справа № 1-217/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-217/10

«20» серпня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

Головуючого: судді - Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Краснощокій Н.А.,

за участю прокурора Галась О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в м. Бровари, Київської області, вул.. Сєдова, 13, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, в силу ст.. 89 КК України раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України.

Судовим слідством в порядку ч. 3 ст. 299 КПК України суд, -

в с т а н о в и в:

підсудний по справі ОСОБА_1, 23 січня 2010 року, близько 12 год., перебуваючи в під»їзді № 3, що в будинку № 4, по вул.. Кірова, м. Бровари, Київської області, таємно викрав металеву решітку міжповерхового вікна, що знаходилася між першим та другим поверхом даного під»їзду, вартістю 213,6 грн., заподіявши, в такій спосіб КП «Служба замовника» матеріальних збитків на зазначену суму.

В подальшому викрадену решітку здав до приймального пункту металобрухту, отримавши за це гроші в розмірі 4,80 грн.

Цього ж дня, близько 13-30 год. підсудний ОСОБА_1, повернувся до зазначеного під»їзду, де з вікна другого поверху таємно викрав металеву віконну решітку, вартістю 213,6 грн., проте не зміг розпорядитися викраденим, оскільки на місці злочину був затриманий ОСОБА_2

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, винним себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю та підтвердив суду обставини викрадення металевих решіток з вікон під»їзду № 3, будинку № 4, що по вул.. Кірова, м. Бровари. Крадіжку вчинив внаслідок скрутного матеріального становища. В скоєному розкаюється та просить суд його суворо не карати.

Зміст ст.. 299 КПК України для нього зрозумілі і він не заперечує проти її застосування при розгляді справи.

Даючи оцінку показам підсудного та тим фактичним обставинам справи, що не оспорюють ся сторонами, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна та у замаху на крадіжку, вчинену повторно, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а тому і визнає його винним у вчиненні цих злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_1 за скоєння ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, особу підсудного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного суд визнає щире каяття у вчиненні злочину та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1, а ні органом досудового слідства, а ні судом, не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання він характеризується посередньо (а.с. 65), на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 70), перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1990 року з діагнозом: легка розумова відсталість - олігофренію в ступені легко вираженої дебільності (а.с. 70, 43-45), в силу ст.. 89 КК України раніше не засуджений (а.с. 66-67, 68), згідно амбулаторної судово психіатричної експертизи № 195 від 17.02.2010, (а.с.43-45), ОСОБА_1 осудний, страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, потребує лікування від алкогольної залежності, протипоказань не виявлено, а тому вважає призначити йому покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування призначеного покарання а встановленням іспитового строку, оскільки таким чином буде досягнута мета ст. 50 КК України.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд визнає, що ОСОБА_1 на час розгляду справи не є особою небезпечною для суспільства, а тому вважає за можливе його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Суд покладає на засудженого обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ст. 76 КК України, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; - періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та пройти в місячний строк курс лікування від алкогольної залежності.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В силу ст.. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий термін в 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засудженого.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 76 КК України, після набрання вироком законної сили, покласти на засудженого ОСОБА_1 наступні обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з»являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

- зобовязати пройти в місячний термін курс лікування від алкогольної залежності.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою в СІЗО Чернігівської області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши такого в залі суду.

В строк відбування покарання засудженого зарахувати час перебування такого під вартою, тобто з 01 липня 2010 року по 20 серпня 2010 року.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення, а також шляхом подачі касаційної скарги чи касаційного подання протягом шести місяців з моменту набрання вироком суду законної сили безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України.

Суддя Броварського міськрайонного

суду Київської області ОСОБА_3