Справа № 635/4365/15-к
Провадження № 1-кп/635/559/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук та обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0001596 від 30.03.2013 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України.

03.03.2026 до суду надійшло клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук, обрання йому запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений був оголошений у розшук. 06.01.2026 і надано дозвіл на затримання з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді 8 років позбавлення волі, він за місцем реєстрації не проживає та переховується від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності виїхав за межі України. Вважає, що існують ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватись від суду, та незаконно впливати на свідків. Так ОСОБА_5 02.08.2023 року перетнув державний кордон України і до теперішнього часу не повернувся з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також у судовому засіданні не допитані свідки, їх покази мають суттєве значення для розгляду кримінального провадження та викривають злочинну діяльність обвинуваченого. Так як ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.1,4 ч.1 ст.177 КПК України, є підстави вважати, що менш суворі заходи, в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити запобігання зазначеним ризикам. Він не відноситься до категорії осіб, стосовно яких згідно ч.2 ст.183 КПК України не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та за станом здоров`я перешкод для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не встановлено. Під час здійснення оперативно-розшукових заходів отримана інформація Державної прикордонної служби України, згідно якої ОСОБА_5 02.08.2023 року перетнув кордон в пункті пропуску «Шегині» і до теперішнього часу в Україну не повернувся.

Ухвалою суду від 03.03.2026 відновлено судове провадження, призначено судове засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила задовольнити заявлені вимоги.

Захисник обвинуваченого за призначенням заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необгрунтованим, оскільки він зв`язувався із попереднім захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 , який повідомив, що обвинувачений не переховується від суду, відсутні виклики його у судові засідання, може приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд, перевіривши матеріали клопотання, матеріали судової справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 року дану справу передано в провадження судді ОСОБА_1 та ухвалою від 08.09.2023 року кримінальну справу прийнято до провадження і призначено підготовче засідання.

В підготовче судове засідання на 03.10.2023 року не прибув обвинувачений і представник потерпілої особи, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 надав суду копію заяви від імені обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій останній повідомив, що він внаслідок воєнної агресії росії проти України був змушений виїхати з України у квітні 2022 року, де перебуває і зараз. Внаслідок чого фізично прибути в судові засідання не має змоги, проти закриття кримінальної справи проти нього через закінчення строків давності не заперечує і підтримує клопотання свого захисника ОСОБА_6 про закриття провадження у справі.

В той час обвинувачений ОСОБА_5 на зв`язок не вийшов, його захисник в судові засідання не прибув, в телефонному режимі повідомив про те, що більше не здійснює захист обвинуваченого.

Для перевірки інформації щодо перебування обвинуваченого за межами України на запит суду з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України була отримана відповідь, що ОСОБА_5 виїхав з України 02.08.2023 року через пункт пропуску Шегині.

Ухвалою суду від 02.12.2024 задоволено клопотання прокурора та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , провадження у справі зупинено.

На виконання розшуку відділом поліції №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області повідомлено, що ОСОБА_5 перетнув кордон України на виїзд в пункті пропуску Шегині 02.08.2023 року та до теперішнього часу не повернувся, зазначена його можлива адреса мешкання у Швейцарії і номери контактних телефонів.

За змістом ч. 1 ст. 335 КПК України, якщо обвинувачений ухилився від явки до суду, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Під ухиленням від суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника. Особою, яка ухиляється від суду, визнається відома цим органам особа як така, що скоїла певний злочин і вчинила дії з метою переховування місця свого перебування від суду.

Належною процедурою стосовно обвинуваченого, який перебуває за кордоном, є його притягнення до кримінальної відповідальності заочно або шляхом екстрадиції в Україну.

Норми КПК України не містить визначення терміну «міжнародний розшук», при цьому таке поняття використовується в цьому кодексі як обов`язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України). Зважаючи на це у даному випадку застосуванню підлягають загальні положення ст. 9 КПК України, відповідно до вимог якої, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу.

З системного аналізу норм КПК України, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та інших відомчих нормативно-правових актів, можна дійти висновку, що законодавство передбачає три види розшуку: 1) внутрішньодержавний (національний) розшук; 2) міждержавний розшук; 3) міжнародний розшук.

Внутрішньодержавний (національний) розшук осіб направлений на розшук осіб, які вчинили кримінальне правопорушення на території України. Такий розшук може здійснюватися шляхом проведення уповноваженими суб`єктами відповідних ОРЗ, слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій у межах ОРС або кримінального провадження.

Міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави - ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук, так і за суб`єктами, які його здійснюють.

Згідно приписів розділу IV Інструкції «Про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол», затвердженої спільним наказом від 17.08.2020 № 613/380/93/222/414/510/2801/5, для публікації в базі даних Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну необхідною умовою є наявність обраного розшукуваній особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У свою чергу Міжнародною організацією кримінальної поліції Інтерпол звернено увагу на те, що підтвердженням оголошення особи в міжнародний розшук є не наявність внесених відомостей в базу даних Інтерпол, а прийняте процесуальне рішення ініціатором розшуку, зокрема на стадії досудового розслідування - постанова органу досудового розслідування про оголошення особи в міжнародний розшук, а на стадії судового розгляду-відповідна ухвала суду.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних. При цьому, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Розшук особи в Україні та міжнародний розшук особи відрізняється як за територією, на якій здійснюється даний розшук так і суб`єктами, які його здійснюють. Прийняття судом ухвали про оголошення особи у розшук, шляхом задіяння міжнародного співробітництва є єдиним способом реалізації та виконання цього рішення суду та встановлення точного місцезнаходження обвинуваченої за кордоном.

Прокурор, стверджуючи про перебування обвинуваченого за межами України, зазначає лише те, що наявна інформація про те, що обвинувачений перетнув кордон України і перебуває у Швейцарії

Міжнародний розшук це регламентований нормами національного та міжнародного законодавства комплекс оперативно-розшукових, інформаційно-довідкових, адміністративно-перевірочних заходів, слідчих (розшукових) дій й негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, що здійснюються на території держав-членів Інтерполу з метою встановлення місця знаходження оголошених у розшук осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді та суду й ухиляються від відбування кримінального покарання.

В той час місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 було встановлено внаслідок розшукових заходів органами поліції України, а тому прокурором не доведена необхідність оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук з метою встановлення йогог місця знаходження.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 перебував у розшуку провадження у справі зупинялось і судові засідання не призначались, а отже суд не може дійти висновку, що обвинувачений був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання за встановленими органами поліції засобами зв`язку. Такі дії можливі лише після відновлення провадження у справі.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Оцінюючи наведені у клопотанні прокурора ризики, визначені у п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.

На обгрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України -переховуватись від суду прокурор зазначив, що обвинувачений виїхав за межі України з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

В той час суд вважає такі висновки необгрунтованими.

Так з 24.02.2022 року триває військова агресія Російської Федерації проти України.

Суд вважає, що сам виїзд з України обвинуваченого у зв`язку із військовою агресією росії проти України не може свідчити про переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_5 виїхав з України до надходження кримінальної справи до Харківського районного суду Харківської області, а також те, що на момент надходження справи до суду закінчилися строки притягнення його до кримінальної відповідальності, у зв`язку із цим він просив закрити провадження у справі, про що захисником обвинуваченого ОСОБА_6 було надано заяву обвинуваченого. Без доказів належного повідомлення обвинуваченого про дату розгляду справи, суд не може дійти висновку про його свідоме ухилення від явки до суду.

Ризик впливу на свідків також є абстрактним і недоведеним прокурором, оскільки прокурором не зазначено, яким чином обвинувачений, який перебуває за кордоном, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що з часу вчинення кримінального правопорушення спливло більше 10 років.

Також суд враховує, що обвинувачений раніше не притягався до кримінальної відповідальності, є особою пенсійного віку, відомості про його стан здоров`я відсутні, а тому посилання прокурора, що до ОСОБА_5 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою є необгрунтованими.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

При цьому без доведення ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, наявності підстав для закриття провадження у справі, обрання йому найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде виправданим та необхідним.

Керуючись ст. ст. 68, 122, 177, 193, 575 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 у міжнародний розшук і обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а особам, які не були присутні під час оголошення протягогм 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1