АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/4154/14-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/310/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.199 КПК України
(продовження запобіжного заходу)
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року продовжено строк тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у СІЗО м. Харкова на 60 днів, тобто до 17 травня 2014 року, без визначення застави.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . Захисник вважає, що ухвала слідчого судді є незаконна і не обґрунтована, постановлена при відсутності існування ризиків, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою. На думку апелянта міцність соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_8 в місці його постійного фактичного проживання з родиною, відсутність судимостей в силу ст. 89 КК України, відсутність доказів про скоєння інших злочинів, факт давання вичерпних показів свідчить про відсутність ризиків, що він буде переховуватись від слідства, перешкоджати кримінальному провадженню, знищувати речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, буде впливати на потерпілого або вчинить інше кримінальне правопорушення.
Вислухавши доповідь судді, доводи захисника в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Як вказано в ухвалі слідчого судді, влітку 2012 року ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, володіючи інформацією про те, що одинокий громадян ОСОБА_10 , 1939 р.н., мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, розробив злочинний план скоєння вищевказаного злочину, згідно якого вступив у злочину змову, направлену на здійснення зазначеного кримінального правопорушення, зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
У відповідності до злочинного плану скоєння кримінального правопорушення, члени групи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повинні були увійти у довіру до ОСОБА_10 та в подальшому, діючи шляхом обману та зловживаючи довірою останнього, змусити його підписати відповідні правовстановлюючі документи щодо продажу вказаної квартири стороннім особам. В подальшому, з метою виключення можливості з боку ОСОБА_10 якимось чином зашкодити втіленню злочинного плану, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повинні були незаконно позбавити волі ОСОБА_10 та утримувати його у різних малознайомих осіб, як в межах м.Харкова так і за його межами.
В процесі реалізації даного злочинного плану, в серпні 2012 року ОСОБА_10 , будучи введеним в оману стосовно реальних цілей учасників злочинної групи та довіряючи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які зловживали його довірою, підписав відповідні правовстановлюючі документи, використовуючи які члени групи реалізували вищезазначену квартиру стороннім особам.
Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_13 , спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у великих розмірах.
Реалізуючи свій злочинний план, 14.11.2013 ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів та у змові з ОСОБА_9 , використовуючи безпорадний фізичний стан потерпілого ОСОБА_10 та подавляючи його волю до опору шляхом надання можливості постійного вживання спиртних напоїв, незаконно позбавили потерпілого ОСОБА_10 волі та вивезли його з квартири за вказаною адресою. При цьому, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , виконуючи вимоги спільного злочинного плану, розробленого ОСОБА_9 , з метою запобігання можливого опору або спробі втечі потерпілим ОСОБА_10 , застосували до останнього психічне насильство, яке виразилось в попередженні потерпілого про те, що в разі спроби втечі з його боку до нього буде застосоване фізичне насильство, аж до вбивства.
Після цього, в ніч з 14 на 15 листопада 2013 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , реалізуючи спільний з ОСОБА_9 зазначений злочинний план, незаконно утримували ОСОБА_10 у автомобілі «Mercedes Benz E 280», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який надав ОСОБА_12 . Вказаний автомобіль ОСОБА_12 розташував на вулиці біля свого місця мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . Після цього, 15 листопада 2013 року, реалізуючи вказаний злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , домовився із громадянином ОСОБА_14 , не повідомляючи останнього про незаконність своїх дій, який мешкає неподалік від вказаного місця мешкання ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_3 , щоб останній залишив ОСОБА_10 на ніч у себе вдома, за що запропонував ОСОБА_14 дві пляшки горілки, на що останній погодився. Таким чином, в ніч з 15 на 16 листопада 2013 року, ОСОБА_10 , не маючи можливості самостійно залишити вказану квартиру внаслідок безпорадного фізичного стану, незаконно утримувався за місцем мешкання ОСОБА_14 за вищевказаною адресою.
Надалі, 16.11.2013 ОСОБА_9 продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , злочинний план, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 , вступили у змову зі своїм знайомим ОСОБА_8 , якому запропонували за грошову винагороду 4100 грн. забезпечити подальше незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 .
Погодившись на дану незаконну пропозицію ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , ОСОБА_8 на своєму автомобілі вивіз ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_4 , у якому проживає ОСОБА_15 .
Прибувши до вказаного будинку, ОСОБА_8 попросив ОСОБА_15 , не повідомляючи його про незаконність своїх дій, надати можливість проживання ОСОБА_10 у даній оселі.
В подальшому ОСОБА_10 , не маючи можливості самостійно залишити вказаний будинок внаслідок безпорадного фізичного стану, продовжував бути незаконно позбавленим волі та незаконно утримувався за вказаною адресою до 20.11.2013, після чого був звільнений співробітниками міліції.
В порядку ст.ст.276-278 КПК України 21.11.2013 року ОСОБА_8 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
22.11.2013 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про зміну підозри у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2013 року стосовно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в Харківському СІЗО на 60 днів, тобто до 18.01.2014 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.01.2014 року строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 продовжено до чотирьох місяців, тобто до 19.03.2014 року.
Згідно з п.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Подане до суду першої інстанції клопотання про продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 184,199 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий вказує на те, що ризики, передбаченні п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та на необхідність проведення слідчих дій.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з`ясовані обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України та вірно встановлено, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились. Слідчим суддею також вивчалась можливість щодо не продовження строку тримання під вартою. Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, зокрема ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, та дійшов обґрунтованого висновку, що не зменшення заявлених ризиків виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування. З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.
Вірним є висновок слідчого судді щодо технічної помилки у прізвищі підозрюваного у повідомленні про підозру та можливості її усунення органом досудового розслідування.
За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18 березня 2014 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :

Судді :