Справа № 161/1570/15-к
Провадження № 1-кп/161/155/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 29 квітня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000943, від 23.04.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, сина ОСОБА_7 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацюючого, раніше несудимого, -

- за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 23.04.2014 року, близько 11 год. 50 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом, марки Шевролет, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у лівій смузі руху по вул. Рівненській, у напрямку пр. Відродження, зі сторони Київського майдану, що у м. Луцьку, із швидкістю близько 45 км/год., в порушення вимог, передбачених п.2.3(б) та п.12.3 ПДР України, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, не вибрав безпечної швидкості, маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого, допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , який здійснював перехід проїзної частини поза межами пішохідного переходу, справа наліво відносно руху автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми перелому кісток черепа на рівні лямдовидного шва, гострої епідуральної гематоми справа, субарахноідального крововиливу та забою головного мозку важкого ступеню, забою грудної клітки справа з забоєм нижньої долі правої легені, які згідно висновку судово-медичного експерта за №458, від 23.05.2014 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 вимог, передбачених: п.2.3 (б) та п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.2.3(б) водій механічного транспортного засобу повинен, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість заперечив.

Дав показання про те, що дійсно, він 23.04.2014 року, близько в обідній час, керуючи транспортним засобом, марки Шевролет р.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю близько 45 км/год., у крайній лівій, вільній від автомобілів смузі руху, в напрямку пр. Відродження зі сторони Київського майдану, що у м. Луцьку. Справа від нього, у центральній смузі, в тому ж напрямку, зі швидкістю близько 30 км/год., рухалась колона машин, яких він минав, та які заважали оглядовості дороги справа. У крайній правій смузі руху, у тому ж напрямку, стояли транспортні засоби, які оглядовості дороги не заважали. В той час, коли він минав мікроавтобус, що рухався у середній смузі руху, та який заважав оглядовості дороги, попереду нього, не очікувано з`явився потерпілий по справі ОСОБА_6 , з яким відразу і відбулось зіткнення, а саме потерпілий ОСОБА_6 вдарився у праве крило, біля самої фари автомобіля, після чого впав на лобове скло, а у подальшому і на асфальт.

Під час цих подій, він вивернув руль автомобіля різко вліво внаслідок чого той перетнув середню осьову суцільну лінію дороги, натиснув на гальма і зупинився.

Вважає себе невинуватим, оскільки потерпілого ОСОБА_6 , він фактично до самої ДТП не бачив, так як той з`явився із - за мікроавтобуса раптово, а тому уникнути зіткнення з ним він не мав можливості.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини не визнав, його винуватість, в інкримінованому йому вироком злочині, підтверджується дослідженими у суді доказами, а саме:

Показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що він, 23.04.2014 року, близько в обідній час, по вул. Рівненській у м. Луцьку, розпочав перехід справа наліво дороги, близько метрів за 100-120 від світлофора, а саме неподалік будівлі готелю Лучеськ. В цей час, світлофор показував червоне світло, а тому на дорозі утворився автомобільний затор. У крайній лівій смузі руху дороги, яку він почав переходити, коли знаходився близько за 1,5 м., від подвійної суцільної лінії, що розділяє дорогу, рухались кілька автомобілів, один з яких зупинився. Оскільки на зустрічній смузі руху транспортних засобів не було, він перейшов подвійну, суцільну лінію, і в цей час, на нього і було здійснено наїзд.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , порушив правила дорожнього руху, оскільки перетнув подвійну, суцільну, осьову лінію дороги, намагаючись обігнати автомобілі, які рухались у крайньому лівому положенні на проїзній частині, призначеній для руху у цьому напрямку, під час чого і скоїв наїзд на нього.

Вказані потерпілим ОСОБА_9 обставини ДТП, суд приймає до уваги, оскільки вони об`єктивно підтверджуються дослідженими в суді доказами, зокрема:

Показаннями свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про те, що відразу після ДТП, яка є предметом судового розгляду, були очевидцями того, як автомобіль Шевролет, що скоїв наїзд на потерпілого, який знаходився в цей час, неподалік середини дороги, знаходився посередині і паралельно проїзної частини дороги і між його передніми колесами була подвійна суцільна лінія, що розділяє напрямки доріг.

Свідок ОСОБА_10 , крім того ствердив, що водій автомобіля, який скоїв наїзд на пішохода, у розмові зазначав, що так вийшло, при цьому, самих обставин пригоди не розповідав.

Свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що був очевидцем ДТП, яка є предметом судового розгляду. Зіткнення автомобіля із потерпілим сталось приблизно посередині проїзної частини дороги в той час, коли останній її переходив у невстановленому місці.

Про детальні обставини цього ДТП, він дав показання під час досудового розслідування , які були вірно відображені під час слідчого експерименту.

Як вбачається із огляду місця події, її обставини були детально зафіксовані у протоколі із схемою і фото-таблицями, від 23.04.2014 року.

Слід відмітити, що показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , щодо розташування автомобіля на місці ДТП, повністю відповідають складеному протоколу та фото-таблицям до нього і свідчать про правдивість показань потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин ДТП, а саме що обвинувачений ОСОБА_4 , на своєму автомобілі, дійсно намагався обігнати інші автомобілі, які рухались у крайній лівій полосі свого напрямку руху, при цьому, обвинувачений рухався по зустрічні полосі руху, перетнувши подвійну суцільну лінію, що розділяє проїзну частину на протилежні напрямки. На дану обставину вказує паралельне розташування автомобіля, по відношенню до осьової лінії, при цьому слід зауважити, що переважна частина автомобіля знаходиться на зустрічній полосі руху.

Отже твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він в момент чи відразу після ДТП різко вивернув руль вліво і за кілька метрів зупинився суперечить не тільки показанням потерпілого ОСОБА_6 , а й іншим наведеним вище доказам у справі, оскільки розташування автомобіля після ДТП було б іншим, ніж те, що зафіксовано у протоколі ОМП, схемі та фото-таблицям до нього.

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_6 підтверджується висновком судової транспортно-трасологічної експертизи за № 7507, від 14.08.2014 року, відповідно до якої, місце наїзду на потерпілого мало місце на правій смузі проїзної частини вул. Рівненська, по напрямку до пр. Відродження, на відстані близько 0,4 м. від осьової лінії дорожньої розмітки, в місці, що передує осипу дрібних уламків скла автомобіля.

Таким чином, враховуючи, що удар, як убачається із автомобіля, прийшовся в його крайню праву частину, то очевидно, що більша частина автомобіля знаходилася на зустрічній полосі руху, про що і стверджує потерпілий ОСОБА_6 ..

З висновку авто-технічної експертизи за №294, від 08.12.2014 року, автомобіль Шевролет р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , на час скоєння ДТП, перебував у технічно справному стані.

Як убачається із висновку авто-технічної експертизи за №305, від 25.12.2014 року, водій автомобіля Шевролет р.н.з. НОМЕР_1 , повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 ПДР України, тобто повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, з моменту об`єктивного виявлення руху пішохода ОСОБА_6 по проїзній частині дороги. В заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля Шевролет р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом застосування негайного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

Такий свій висновок, підтвердив, будучи допитаним у якості експерта, ОСОБА_16 ..

При цьому слід зауважити, що вихідні дані для проведення авто-технічної експертизи були встановлені 07.11.2014 року під час слідчого експерименту із очевидцем, свідком по справі ОСОБА_15 , за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , і жодних зауважень, щодо невірності вихідних даних, від останніх не поступило.

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не міг бачити пішохода ОСОБА_6 , до самого моменту зіткнення, спростовується вказаним протоколом слідчого експерименту, який проводився за участю обвинуваченого та його захисника.

Як убачається із висновку судово-медичної експертизи, за № 458, від 23.05.2014 року, потерпілий ОСОБА_6 , внаслідок ДТП, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя у вигляді закритої черепно-мозкової травми перелому кісток черепа на рівні лямдовидного шва, гострої епідуральної гематоми справа, субарахноідального крововиливу та забою головного мозку важкого ступеню, забою грудної клітки справа з забоєм нижньої долі правої легені.

Таким чином, у суді здобуто переконливі докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Показання свідка ОСОБА_17 будь-якого доказового значення для вирішення даного кримінального провадження по суті не мають, оскільки, як встановлено в суді, очевидцем даної ДТП він не був, і будь-які обставини по ній йому невідомі.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , яка полягала у явному порушенні ним ПДР України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не інкримінуються.

При таких обставинах, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, вчинив злочин з необережності, має двох малолітніх дітей, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання, в межах санкції Закону, за яким притягнуто до кримінальної відповідальності, та на підставі ст.75 КК України, звільнити його від відбування призначеного основного покарання, із випробуванням, встановивши максимальний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, його суб`єктивне ставлення до скоєного, яке свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 слід позбавити права керування транспортними засобами.

Вирішуючи цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування збитків, заподіяних злочином, які полягали у вартості стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_6 у сумі 15 352 грн., суд вважає, що він підлягає до задоволення повністю, на підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, оскільки підтверджується приєднаними до справи відповідними розрахунками.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних злочином та про стягнення моральної шкоди із обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що слід стягнути із обвинуваченого в користь потерпілого 23 176 грн. 72 коп. матеріальної шкоди, на підставі ч.1 ст.1166 ЦК України, оскільки вона підтверджується наданими фіскальними чеками про оплату цієї суми на лікування потерпілого, а також 50 000 грн. моральної шкоди, на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, яка була спричинена заподіянням глибоких душевних та фізичних страждань у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, та врахувавши той факт, що потерпілий після ДТП став інвалідом ІІ групи. Задовольняючи, в цій частині, позов частково, суд враховує реальну можливість обвинуваченого ОСОБА_4 , відшкодувати дану суму.

Крім цього, на підставі ч.2 ст.120 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 в корись потерпілого ОСОБА_6 слід стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу в сумі 16 000 грн..

Оскільки заходи забезпечення кримінального провадження, у виді особистого зобов`язання, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , які застосовувались 19.01.2015 року слідчим суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області, терміном на два місяці, закінчились в ході розгляду справи по суті, а клопотання про їх продовження чи обрання не заявлялось, суд не вирішує даного питання при постановленні вироку.

Керуючись ч.2 ст.120; ст.ст.368; 370; 371; 373; 374 КПК України (в ред. 2012 року), ч.1 ст.1166; ч.1 ст.1167 ЦК України, суд -

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст.76 КК України обов`язки, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов Луцької міської клінічної лікарні до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих злочином, задовольнити повністю.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід Луцької міської клінічної лікарні 15 352 (п`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят дві) гривні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди задовольнити повністю, моральної шкоди частково.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 , 23 176 (двадцять три тисячі сто сімдесят шість) гривень 72 (сімдесят дві) копійки матеріальної шкоди, та 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 73 176 (сімдесят три тисячі сто сімдесят шість) гривень 72 (сімдесят дві) копійки.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь потерпілого ОСОБА_6 , 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень витрат, понесених останнім на правову допомогу.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, за проведення експертиз, в сумі 2 421 (дві тисячі чотириста двадцять одну) гривню 42 (сорок дві) копійки.

Речові докази по справі, а саме транспортний засіб, марки Шевролет д.н.з. НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1