КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/2890/25Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/1931/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0001126 від 24.05.2025 року - прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2026 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Денихівка, Тетіївського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2026 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. Заборонено цілодобово залишати своє місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Прибувати до Обухівського РУП ГУНП в Київській області за адресою вул. Київська, 22 в м. Обухів Київської області, до старшого слідчого слідчого відділу ОСОБА_9 або до слідчих слідчої групи у даному кримінальному провадженні за першим викликом, здійсненим у відповідності до вимог КПК України, з метою забезпечення можливості проведення із ним слідчих та процесуальних дій, а також до прокурора, суду на визначений ними час;

3. Не відлучатися за межі Обухівського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді строком на 60 діб, а саме - до 07 березня 2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладенона слідчого СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області, якому доручено досудове розслідування цього кримінального провадження та прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування, до 07 березня 2026 року включно.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухваласлідчого судді є незаконною і необгрунтованою з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Апелянт вказуєте на те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПКУкраїни.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, який є тяжким і передбачає кримінальну відповідальність до семи років, а також наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Також апелянт зазначає про відсутність міцних соціальних зав`язків, так як у ОСОБА_7 відсутнє постійне місце роботи чи навчання, а відповідно відсутнє і джерело для існування.

Окрім цього суд застосувавши відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який останній буде відбувати за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання свідка ОСОБА_10 . Що в свою чергу підвищує ризик впливу на свідка.

Вказані вище обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судове засідання захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Проте від захисника ОСОБА_11 , надійшла заява про проведення апеляційного розгляду у його відсутність, у зв`язку з тим, що він бере участь у слуханні кримінальної справи №372/3564/24 в Обухівському районному суді Київської області, яка призначена до розгляду раніше на 14 год. 00 хв. 25.02.2026 року та яка слухається колегіально. Також в даній заяві зазначив, що просить відмовити у задоволені апеляційної скарги прокурора та оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

З урахуванням зазначеного, а також думки підозрюваного та прокурора, які не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду у відсутності захисника, а також з урахуванням строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді у відповідності до положень ст. 422 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про можливість провести апеляційний розгляд у відсутності захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та зазначив, що виконує покладенні на нього обов`язки, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001126 від 24.05.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 24.10.2023 до цього часу на посаді старшого водія-електрика 1 відділення радіорозвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (далі - Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини І - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань І - II групи патогенності і токсинами.

Відповідно до п. 3 Положення Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622 (далі - Інструкція), дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.

Згідно з п. 8.9. боєприпаси - спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту.

Згідно з п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (далі - Перелік), зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку №2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, не можуть перебувати у власності громадян.

Під час проходження військової служби ОСОБА_7 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, всупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 24.05.2025, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на придбання та зберігання вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на придбання та зберігання вибухових пристроїв та бойових припасів, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою використання в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але до 24.05.2025 у невстановленої слідством особи, незаконно придбав:

- запал дистанційної дії «УЗРГМ», який відноситься до вибухового пристрою та корпус оборонної ручної осколкової гранати «Ф-1», яка є конструктивно-оформленою зарядом вибухової речовини, які при конструктивному поєднанні в єдині конструкції - утворюють оборонну осколкову ручну гранату «Ф-1», яка є придатною до вибуху вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів;

- автомат системи «Калашникова» моделі - «АК-74» № НОМЕР_2 , калібру 5,45?39 мм, який належить до бойової нарізної вогнепальної зброї та придатний для стрільби;

- патрони в кількості 31 штук, калібру 5,45?39 мм, які належать до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Після чого ОСОБА_7 розпочав зберігати вищевказані предмети, без передбаченого законом дозволу, за місцем свого проживання, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , до моменту виявлення цього факту працівниками поліції під час проведення обшуку 24.05.2025.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Він же, 04.01.2026 року, близько 18 години 30 хв. вийшовши із-за керма автомобіля марки «Daewoo Lanos», темно-зеленого кольору, без номерних знаків, на проїжджу частину по вул. Київська, неподалік будинку №96 в с. Великі Дмитровичі, Обухівського району, Київської області, перебуваючи в громадському місці, де були присутні сторонні громадяни, діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі загальноприйняті правила суспільної моралі та норми поведінки, порушуючи право громадян на відпочинок, виражаючи явну неповагу до суспільства, бажаючи продемонструвати своє зверхнє ставлення до суспільства, та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, дістав предмет схожий на пістолет, з якого здійснив один постріл по автомобілю марки «BMW» модель «730D», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 , а на передньому пасажирському сидінні перебувала ОСОБА_13 , влучивши в заднє скло автомобіля, чим грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

04.01.2026 о 21 год. 05 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

05.01.2026 постановою прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону матеріали кримінальних проваджень №0001126 від 24.05.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та №0000058 від 05.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України об`єднані в одне провадження за №0001126.

05.01.2026 року ОСОБА_7 , вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

06.01.2026 року слідчий СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , звернувся до слідчого суддіОбухівського районного суду Київської області із клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання слідчий послався на існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

06.01.2026 ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області задоволено частково вказане клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. Заборонено цілодобово залишати своє місце проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

2. Прибувати до Обухівського РУП ГУНП в Київській області за адресою вул. Київська, 22 в м. Обухів Київської області, до старшого слідчого слідчого відділу ОСОБА_9 або до слідчих слідчої групи у даному кримінальному провадженні за першим викликом, здійсненим у відповідності до вимог КПК України, з метою забезпечення можливості проведення із ним слідчих та процесуальних дій, а також до прокурора, суду на визначений ними час;

3. Не відлучатися за межі Обухівського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Визначено строк дії ухвали слідчого судді строком на 60 діб, а саме - до 07 березня 2026 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, встановив, що обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 24.05.2025;

- протоколом обшуку будинку АДРЕСА_2 від 24.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.05.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 24.05.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/35851 від 23.06.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/35833 від 13.06.2025;

- висновком експерта №СЕ-19/111-25/35831 від 13.06.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 04.01.2026;

- протоколом огляду місця події, а саме автомобіля марки «БМВ» модель «730D» д.н.з. НОМЕР_3 від 04.01.2026;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 05.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 05.01.2026;

- протоколом огляду автомобіля марки «Daewoo Lanos», темно-зеленого кольору, без номерних знаків від 04.01.2026;

- висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 від 04.01.2026;

- протоколом затримання ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України від 05.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 05.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 05.01.2026;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 05.01.2026;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №559072 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП від 05.01.2026;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №559034 за ч. 2 ст. 130 КУпАП від 04.01.2026;

- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6464217 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП від 05.01.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, з поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України.

При цьому слідчий суддя врахував, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування, без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Також слідчий суддя встановив, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 184 КПК України, під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, однак врахував, що на обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість ухилення підозрюваного від слідства, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст. 178 КПК України. При цьому вбачається, що підозрюваним не вчинялись будь-які дії відносно переховування від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню. Будь-яких доказів на підтвердження вчинення підозрюваним подібних дій слідчому судді не подавалось.

Тому слідчий суддя вважав, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте вони мають не такий ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково найсуворіший запобіжний захід. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на потерпілого та свідків жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані.

Таким чином слідчий суддя встановив, що підстав вважати, що зазначеним вище ризикам може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з поданих слідчому судді матеріалів не вбачається.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий вважав за можливе відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбаченихст. 194 КПК України.

Оскільки такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першоюцієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Також колегія суддів враховує і той факт, що під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, які б вказували на те, що підозрюваний ОСОБА_7 будь-яким чином ухиляється від явки до органу досудового розслідування в межах даного кримінального провадження або вчиняє будь які інші дії, які б вказували на спроби підозрюваного ухилитися від явки до органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків та потерпілого чи перешкоджанні у проведенні досудового розслідування.

Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді підозрюваному ОСОБА_7 , роз`яснено, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

За таких обставин, апеляційнускаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту - без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просив прокурор, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 06 січня 2026 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4