У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Лавренюка М.Ю.,
Мороза М.А.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.,

розглянувши
в судовому засіданні 11 січня 2007 року
в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 і в
його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 на вирок
колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Кіровоградської області від 19 вересня
2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком змінено вирок
Кіровоградського районного суду від 19 липня 2006 року в частині призначеного покарання

ОСОБА_1, не
судимому,

та

ОСОБА_3, не судимому, -

- засуджених кожен за ст. 121 ч. 2 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

З них стягнуто солідарно на користь
потерпілої ОСОБА_4 810 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 50000 грн.;

– на
відшкодування моральної шкоди.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_5 і ОСОБА_6, який щодо них
не скасований і не змінений і касаційні скарги чи подання стосовно них не
надійшли.

Вироком апеляційного суду ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 засуджені за ст. 121 ч.
2 КК України до семи років позбавлення волі кожен.

Засуджені ОСОБА_1 і ОСОБА_3 визнані
винними у вчиненні злочинів за таких обставин.

26 листопада 2005 року ввечері ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 і ОСОБА_5 разом з неповнолітнім ОСОБА_7, справу щодо якого
закрито та застосовано заходи виховного характеру, а також ОСОБА_8, якого
засуджено іншим вироком за приховування
злочину, та ОСОБА_4 розпивали спиртні напої у будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_1.

У процесі цього між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
виникла сварка, в ході якої перший наніс останньому удар рукою в обличчя, а
потім відтягнув його на подвір'я, де продовжив умисно наносити удари руками і
ногами у різні частини тіла, після чого повернувся до будинку.

Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_1 знову
вийшов на подвір'я, де кілька разів наніс удари руками і ногами в різні частини
тіла потерпілого. Після цього з будинку вийшов ОСОБА_3, який, перебуваючи в
нетверезому стані, також наніс удар ногою в підборіддя потерпілого.

Своїми діями ОСОБА_1 і ОСОБА_3
заподіяли ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Крім того, ОСОБА_6 умисно нанесла
дерев'яною шваброю потерпілому два удари по стегнах, заподіявши легкі тілесні
ушкодження.

Наступного дня ОСОБА_5, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, усвідомлюючи, що в її помешканні вчинено тяжкий
злочин, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою приховання, перетягли труп на
сусідню ділянку, де його закопали.

29 листопада 2005 року ОСОБА_5 за
приховування трупа ОСОБА_4 передала ОСОБА_8, ОСОБА_7 та іншій особі 950 грн.,
які останні розділили між собою.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
- адвокат ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи і правильність
кваліфікації дій ОСОБА_1а, вважає, що апеляційним судом ОСОБА_1 призначено
надмірно суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину
і даним про особу засудженого.

Просить змінити вирок і пом'якшити
покарання із застосуванням статті 69
КК України.

Засуджений ОСОБА_1 оспорює
фактичні обставини справи і стверджує, що смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок
насильства, застосованого ОСОБА_8.

Просить скасувати вирок, а справу
направити на додаткове розслідування.

Засуджений ОСОБА_3 у касаційній
скарзі і доповненнях до неї також покликається на невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.

Він стверджує, що смерть ОСОБА_4
наступила внаслідок падіння від удару, нанесеного ОСОБА_8.

ОСОБА_3 просить скасувати вирок, а
справу направити на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
засуджених, виступ прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який вони засуджені, грунтується на зібраних у
справі і перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених у сукупності.

Доводи скарг, що смерть ОСОБА_4 не
знаходиться у причинному зв'язку з насильством, застосованим ОСОБА_1, а є
наслідком насильства, застосованим ОСОБА_8, - матеріалами справи спростовуються.

За показаннями самих засуджених ОСОБА_1
і ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і в суді, вони першими нанесли побої
ОСОБА_4, локалізовані в область голови.

Ця обставина підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, засудженої ОСОБА_6,
даними протоколів очних ставок між ОСОБА_1
та ОСОБА_12, даними протоколів відтворення обстановки і обставин події
за участю ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

За даними висновків судово-медичних
експертиз смерть ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв'язку з виявленими
у нього тілесними ушкодженнями в області голови і настала від закритої черепно-мозкової
травми, що супроводжувалася крововиливом під тверду та м'які оболонки головного
мозку.

Виявлені в області голови ОСОБА_4
тілесні ушкодження, як випливає з висновку судово-медичної експертизи, могли
бути заподіяні при обставинах, вказаних ОСОБА_1 і ОСОБА_3.

У матеріалах справи немає жодних даних,
які б вказували на те, що ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 в область
голови.

За показаннями ОСОБА_6 і ОСОБА_12 він
лише штовхнув ОСОБА_4 той вправ на
плече.

Крім того, за показаннями ОСОБА_5,
ОСОБА_6, самої потерпілої ОСОБА_4 та інших ОСОБА_8 і ОСОБА_4 були друзями і на час скоєння
злочину стосунки між ними не змінилися.

Органами досудового слідства і судом
перевірялася версія і про отримання ОСОБА_4. Тілесних ушкоджень при падінні з дамби і спростована даними висновку судово-медичної
експертизи у сукупності з іншими доказами, які свідчать, що ОСОБА_4 у
свідомості повертався до помешкання ОСОБА_5, де ще продовжував вживати спиртне,
спілкувався з оточуючими, ніхто з присутніх не підтвердив, що він мав тілесні
ушкодження в області голови.

Отже, за наведених обставин ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 засуджені обгрунтовано, а їх дії правильно кваліфіковані за ст. 121 ч.
2 КК України.

Колегія суддів не знаходить підстав до
пом'якшення ОСОБА_1 і ОСОБА_3 покарання, оскільки воно відповідає вимогам
статті 69 КК України і є мінімальним з передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК
України.

Керуючись статтями 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_2,
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок колегії суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області
від 19 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без змін.

С у д д і:

Верещак В.М. Лавренюк
М.Ю. Мороз М.А.