Справа № 191/5129/14-к
Провадження № 1-кп/191/66/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 березня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001009 від 05.06.2014 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, українки, освіта середня - спеціальна, не працюючої, не одруженої, в силу ст. 89 КК України не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України,за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
04.06.2014 року, близько о 10.00 годині, ОСОБА_3 , маючі намір на таємне викрадення чужого майна, спільно з ОСОБА_6 , і з іншими невстановленими слідством особами, які не знали про злочинні наміри гр. ОСОБА_3 , прибули до домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де шляхом вільного доступу, таємно, умисно, на власну користь викрала бетонозмішувач з електродвигуном вартістю 7 000 гривень, та з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 , матеріальні збитки на суму 7000 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена провину визнала повністю, та пояснила, що дійсно 04.06.2014 року вона, повідомила, своїм знайомим, що її двоюрідний племінник ОСОБА_5 попросив вивести сміття та брухт з його домоволодіння, розташованого за адресою по АДРЕСА_2 , прибувши за вказаною адресою, вона таємно, шляхом вільного доступу викрала бетонозмішувач, який потім вони всі разом здали на металобрухт. Просить вибачення перед потерпілим та щиро кається у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що претензій до обвинуваченої не має просить суворо не наказувати.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченої та кваліфікація її дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 65 КК України - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеню тяжкості, особу обвинуваченої: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування її на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що вона в силу ст. 89 КК України не судима, а також враховує ту обставину, що потерпілий претензій до обвинуваченої не має, просить суворо не карати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, її щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченої можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання та її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 1 одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1