№1-90/2007 p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

23
травня 2007 року Крижопільський
районний суд

Вінницької
області

в
складі: головуючого - судді Файдюка
В.В.

при
секретарі Балух
О.В.

з участю
прокурора Зянько
Н.Г.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижополі справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Яворівка Піщанського району, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта
середньо-спеціальна, розведеного, працюючого водієм ГШ
"Федорчук-Кукіль", раніше не
судимого, в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
122 КК України,

встановив:

ОСОБА_1
27 лютого 2007 року біля 00 год.
ЗО хв. в АДРЕСА_1, в цей час до
нього прийшла колишня співмешканка ОСОБА_2 і викликала його з будинку, щоб забрати свої особисті речі. Під час
розмови виникла сварка і ОСОБА_1 виштовхнув ОСОБА_2 на вулицю, де сварка переросла в бійку, під час якої ОСОБА_1 вирвав з рук ОСОБА_2
металевий прут, якого вона взяла біля
вхідних дверей його будинку, і умисно
штовхнув її в область грудей, від чого
остання впала на землю. Скориставшись цим,
ОСОБА_1 підійшов до лежачої ОСОБА_2 і наніс металевим прутом один удар
по лівій руці ОСОБА_2.

В
результаті цього удару ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому третьої п'ясної кістки на лівій кісті,
які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього
ступеню тяжкості, так як спричинили
розлад здоров'я більш 21 дня.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою у скоєному злочині визнав
повністю, суду пояснив, що в даний час проживає в будинку по
АДРЕСА_1, де співмешкає з ОСОБА_3 Раніше в цьому ж будинку він проживав разом з
ОСОБА_2, яка ще не забрала всіх своїх
речей.

В ніч з
26 на 27 лютого 2007 року коли ОСОБА_1 з ОСОБА_4 перебували вдома, до нього прийшла ОСОБА_2 із ОСОБА_5, обидві в нетверезому стані. ОСОБА_2 в правій
руці тримала металевий прут і

погрожувала
побити ним вікна в хаті, якщо він не
віддасть їй речі. Коли він їй відмовив,
то вона почала погрожувати, що
його вб'ють, але хто це зробить не
говорила. Розсердившись, він правою
рукою відштовхнув її від дверей, щоб не
пустити ОСОБА_2 в будинок. У відповідь ОСОБА_2 замахнулася на нього металевим
прутом і намагалася нанести ним удар.

Перехопивши
руку ОСОБА_2 з прутом, він почав знову виштовхувати
її з подвір'я. ОСОБА_5 в суперечку не встрявала.

Коли він
ОСОБА_2 виштовхував на вулицю, то вона
знову намагалася вдарити його прутом в голову,
але двома руками схопив за металевий прут і вирвав його з рук ОСОБА_2 і
відштовхнув її в груди, від чого ОСОБА_2
впала на землю, а він намагався нанести
її удар прутом нижче пояса, але ОСОБА_2
підставила руку і удар прийшовся по руці.

Після
цього ОСОБА_4 забрала його в будинок і він більше ОСОБА_2 не бачив (а.с. 43).

Потерпіла
ОСОБА_2 суду пояснила, що на протязі
2004-2006 року співмешкала з ОСОБА_1 і проживали по АДРЕСА_1, де в неї залишилися деякі її особисті речі.

26.02.07
року вона вирішила піти до ОСОБА_1 і забрати свої речі. За компанії попросила
піти з нею ОСОБА_5.

Коли
постукала в двері до ОСОБА_1, то з
будинку спочатку вийшла ОСОБА_4, яка
покликала ОСОБА_1

Поки
ОСОБА_1 ще не вийшов з будинку, вона
взяла в руки металевий прут, який був
біля будинку, щоб мати можливість
захиститись від ОСОБА_1, знаючи його
крутий характер.

Коли
вийшов ОСОБА_1, то вона попросила
віддати її медичну книжку та інші речі,
але ОСОБА_1 відповів, що віддасть
тільки тоді, коли вона поверне йому 1000
грн., але вона сказала, що гроші він давав її матері, на що ОСОБА_1 знервувався і почав на неї
кричати, а вона почала задкувати на
вулицю.

ОСОБА_1
наступав далі і на вулиці вирвав в неї з рук прута та штовхнув її в груди, від чого вона впала на землю, а ОСОБА_1 намагався вдарити її прутом по
голові. Вона, щоб захиститись підняла
над собою ліву руку і удар прийшовся по руці. Від удару вона відчула біль у
руці і почала кричати. Почувши крик ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_1 і заспокоюючи
його, забрала в будинок.

Спочатку
в лікарню не з'являлась, тому
думала, що рука болить просто від удару
(а.с. 17).

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні дала аналогічні покази (а.с. 15).

Свідок
ОСОБА_3 суду пояснила, що співмешкає з
ОСОБА_1 27.02.07 р. о пів на першу ночі хтось постукав двері і коли ОСОБА_3
вийшла, то побачила, що під хатою стоять ОСОБА_2 і ОСОБА_5 і вона
покликала ОСОБА_1, а сама залишилася в
будинку.

Почувши
на подвір'ї крик, вийшла з будинку і
побачила, що ОСОБА_2 махає металевим
прутом перед обличчям ОСОБА_1 і погрожувала
йому фізичною розправою.
ОСОБА_1 О.В. знервувавшись,

штовхнув
ОСОБА_2 в груди, від чого та впала на
землю. Потім ОСОБА_2 знову намахувалася прутом на ОСОБА_1, але він вирвав в неї того прута, виштовхував її на вулицю, де вона знову впала на землю від його
поштовху, а він прутом наніс удар по
руці ОСОБА_2, після чого ОСОБА_3 забрала ОСОБА_1 до хати (а.с. 23).

Крім
повного визнання своєї вини підсуднім,
показів потерпілої та свідків,
вина ОСОБА_1 в скоєному злочині знайшла своє підтвердження в матеріалах
справи, досліджених в судовому
засіданні:

·
у висновку судово-медичної експертизи (а.с. 28);

·
протоколом очної ставки (а.с. 47-49);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події
(а.с. 50-53).

Таким
чином, дії підсуднього ОСОБА_1 слід
кваліфікувати як злочин, передбачений ч.
1 ст.
122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке,
що спричинило тривалий розлад здоров'я.

При
призначенні покарання підсудньому ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки скоєного злочину,
особу підсуднього: те, що він
щиро розкаюється в скоєному, активно
сприяв розкриттю злочину, що суд вважає
обставиною, пом'якшуючою
відповідальність підсуднього.

Обставин, обтяжуючих відповідальність підсуднього
ОСОБА_1 судом не встановлено.

На
підставі викладеного, суд приходить до
висновку, що виправлення підсуднього
ОСОБА_1 можливе без ізоляції його від суспільства.

При
вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_2 суд
виходить з тих обставин, що підсудній
визнав позов в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 100
гривень, хоча потерпіла і не надала суду
належних доказів своїх матеріальних збитків.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд

засудив:

Визнати
винним ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у
вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На
підставі ст. ст.
75; 76 ч. 1 п.3 КК України від призначеного покарання ОСОБА_1 звільнити
з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов'язавши його повідомляти органи КВС про
зміну місця роботи і проживання.

Позовні вимоги
потерпілої ОСОБА_2 задовільнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 100 (сто) гривень матеріальних збитків та 200
(двісті) гривень моральної шкоди.

На вирок
може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області на протязі 15
діб з часу оголошення.