулиці, а ОСОБА_20 з іншої, вони роздавали листівки, в листівках була написана адреса аптеки, та 5 % знижки, тому хто пред`явить листівку. Він не знав на кого друзі працюють, вони йому казали, що заробляють гроші.

В судовому засіданні досліджені слідуючі матеріали кримінального провадження:

- заява представника потерпілої ОСОБА_7 від 15.01.2015 року про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності в зв`язку з порушенням трудового законодавства відносно її неповнолітньої доньки (т.1 а.с. 4);

- постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 18.01.2014 року пластикової дисконтної картки «Аптека Я» «Здоров`я», договору від 25.07.2013 року між ОСОБА_18 та ФОП ОСОБА_5 та протоколи їх огляду (т.1 а.с. 78, 80-81, 82-84, 86);

- свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (т.1 а.с. 87);

- свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_5 (т.1 а.с. 88).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою ОСОБА_5 діяння за ст. 172 ч.2 КК України, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої та свідків по справі.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння

Суд критично оцінює пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 , в тому що вона не приймала на роботу неповнолітню ОСОБА_6 , а також пояснення свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснила, що обвинувачену знає, у них дружні відносини, потерпілу бачила. ОСОБА_13 приватний підприємець, вона займається рекламою. Одного разу вона бачили ОСОБА_9 , яка була в нетверезому стані. Про ОСОБА_20 вона чула від ОСОБА_13 , але його вона не знала. Вона з ОСОБА_13 товаришує років п`ять, але разом вони не працюють. ОСОБА_13 могла вказати в Інтернеті її номер телефону, але це не значить що вона у неї працювала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що ОСОБА_13 знає три роки, з ОСОБА_24 вони разом навчалися в авто коледжі, потерпілу не знає. Він бачив як ОСОБА_13 роздавала листівка одна на початку вересня 2013 року на Соцмісті біля «Аркади».

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що вона працює директором аптеки «Здоров`я», з липня 2013 року, в її обов`язки входить прийом товару, та ведення документів. В аптеці працює 10 робітників разом з нею. За рекламу вона не відповідає. За рекламу відповідні в головному офісі м. Харків. Відвідувачам видається дисконт. 13.08.2013 року були листівки з рекламою при відкритті аптеки, вони їх розкладали на видні місці, люди їх брали самі. Вона особисто брала та роздавала по поштовим скринькам. Обвинувачену вона не знає. Був в аптеці лист А-4, на якому писали молоді люди, але вона не мала ніякого відношення до цього. Лист вона нікуди не передавала.

Суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_22 , так як вони є близькими друзями обвинуваченої, їх пояснення не носять конкретний характер, вони не могли навести точний час коли вони не бачили за роботою потерпілу. Пояснення ОСОБА_22 , про те що він бачив як ОСОБА_5 роздавала листівки, не виключає тих обставин, що і неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 могла також розповсюджувати листівки.

Суд оцінює критично пояснення свідка ОСОБА_23 , про те, що вона бачила як в приміщенні аптеки лежав лист А-4, в якому молоді люди щось писали, і до якого вона ніякого відношення немає, так як громадянка ОСОБА_23 являється завідуючою аптеки, листівки, які розповсюджувала потерпіла, це була реклама діяльності цієї аптеки, в зв`язку з цим, громадянка ОСОБА_23 приховувала діяльність ОСОБА_5 , яка займалась рекламою діяльності серій аптек «Здоров`я».

Крім того, суд не приймає як доказ акт перевірки додержання суб`єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №04-05-79/414 ФОП ОСОБА_5 (т.1 а.с. 15-18), так як постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2014 року вказаний акт було скасовано. Але даний факт не впливає, на доведеність вини ОСОБА_5 за ст. 172 ч.2 КК України, так як її винуватість була доказана поясненнями потерпілою, свідків та іншими письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Аналізуючи сукупність досліджених судом доказів, суд розцінює не визнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_5 за ст. 172 ч.2 КК України, як бажання уникнути відповідальності за скоєний нею злочин.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винної, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася, раніше не судима, тяжких наслідків від злочину не настало, обставини, що пом`якшують покарання згідно вимого ст. 66 КК України знаходження на утриманні малолітньої дитини. Обставини, відповідно до вимог ст. 67 КК України, які обтяжують покарання не встановлено. Враховуючи вищевикладене, особу підсудної, обставини, що пом,якшують покарання, суд вважає, що покарання щодо підсудної ОСОБА_5 повинно бути призначене у вигляді штрафу.

Заявлений цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_25 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 600 гривень підлягає повному задоволенню, а моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень підлягає задоволенню частково в розмірі 1000 гривень.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_26 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 ч.2 КК України та призначити їй покарання за ст. 172 ч.2 КК України у вигляді - штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 гривен) на користь держави.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 600 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Речові докази дисконтну картку «Аптека Я» «Здоров`я», договір від 25.07.2013 року між ОСОБА_18 та ФОП ОСОБА_5 залишити в матеріалах справи.

Матеріали кримінального провадження №0000001 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті 214/882/14-к.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1