Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1623/26
У Х В А Л А

13.05.2026 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в режимі відеконференцзв`язку клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000926 від 06 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянина України ОСОБА_5 , призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2025 №179, у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У такий спосіб, з моменту затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти правовий режим воєнного стану, який продовжує діяти і на даний час.

Вимогами статей 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут). Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Так, згідно з ст.ст. 5, 6 Статуту, внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст.ст. 6, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків, точно й вчасно виконувати покладені на нього обов`язки.

Натомість, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України та законів України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від проходження військової служби, без дозволу командування частини та без поважних причин, 24.06.2025 самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 , та був відсутній без поважних причин на військовій службі, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

21 квітня 2026 року, старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_3 , по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000926 від 06 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Виноградівського районного суду ОСОБА_1 , №299/1623/26 від 10.04.2026, проведено обшук житла та іншого володіння особи за адресою АДРЕСА_1 , однак за місцем свого проживання ОСОБА_5 , був відсутній та місце перебування якого не відоме.

21 квітня 2026 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України ОСОБА_5 , вручено його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_5 , переховується від органу досудового розслідування.

21 квітня 2026 року, було вручено матері ОСОБА_6 , повістки про виклик ОСОБА_5 , до старшого слідчого ОСОБА_3 на 22.04.2026 року 10 годину 00 хвилин, на 23.04.2026 року 10 годину 00 хвилин, на 24.04.2026 року 10 годину 00 хвилин та на 27.04.2026 року 11 годину 00 хвилин.

Однак, ОСОБА_5 , проігнорувавши виклик слідчого для проведення з ним слідчих дій, умисно переховується від органу досудового розслідування, про що свідчить його неявка до органу досудового розслідування.

Працівниками СКП відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, були здійсненні спроби щодо встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , однак встановити місце знаходження останнього на теперішній час не є можливим.

Також в ході досудового розслідування були здійснені неодноразові спроби викликати ОСОБА_5 , по телефону, але останній на телефонні дзвінки не відповідає, чим самим умисно затягує строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Допитати підозрюваного ОСОБА_5 , та вручити йому письмове повідомлення про нову підозру, на даний момент часу не надалось можливим, оскільки з місця вчинення кримінального правопорушення зник та переховується від органу досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого погодженого з прокурором.

Згідно з пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі « Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства » від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48 зазначив, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

На даний час місце знаходження ОСОБА_5 органу досудового розслідування не відоме, оскільки останній за місцем постійного проживання відсутній.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та те, що особа підозрюється саме у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування і суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Відповідно до ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дане клопотання може бути подано одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Старший слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні, подане клопотання підтримали повністю та просили суд таке задоволити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України

21 квітня 2026 року, підозрюваному ОСОБА_5 , було направлено повістки про виклик до слідчого на 22.04.2026 року 10 годину 00 хвилин, на 23.04.2026 року 10 годину 00 хвилин, на 24.04.2026 року 10 годину 00 хвилин та на 27.04.2026 року 11 годину 00 хвилин, однак, ОСОБА_5 , проігнорувавши виклик слідчого для проведення з ним слідчих дій, умисно переховується від органу досудового розслідування, про що свідчить його неявка до органу досудового розслідування.

Також, працівниками СКП відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, були здійсненні спроби щодо встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_5 , однак встановити місце знаходження останнього на теперішній час не є можливим.

Таким чином, з врахуванням того, що знаходячись на волі, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховується від органів досудового розслідування, будучи необмеженим у пересуванні, може незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою приводу останнього для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до переконання, що дане клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 186-191, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженні № 0000926 від 06.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Затриманий на підставі даної Ухвали, підозрюваний ОСОБА_5 не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинен бути звільнений або доставлений до слідчого судді, який постановив дану ухвалу.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає закону силу з моменту приводу особи до суду, відкликання ухвали прокурором.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1