Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4698/26 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/299/26
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/4698/26 в межах кримінального провадження №0000383 від 17.04.2026 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.04.2026,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрано стосовно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 17.06.2026 року, та покладено на неї обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.04.2026. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного та всебічного дослідження обставин справи. Звертає увагу, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України підтверджується доданими до клопотання доказами. Наголошує на наявності ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливу з боку ОСОБА_8 на учасників кримінального провадження, а саме на свідків - працівників магазину та ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення. Звертає увагу, що слідчий суддя не взяв до уваги відомості, які характеризують особу підозрювану ОСОБА_8 , зокрема те, що вона не працює, неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, відбувала реальне покарання. Злочини вчиняла через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. 17.10.2025 до Корольовського районного суду м. Житомира направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги інформацію про те, що підозрювана за період з лютого 2025 року 22 рази притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП за вчинення дрібних крадіжок. Зазначені обставини вкрай негативно характеризують особу підозрюваної, як схильну до протиправної, неконтрольованої, антисоціальної поведінки. За таких обставин, враховуючи наявність обґрунтованої підозри, наявних ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор вважає за необхідне застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотрималась вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/4698/26, в провадженні СВ Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000383 від 17 квітня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 17.04.2026 близько 11 год 53 хв у ОСОБА_8 , яка перебувала у приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Житомир, вул. Київська, 102, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, що належить вказаному магазину, а саме: гелю для гоління Gillette Sensitive Skin з алое 200 мл.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах воєнного стану, враховуючи сприятливу обстановку, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 , у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин, із полиці магазину «Аврора», шляхом вільного доступу взяла до рук 4 гелі для гоління Gillette Sensitive Skin з алое 200 мл вартістю 630 гривень 00 копійок без ПДВ.

Працівниця магазину ОСОБА_10 , яка спостерігала за таємними діями ОСОБА_8 , вийшла до вхідних дверей. У свою чергу, ОСОБА_8 , перетнувши касу, вийшла із магазину та отримала зауваження від ОСОБА_10 щодо необхідності зупинитися, тим самим повідомивши останній, що її дії направлені на таємне викрадення чужого майна були викриті.

Однак, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна та продовжуючи керуватися корисливим мотивом, на законні вимоги ОСОБА_10 не відреагувала належним чином та вийшла з приміщення магазину, розпочала втікати від свідка, утримуючи при собі 4 гелі для гоління Gillette Sensitive Skin з алое 200 мл., загальною вартістю 630 гривень. В подальшому, ОСОБА_8 місце злочину залишила та розпорядилася викраденим майном на власний розсуд.

17.04.2026 року о 16 год 01 хв ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 18.04.2026 року останній повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

За результатами розгляду поданого клопотання слідчим суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, яка дає достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, долучених до клопотання слідчого, які на цьому етапі кримінального провадження є достатніми для висновку про її ймовірну причетність до інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому колегія суддів виходить із того, що обґрунтованість підозри не тотожна доведеності вини особи та не є актом притягнення її до кримінальної відповідальності, а являє собою сукупність фактичних даних, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити відповідне кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, що є необхідною передумовою для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу, після чого підлягають оцінці ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим суддею встановлено існування ризиків, визначених кримінальним процесуальним законом, зокрема ризику переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду. Такий ризик є актуальним незалежно від стадії кримінального провадження та обумовлений, серед іншого, можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності і пов`язаними з цим негативними наслідками, у тому числі суворістю покарання. Тяжкість можливого покарання суттєво підвищує ймовірність ухилення від правосуддя, особливо на початкових етапах кримінального переслідування. При цьому обґрунтовано враховано, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому, усвідомлюючи реальну загрозу призначення такого покарання, підозрювана може вживати заходів з метою уникнення кримінальної відповідальності, у тому числі переховуватись.

Поряд із цим, слідчим суддею встановлено ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження. Так, перебуваючи на волі, підозрювана з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на свідків шляхом переконання, підкупу, залякування або схиляння до зміни показань, зважаючи на те, що їй відоме місце їх роботи, що створює реальні можливості для здійснення такого впливу.

Крім того, встановлені обставини свідчать і про наявність ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення, оскільки вона раніше судима за злочини проти власності, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення дрібних крадіжок, що у своїй сукупності вказує на її схильність до протиправної поведінки з корисливих мотивів та підтверджує реальність такого ризику.

З наведеними висновками слідчого судді щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на належних і допустимих доказах, яким надано правильну правову оцінку.

Разом з тим, апеляційний суд не знаходить підстав для погодження з висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведено наявності обставин, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваної виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та що забезпечення її належної процесуальної поведінки можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінюючи у сукупності тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, а також встановлені ризики, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді у цій частині є передчасними та не ґрунтуються на повному дослідженні всіх обставин, що мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Так, слідчий суддя, обмежившись врахуванням віку підозрюваної, наявності місця проживання та формальних соціальних зв`язків, не надав належної оцінки іншим суттєвим обставинам, які характеризують особу підозрюваної та свідчать про підвищений рівень ризиків.

Зокрема, як обґрунтовано зазначено стороною обвинувачення, ОСОБА_8 не працює, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, відбувала покарання у виді позбавлення волі та після звільнення з місць позбавлення волі у короткий проміжок часу знову вчиняла кримінальні правопорушення. 17.10.2025 до Корольовського районного суду м. Житомира скеровано обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про системність протиправної поведінки.

Також встановлено, що протягом періоду з лютого 2025 року підозрювана 22 рази притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП за вчинення дрібних крадіжок, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку та ігнорування вимог закону.

Окремої уваги заслуговує те, що підозрювана порушувала встановлений щодо неї адміністративний нагляд, за що була притягнута до адміністративної відповідальності, а також те, що під час дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту (20.05.2024 строком до 16.07.2024) вона вчинила нову крадіжку (06.06.2024). Зазначене свідчить про те, що покладені на неї судом обмеження не мають належного стримуючого впливу та фактично ігноруються підозрюваною.

Таким чином, наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти встановленим ризикам.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини та вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів бере до уваги не лише особисті обставини підозрюваної, але й тяжкість покарання, що їй загрожує, характер та системність її протиправної поведінки, а також відсутність належних стримуючих факторів.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та достатніми, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети, визначеної кримінальним процесуальним законом.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ст.ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, із визначенням розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, апеляційний суд враховує характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, її майновий стан, наявність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обставини, що свідчать про схильність підозрюваної до протиправної поведінки. З урахуванням наведеного, керуючись положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити розмір застави у межах 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є співмірним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.04.2026 року, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 17 червня 2026 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 17 червня 2026 року включно.

Визначити заставу у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 66 560 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м.Києві, рахунок: UA0085932).

У разі внесення застави, покласти на підозрювану ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки визначені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання, роботи.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави до 17.06.2026.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена, не з`явилася за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваній, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваною, обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: