МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" травня 2015 р. Справа № 370/1047/15-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінальне провадження № 0000230 від 24.03.2015 року за яким обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Підгорівка Старобільського району Луганської області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою , не одружений, не працюючий, без постійного місця проживання, судимий Старобільським районним судом Луганської області 25.04.2013 року за ст.ст. 185 ч1, 263 ч.2, 70 КК України до трьох років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- у вчиненні злочину , передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 25.04.2013 року Старобільським районним судом Луганської області за ст.ст. 185 ч1, 263 ч.2, 70 КК України до трьох років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки . Проте, ОСОБА_4 належних висновків не зробив , на шлях виправлення не став і в період відбування іспитового строку, повторно, вчинив умисні злочини, а саме :

21 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 влаштувався працювати різноробочим в ТОВ «Українські печериці», що розташоване в селі Липівка Макарівського району Київської області та оселився в гуртожитку товариства в цьому ж населеному пункті по АДРЕСА_1 .

22 березня 2015 року близько 00 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , діючи з прямим умислом, з метою збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до кімнати гуртожитку № НОМЕР_1 ТОВ «Українські печериці» що розташований по вулиці Нова-1б в селі Липівка Макарівського району Київської області , де мешкають ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звідки з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав зі столу мобільний телефон «NOKIA» 1110 вартістю 150 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень, що належав ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «Lenovo A369» вартістю 1000 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень, що належав ОСОБА_6 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд та спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 165 гривень, а потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1015 гривень.

Крім того, 22.03.2015 року, близько 01 години після викрадення мобільних телефонів у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 прийшов до гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1 , де діючи з прямим умислом, з метою збагачення за рахунок чужого майна, зайшов до кімнати гуртожитку, де проживає, звідки повторно, таємно викрав з тумби мобільний телефон марки «NOKIA» 220 вартістю 500 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 15 гривень з залишком коштів на рахунку 15 гривень, після чого відчинив тумбу та викрав шкіряний гаманець вартістю 150 гривень в якому знаходились грошові кошти в сумі 2300 гривень, що належали ОСОБА_7 .

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд та спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3025 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому злочину визнав повністю та пояснив, що народився та проживав до 2007 року у Луганській області, виховувався у дитбудинку , оскільки є сиротою. Після випуску з дитбудинку він до 2010 року навчався у Щастівському ліцеї за спеціальністю водій - автослюсар. З 2010 року мешкав у місті Луганську де винаймав кімнату. Потім тричі на рік він тимчасово проживав у реабілітаційному центрі у селі Сербськ Луганської області. У лютому 2015 року він приїхав до міста Київ в пошуках роботи та житла. По оголошенню у газеті він дізнався про робочі місця у ТОВ «Українські печериці» села Липівка Макарівського району. 21 березня 2015 року він влаштувався працювати різноробочим у товариство, йому надали кімнату у гуртожитку. В перший день своєї праці, він вечеряв у гуртожитку потерпілих по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де вживали спиртні напої. Після того, як потерпілі заснули він викрав зі столу два мобільних телефони, які належали останнім. Коли повернувся до своєї кімнати у гуртожитку де також всі спали, він викрав з тумби ще один мобільний телефон, а потім відкрив тумбу та викрав гаманець з грошима потерпілого ОСОБА_7 . З викраденим він залишив гуртожиток і викликавши з бару села Липівка таксі поїхав до міста Києва. Провівши ніч у хостелі, він наступного дня поїхав до міста Житомир , де був затриманий працівниками міліції.

У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєному злочині, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу було обмежене допитом обвинуваченого показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються та дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого .

За результатами судового розгляду суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого , пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, за місцем тимчасового проживання Липівською сільською радою Макарівського району Київської області характеризується посередньо.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Обставиною , що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.
На підставі викладеного суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах встановленої в санкції статті 185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі .
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід визначити на підставі статті 71 КК України з урахуванням вироку Старобільського районного суду Луганської області від 25.04.2013 року шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком .
На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд ,-

з а с у д и в :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі .

Остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 визначити на підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 25.04.2013 року п`ять років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити попередній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО №13 міста Києва .

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 17 квітня 2015 року .

Після набрання вироком чинності мобільний телефон марки «NOKIA» 1110 залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку ст.ст. 394, 395 КПК України, а засудженим в той же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1