Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/161/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0000913 за апеляційною скаргою та доповненнях до неї обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, освіта середня, який одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.08.2003 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 2 роки;

- 28.05.2004 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 02.04.2008 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки;

- 05.11.2009 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Звільнений з місць позбавлення волі 12.07.2012 року постановою Крюковського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 04.07.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 13 днів,-

засуджено до покарання: - за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; - за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за залучення експерта в сумі 368 грн. 94 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Кримінальне провадження розглянуто з участю:

- прокурора ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_8 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту за таких обставин.

У ніч на 21.04.2014 року, знаходячись в кімнаті АДРЕСА_3 , де проживав разом із ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 із жіночої сумки, яка належить ОСОБА_9 , повторно, таємно викрав гроші в сумі 700 грн., які належали потерпілому ОСОБА_10 .

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

У кінці червня 2014 року у відносинах між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникло непорозуміння у зв`язку з чим, останній мав переїхати на інше місце проживання.

18.06.2014 року приблизно о 06 год. ОСОБА_6 щоб забрати особисті речі, які зберігалися за місцем проживання ОСОБА_9 , прийшов до кімнати АДРЕСА_3 , відкрив її ключем, який у нього залишився.

Під час збирання особистих речей, ОСОБА_6 біля ліжка, на підлозі, побачив мобільний телефон «Sаmsung N7100», який належить ОСОБА_9 та вирішив його викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисних спонукань, впевнившись, що ОСОБА_9 не бачить його злочинних дій, оскільки спить, ОСОБА_6 , повторно, таємно викрав: мобільний телефон «Sаmsung N7100» білого кольору, вартістю 520 грн. із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 9 грн.

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 529 грн.

19.06.2014 року за адресою АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 за усною домовленістю з ОСОБА_11 , ремонтував двигун моторного човна, який належить останньому, а саме зливав бензин марки А-95 у ємкості та відносив на зберігання до котельної, розташованої за вище вказаною адресою.

Під час виконання цих робіт, у ОСОБА_6 винник злочинний умисел на таємне викрадення всього бензину. Розуміючи, що за один раз він не зможе викрасти увесь бензин, ОСОБА_6 вирішив викрасти його за декілька разів.

Реалізуючи єдиний умисел, направлений на таємне викрадення бензину, 20.06.2014 року, в денний час, ОСОБА_6 прийшов до котельні, розташованої в домоволодінні АДРЕСА_4 , під приводом виконання роботи. Впевнившись, що поруч немає осіб, які б могли побачити його злочинні дії, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав бензин марки А-95 в кількості 6 л, вартістю 15,12 грн. за 1 л, на суму 90,72 грн., який належить потерпілому ОСОБА_11 .

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення бензину, 21.06.2014 року, в денний час, ОСОБА_6 прийшов до котельні, розташованої в домоволодінні АДРЕСА_4 , під приводом виконання роботи. Впевнившись, що поруч немає осіб, які б могли побачити його злочинні дії, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав бензин марки А-95 в кількості 12 л, вартістю 15,12 грн. за 1 л, на суму 181,44 грн., який належить потерпілому ОСОБА_11 .

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення бензину, 22.06.2014 року, в денний час, ОСОБА_6 прийшов до котельні, розташованої в домоволодінні АДРЕСА_4 , під приводом виконання роботи. Впевнившись, що поруч немає осіб, які б могли побачити його злочинні дії, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав бензин марки А-95 в кількості 20 л, вартістю 15,12 грн. за 1 л, на суму 302,04 грн., який зберігався в алюмінієвій каністрі об`ємом 20 л, вартістю 110 грн., а всього викрав майна, яке належить потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 412,04 грн.

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Всього, під час крадіжки бензину марки А-95, ОСОБА_12 своїми злочинними діями спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 684,02 грн.

Крім того, 21.06.2014 року, в денний час, ОСОБА_6 перебуваючи в приміщенні котельної, розташованої в домоволодінні АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , побачив сумку, яку залишив без нагляду власник ОСОБА_13 . У ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_13 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що його дії ні хто не бачить, ОСОБА_6 із сумки, повторно, таємно викрав гроші в сумі 600 грн., які належать потерпілому ОСОБА_13 .

З викраденим ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд.

На початку червня 2014 року, на території домоволодіння по АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 знайшов рослини дикоростучої коноплі. У ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне придбання та виготовлення наркотичного засобу - канабіс (марихуана) для власного вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 зірвав стебла з листям коноплі, чим вчинив незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс (марихуана). Для приведення незаконно придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу в придатний до вживання стан, ОСОБА_6 подрібнив його, чим вчинив незаконне виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс (марихуана), масою в перерахунку на суху речовину 5,209 г.

Незаконно виготовлений наркотичний засіб, ОСОБА_6 зберігав без мети збуту.

03.07.2014 року о 12 год. 30 хв. на набережній Кременчуцького водосховища, біля будинку № 72 по вул. Приморській м. Світловодська Кіровоградської області, ОСОБА_6 був зупинений працівниками міліції та під час огляду, видав пакет із пластиковою застібкою, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (марихуана), масою в перерахунку на суху речовину 5,209 г, який він незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту, а також пристрій для куріння наркотичних засобів, який самостійно виготовив з пластикової пляшки.

У апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію діяння, просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшити призначене йому покарання, застосувати ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає його особі, вказує, що протягом досудового і судового слідства винуватість свою визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, суд дослідив докази відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Але вважає, що при призначені покарання судом першої інстанції, крім обставин, які пом`якшують його покарання, не враховано, що у нього немає батьків, залишився малолітній брат, якому потрібна допомога, на його утримані цивільна дружина та її батько інвалід, пенсійного віку. Також не враховано, що злочини вчинив опинившись у скрутному матеріальному становищі. На думку апелянта, суд не дав оцінки обставинам, які пом`якшують покарання та повинні враховуватися, у зв`язку з чим при призначенні покарання не застосовано положення ст. 69 КК України.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції не наведено достатнього обґрунтування, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

У запереченнях прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , а вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Так, прокурор зазначає, що доводи, викладені ОСОБА_6 в апеляції є не обґрунтованими, не можуть впливати на законність ухваленого вироку. Вивченням даних, які характеризують ОСОБА_6 встановлено, що він на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, продовжує займатись злочинною діяльністю.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляції та доповнень до неї, просили пом`якшити призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції, посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання, обговоривши доводи апеляції та доповнення до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ч. 3 ст. 349, ст. 394, ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та доповнення до неї обвинуваченого задоволенню не підлягають з таких підстав.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно на весні та влітку 2014 року вчинив крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у найменуванні, кількості та вартості, як вказано в обвинуваченні. Крім того, вчинив незаконне виготовлення, придбання та зберігання для особистого вживання, без мети збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс (марихуана).

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім визнання ним своєї винуватості доведена матеріалами кримінального провадження, які судом першої інстанції за згодою учасників судового процесу досліджено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оскаржено.

Враховуючи положення диспозиції зазначеної вище статті кримінального процесуального закону та вимоги ч. 2 ст. 394 КПК України, колегія суддів не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 вважає, що його вина доказана повністю, а дії за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України, а тому підстав для його пом`якшення та застосування ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції врахував, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні тяжкі корисливі злочини, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції визнано його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом визнано, що він вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, ставлення його до вчиненого, а також приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням, так як він представляє суспільну небезпеку як особа, що схильна до вчинення злочинів проти власності. Суд першої інстанції цілком обґрунтовано призначив ОСОБА_6 за розміром покарання в межах санкції частин статті за якими його визнано винним.

Оскільки, суд першої інстанції зробив висновок, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен відбувати призначене йому покарання реально, це виключає можливість застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність, ст. 69 КК України може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Судом першої інстанції встановлена лише одна обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , що унеможливлює застосування ст. 69 КК України та призначення за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України покарання більш м`якого ніж передбачено законом.

До того, ж згідно санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі, передбачено 1 рік, що відповідає мінімальній межі для даного виду покарання, встановленого у ч. 2 ст. 63 КК України. За таких обставин також виключається можливість застосування ст. 69 КК України, так як суд не має права призначати покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. ст. 69,75 КК України, а тому доводи апеляції, що призначене покарання необґрунтовано суворе є безпідставними.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують його покарання, данні про його особу, визнання ним винуватості.

До того ж, хоча судом не вмотивовано, але при призначенні покарання належно враховано, що у ОСОБА_6 немає батьків, є неповнолітній брат, а батько його дружини з якою він проживає у незареєстрованому шлюбі - інвалід пенсійного віку, і ці особи потребують сторонньої допомоги.

Проте вище зазначене само по собі, без урахування в сукупності обставин кримінального провадження, кількості епізодів злочинної діяльності, мотиву вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, а також обставин, які обтяжують покарання, не можуть бути підставами для пом`якшення покарання і застосування до обвинуваченого ст. ст. 69,75 КК України.

Отже, на переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_6 покарання, визначення його виду і міри, судом першої інстанції враховано всі обставини, на які в апеляції посилається обвинувачений.

Також, згідно ст. 65 КК України не є підставою для пом`якшення покарання розгляд судом кримінального провадження в частині дослідження доказів в об`ємі, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України.

З огляду на викладене, обране обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України за своїм видом і розміром відповідає меті покарання і засадам його призначення, є не тільки обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, але й ще є справедливим.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, а тому апеляцію обвинуваченого та доповнення до неї залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

На підставі викладеного та керуючись статтями 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та доповнення до неї залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_6 , залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4