Номер провадження: 11-кп/813/1245/26
Справа № 510/1017/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської обл. від 16.10.2026 про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000175 від 03.02.2024 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитрівка Болградського р-ну Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, працюючого за найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0000175 від 03.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що обвинувальний акт містить суперечливе викладення фактичних обставин загальними фразами, фактично не розкриває роль обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, не містить дати, часу, місця, способу та форми досягнення обвинуваченим попередньої злочинної змови про спільне вчинення злочину.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою з огляду на наступне:

- обвинувальний акт у зазначеному к/п відповідає вимогам ст. 291 КПК України у повному обсязі;

- поза увагою суду залишилися приписи п. 5) ч.1 ст. 291 КПК України, відповідно до яких у обвинувальному акті зазначається серед іншого виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Відтак, виходячи із принципу змагальності прокурор формулювання обвинувачення відноситься до дискреційних повноважень прокурора.

- обставини, передбачені ст. 91 КПК України, а саме подія правопорушення (час, місце, спосіб) можуть бути встановлені лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження, що вказує на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень;

- поза увагою суду залишися приписи ст. 338 КПК України, які надають можливість прокурору змінити обвинувачення під час судового розгляду;

За таких обставин, прокурор ОСОБА_10 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду від 16.10.2025 та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 в суді 1-ої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано не в повній мірі.

Статтею 2 КПК України регламентовано, що одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст. 291 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно), чи не затвердженні прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Водночас, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при складанні, а прокурором при перевірці та затвердженні обвинувального акту були дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального закону, а сам обвинувальний акт відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України.

Так, обвинувальний акт, у відповідності до ч. 3 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затверджував (а.с. 8).

Окрім того, до обвинувального акту, як це передбачено ч. 4 ст. 291 КПК України, доданий реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки сторони захисту про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с. 9-15).

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

У підготовчому засіданні суд 1-ої інстанції не вправі перевіряти правильність обраної кваліфікації, наявність усіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується особі (їх повноту), оскільки законодавець не наділяє суд на цьому етапі повноваженнями оцінювати процесуальне рішення прокурора про закінчення досудового розслідування в частині достатності доказів та повноти формулювання офіційної версії обвинувачення.

Здійснення у ході підготовчого судового засідання перевірки відповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає формальне з`ясування наявності в такому рішенні прокурора наступних обов`язкових реквізитів:

1) виклад фактичних обставин, існування яких буде доводити прокурор у ході розгляду судом пред`явленого обвинувачення;

2) наведення правової кваліфікації відносно вказаних обставин (зазначення частини і статті КК, якою передбачено відповідальність за дії/бездіяльність обвинуваченої особи);

3) формулювання обвинувачення, тобто конкретизація, у яких діях/бездіяльності за наведених обставин винна особа (аналіз її поведінки через призму норми закону про кримінальну відповідальність, обвинувачення за якою їй пред`являється).

Як вбачається з матеріалів судового провадження у обвинувальному акті, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України міститься як виклад фактичних обставин кримінального провадження так і формулювання обвинувачення.

При цьому, ч. 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відтак, при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначені повноваження прокурора передбачені як його загальними повноваженнями, що містяться в ст. 36 КПК України, так і в ч. 1 ст. 290 КПК України.

Разом з тим, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, в тому числі у бік збільшення, повертати за наслідками підготовчого засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова ККС у складі ВС від 03.07.2019 у справі №273/1053/17). Адже в обвинувальному акті зазначаються ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор (а не суд) вважає встановленими.

Висновки про неповноту, необґрунтованість обвинувального акту, невідповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації на цьому етапі суперечать засаді змагальності сторін (ст. 22 КПК України). У свою чергу, встановлення судом бездоказовості пред`явленого обвинувачення в результаті дослідження і оцінки доказів, на яких воно базується, передбачає цілком прогнозовані наслідки у вигляді виправдувального вироку або зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення у бік покращення становища особи.

Окрім того, колегія суддів зауважує на обґрунтованості тверджень прокурора ОСОБА_7 з приводу того, що обставини, передбачені ст. 91 КПК України, а саме подія правопорушення (час, місце, спосіб) можуть бути встановлені лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження.

Отже, у даному випадку застосування п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його нормам КПК України в даному випадку є необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно із п. 6) ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію приписів ст.ст. 7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню із направленням обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України до суду 1-ої інстанції на новий розгляд, зі стадії підготовчого судового провадження, в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд:

ухвалив:

Апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Ренійського районного суду Одеської обл. від 16.10.2026, про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000175 від 03.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у к/п №0000175 від 03.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України в суді 1-ої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4