Справа № 303/1333/26
Провадження № 1-кп/303/140/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 рокум. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000016 від 07.02.2026 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Кольчино Мукачевського району Закарпатської області, українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вирокомМукачівського міськрайонного суду Закарпатської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.02.2026 близько 21:35 години, в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті побутових відносин ОСОБА_3 розпочав, сварку з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із якою разом проживає та на яку згідно пункту 1 частини 2 ст. 3 поширюється дія закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і в ході сварки усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно завдав потерпілій ОСОБА_4 правою рукою, стиснутою в кулак, один удар в область спини, чим вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством і спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в лопатковій ділянці спини праворуч. Вказане тілесне ушкодження виникло внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення, чим можуть бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

До суду разом з обвинувальним актом надійшло клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку у порядку спрощеного провадження.

При цьому, до обвинувального акту була додана письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Також додана письмова заява потерпілої ОСОБА_4 , яка не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, роз`яснено, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

З урахуванням зазначеного, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин, відповідно до положень ч.2 ст. 382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеня повністю доведена.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження та відповідає формулюванню обвинувачення, яке не оспорюється учасниками судового провадження, виходячи з їхніх заяв, доданих до обвинувального акту.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком;

- характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, на обліку у лікаря нарколога і лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре;

- обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття;

- обставиною, що обтяжує покарання судом є вчинення кримінального правопорушення відносно особи з якою винний перебває у сімейних відносинах.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ефективність покарання визначається тим, наскільки воно є законним, обґрунтованим і справедливим. Правильне призначення покарання є не тільки важливим засобом боротьби зі злочинністю, а й запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими та іншими особами.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого злочину, мотиви вчинення злочину, визнання вини обвинуваченим, відсутність тяжких наслідків, дані про особу обвинуваченого та принцип індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у виді громадських робіт, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376, 381-382, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді громадських робіт у кількості 150 годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2026, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 годин та штрафу в розмірі 50(п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський районний суд Закарпатської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1