Справа № 465/260/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/201/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

10 березня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 березня 2026 року,

встановив :

цією ухвалою в задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволено.

Змінено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ст. 126-1 КК України обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці до 02 травня 2026 року включно.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: - цілодобово не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; - прибувати до прокурора, в провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження або суду за першою вимогою;- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погодившись з таким рішенням, прокурор ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновків, що апеляційне провадження не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Однак, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, згідно з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також у ч. 2 згаданої статті міститься вказівка на те, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, окрім випадків, визначених КПК. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження у суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 4221 КПК передбачено апеляційне оскарження лише ухвал суду, що стосуються обрання, зміни, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення.

Отже, наведені положення КПК України визначають можливість апеляційного оскарження на стадії судового розгляду лише тих ухвал суду, якими щодо обвинуваченого обирається, продовжується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або змінюється більш м`який запобіжний захід на тримання під вартою.

Оскарження в апеляційному порядку судового рішення, яким змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт- законом ( ч.2 ст.392 КПК України) на цій стадії провадження не передбачена.

Таким чином, рішення суду першої інстанції від 04.03.2026, яким відмовлено в задоволенні клопотання прокурора та змінено обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт не підлягає окремому оскарженню.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки прокурором апеляційну скаргу подано на рішення яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України необхідно відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст. 399 КПК України,

постановив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 4 березня 2026 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_2