АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/923/13 Головуючий у І інстанції: Калімбет Л.І.
Категорія: ст.125 ч.2 КК України Доповідач: Пляс М.Г.
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2013 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого: Пляса М.Г.

суддів: Гемми Ю.М., Буженко Н.В.

потерпілого: ОСОБА_1

представника потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката Железнякова І. І. на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 26 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.Запоріжжя, громадянин України, українець, освіта середня, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки, відповідно до ст.76 ч.1 п.4 КК України на засудженого покладено обов'язок періодично з'являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід - підписка про невиїзд.

ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він 09.09.2010 року, біля 16.00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, незаконно, всупереч волі власника, проник у житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, де умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс господарю будинку ОСОБА_1 удар в праве око рукою, зжатою в кулак, на який був надітий кастет, після чого наніс удар коліном в грудну клітину, завдавши при цьому потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В апеляції захисник вказує на однобічність судового слідства, істотні порушення кримінально-процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зауважує, що дії засудженого ОСОБА_3 необхідно розцінювати як самооборону, оскільки він прибув до будинку ОСОБА_1 лише з мотивів перешкодити останньому здійснити свої погрози, які висловлювалися в тому, що він прийде до ОСОБА_3 з рушницею і постріляє всіх присутніх у нього на подвір'ї. Ці погрози засуджений сприйняв як реальні. Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_1 за ці погрози вже засуджений за ст.129 ч.1 КК України вироком суду від 08.02.2013р. Свідок ОСОБА_5 вказав, що ОСОБА_3 наніс потерпілому удар правою рукою, а тому травма у ОСОБА_1 має бути на лівому оці, а не на правому. Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про застосування Закону України "Про амністію" щодо засудженого ОСОБА_3, так як під час скоєння злочину він був хворий на активну форму туберкульозу. Просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вислухавши суддю-доповідача, потерпілого та його представника, які просили відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду першої інстанції залишити без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, але вирок підлягає зміні в порядку ст.365 КПК України 1960 року, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який він засуджений, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнав свою вину і пояснив, що він не бив ОСОБА_1, а лише вихватив у нього з рук рушницю.

Однак, його покази спростовуються наступними доказами:

показами потерпілого ОСОБА_1, який пояснив, що 09.09.2010р. у нього дома знаходилися ОСОБА_3 та інші і вживали спиртні напої. Потім ОСОБА_3 пішов, а через 15 хвилин повернувся і без будь-яких пояснень вдарив його в праве око рукою, на якій був кастет, потім наніс удар коліном в груди, після чого ОСОБА_1 попрямував до Генічеської ЦРЛ, де йому була надана медична допомога

Показами свідка ОСОБА_7, яка пояснила, що приблизно 09.09.2010 року вона була на зміні у магазині. ОСОБА_1 попросив її принести йому пляшку горілки. Через півтори години вона почула шум у дворі ОСОБА_1 Коли вона вийшла подивитися у чому справа, то побачила кров на обличчі ОСОБА_1 ОСОБА_5 розповів їй, що ОСОБА_1 вдарив ОСОБА_3(а.с. 93)

Показами свідка ОСОБА_5. який пояснив, що 09.90.2010 року він був у гостях у ОСОБА_1 В той вечір ОСОБА_3 прийшов з двома особами до ОСОБА_1 та дійсно вдарив кастетом по обличчю потерпілого. В результаті чого у останнього з ока потекла кров і він був направлений до лікарні(а.с. 94).

Аналогічними показами ОСОБА_8, даними нею у судовому засіданні(а.с. 113).

Показами свідка ОСОБА_9, який пояснив, що 09.09.2010 року він був у гостях у ОСОБА_1 і бачив як прийшов ОСОБА_3. після чого почались крики та через декілька хвилин ОСОБА_9 побачив, що у потерпілого розбите око (а.с.114).

Оголошеною в судовому засіданні постановою про направлення матеріалів до суду для прийняття рішення в порядку ч.1 ст.27 КПК України 1960 року, з якої вбачається, що під час перевірки органом дізнання заяви ОСОБА_1 були надані поясненнями ОСОБА_3, згідно яких він 09.09.2010 року зайшов у двір до ОСОБА_1, тому що той телефонував йому і погрожував фізичною розправою з допомогою мисливської рушниці.ОСОБА_1 стояв з рушницею в руках. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_1, відхилив рушницю та вдарив його в область обличчя рукою.(а.с. 75, 114).

висновком експерта №113/391/г від 22.11.2010 року, згідно якому у ОСОБА_1 забита рана верхнього віка правого ока, котра піддавалася хірургічній обробці, накладенню швів та утворилася від дії тупих предметів з обмеженою поверхністю при одному травматичному впливу і відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я; крововилив передньої поверхні правої половини області грудної клітини утворився від дії тупих предметів, можливо при обставинах, на які вказує ОСОБА_1, і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Всі тілесні ушкодження могли виникнути 09.09.2010р. (а.с.96-97).

Невизнання своєї вини підсудним суд вірно оцінив, як бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Вказівка в апеляції захисника на те, що потерпілий ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_3 та є засудженим за вчинення злочину, передбаченого ст.129 ч.2 КК України, не відповідає дійсності, оскільки вирок Генічеського районного суду Херсонської області по справі щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.129 КК України скасовано ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 04.06.2013 року, а справу направлено на додаткове розслідування прокурору Генічеського району Херсонської області.

Твердження апелянта про те, що оскільки засуджений наніс потерпілому удар правою рукою, то травма у ОСОБА_1 має бути на лівому оці, а не на правому, - є лише припущенням апелянта і нічим не підтверджується.

Посилання в апеляції про необхідність застосування до засудженого Закону України "Про амністію", так як він хворий на активну форму туберкульозу, не відповідає дійсності. Так, згідно з довідкою лікаря -фтізіатра Генічеської центральної районної лікарні №49 від 15.04.2013 року у ОСОБА_3 активна форма туберкульозу вперше була виявлена у 2008 році. Хворий пройшов основний курс лікування. В даний час його група обліку 5.1, діагноз: ЗЗТБ (залишкові зміни туберкульозу). Тобто, Закон України "Про амністію" від 08.07.2011р. не може бути застосований до ОСОБА_3, так як відповідно до п. "г" ст.1, ст.6 цього Закону звільняються від кримінальної відповідальності особи, які на день набрання чинності цим Законом є хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1, 2, 3, 4).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази по справі і дав їм належну правову оцінку, кваліфікувавши дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку, не встановлено.

Разом тим, вирок підлягає зміні в порядку ст.365 КПК України 1960 року. Так, з мотивувальної частини вироку необхідно виключити посилання суду на незаконне проникнення в житловий будинок та безпричинність дій ОСОБА_3 з хуліганських спонукань, оскільки ОСОБА_3 визнано винним і засуджено лише за ч.2 ст.125 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_3 покарання то, на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо його справедливості, необхідності і достатності. Призначаючи засудженому вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

При таких обставинах, суд обґрунтовано дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та про необхідність його звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст.ст.75, 76 КК України.

Таким чином, підстав для задоволення апеляції і скасування вироку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

В порядку ст.365 КПК України 1960 року вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 26.04.2013 року щодо ОСОБА_3 змінити.

З мотивувальної частини вироку виключити посилання суду на незаконне проникнення в житловий будинок та безпричинність дій ОСОБА_3 з хуліганських спонукань.

В решті вирок залишити без змін.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя