ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа 274/4806/14-к
провадження: 1-в/0274/32/15
м. Бердичів
17.02.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника адміністрації Бердичівської виправної колонії (№70) ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш мяким засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Деражня, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою світою, не одруженого, маючого 1 неповнолітню дитину, проживаючого до засудження: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого.
засудженого та відбуваючого покарання згідно вироку апеляційного суду Вінницької області від 13.06.2003 року за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3., 289 ч.3, 115 ч.2 п.п.5,8, 9, 12, 194 ч.1, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України на 13 років позбавлення волі,
Початок строку: 26.07.2002 року,
Кінець строку: 26.07.2015 року.
В с т а н о в и в :
На розгляд до Бердичівського міськрайонного суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш мяким - на арешт.
Засуджений в судовому засідання підтримав заяву з підстав, викладених письмово. Просить замінити невідбуту частину покарання на арешт. Вважає, що вказане покарання не є більш м"яким, а більш суворим. Також засуджений показав, що не допускав порушень режиму триманння, мав два заохочення, коли була робота він працював. В даний час вину у вчиненні злочину визнав повністю.
Представник БВК (№70) щодо задоволення заяви засудженого заперечив. Пояснив, що засуджений ОСОБА_6 більше трьох років не був працевлаштований, до суспільно-корисної праці не звалучався, оскільки не виявляв такого бажання. Йому в усній формі пропонувалася робота, однак він відмовлявся. Вважає, що застосування ст.82 КК України відносно ОСОБА_6 є передчасним.
Захисник вважає, що є підстави для застосування відносно ОСОБА_6 ст. 82 КК України, оскільки він визнав вину, стягнення погашені, заохочувався.
Прокурор вважає, що за час відбування покарання ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому заява засудженого не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.
Згідно положень ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш мяким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що заміну невідбутої частини покарання більш мяким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Відповідно до ст.. 154 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання,стала на шлях виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
При прийнятті рішення по суті суд враховує також те, що ОСОБА_6 засуджений, в тому числі за особливо тяжкий злочин, згідно вироку вину у вчиненні злочину визнав частково, під час відбування покарання вину визнав повністю, за місцем відбування покарання характеризується як такий, що не став на шлях виправлення, за час відбування покарання неодноразово допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання за що на нього 33 ризи накладались дисциплінарні стягнення, характерними з яких є відмова виходу на роботу та ухилення від праці, вказані стягнення погашені, має два заохочення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, а тому підстави для застосування заміни невідбутої частини більш мяким відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.537, 539, 369, 372 КПК України суд,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього положень ст.82 КК України та заміну невідбутої частини покарання більш мяким відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.