КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/2685/26-к Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/2171/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, статтею 340, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 365, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 258 КК України, у кримінальному провадженні № 0001029 від 25 листопада 2013 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Продовжено строк дії тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 березня 2026 року включно.

В порядку статті 206 КПК України зобов`язано керівництво Київської медичної частини Філії ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Києві та Київської області негайно забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його скаргами в профільному закладі охорони здоров`я, який входить до орієнтованого переліку для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, в порядку, визначеному спільним наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, а також забезпечити відповідне лікування останнього згідно постановленого діагнозу.

Не погоджуючись з указаною ухвалою захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, у разі залишення ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21 березня 2026 року, визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що стороною захисту були додані докази міцності соціальних зв`язків, доходу, наявності постійного місця проживання, постійної зайнятості підозрюваного.

Вказує, що суд безпідставно не застосував до підозрюваного ОСОБА_8 і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, в клопотанні слідчого не містилось аргументів щодо незастосування такого заходу, утім захист наполягав на визначені розміру застави як основного, і відповідного альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження; в запереченні на клопотання слідчого захист висловлював свою позицію щодо обґрунтування застави як запобіжного заходу, надавав аргументацію щодо розміру такої застави і заперечував наявність ризиків у кримінальному провадженні.

12 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 , в яких останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зокрема, вказує, що стороною захисту викладені в апеляційній скарзі вимоги немотивовані та необґрунтовані, а відтак не підлягають задоволенню; не підтверджено жодних із правових підстав, передбачених кримінальним процесуальним законодавством для скасування або зміни судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції; доводи захисника не відповідають дійсності, оскільки в клопотанні слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на обставини, які виключають застосування до підозрюваного застави як альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави; дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах; слідчий суддя не встановив даних про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою при розгляді клопотання та така можливість стороною захисту не доведена; захисник підозрюваного жодним чином не підтвердив наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_8 ; натомість, саме наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_8 серед колишніх та чинних працівників правоохоронних органів, серед яких і його син ОСОБА_12 , який є діючим поліцейським, проживання підозрюваного у м. Запоріжжя тощо вказує на наявність ризиків, передбачених пунктом 1-4 частини першої статті 177 КПК України, про що зазначено в клопотанні слідчого про продовження тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та досліджено слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, слідчими Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001177 від 01 грудня 2025 року за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, статті 340; частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 365; частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 258 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року у справі № 757/63335/25-к, провадження № 1-кс-52808/25 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що строк тримання під вартою підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 закінчується 28 січня 2026 року, однак завершити досудове розслідування у вказаний строк не видається можливим внаслідок особливої складності провадження, з огляду на необхідність у проведенні додаткових слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, направлених на отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду для доведення вини підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також для проведення та завершення проведення необхідних судових експертиз, без яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року у справі № 757/2340/26-к, провадження 1-кс-1728/26, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001177 від 01 грудня 2025 року продовжено до 5 місяців, до 28 квітня 2026 року.

21 січня 2026 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, статтею 340, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 365, частиною третьою статті 27, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 41, частиною другою статті 258 КК України, у кримінальному провадженні № 0001029 від 25 листопада 2013 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задоволено.

Продовжено строк дії тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 21 березня 2026 року включно.

В порядку статті 206 КПК України зобов`язано керівництво Київської медичної частини Філії ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Києві та Київської області негайно забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його скаргами в профільному закладі охорони здоров`я, який входить до орієнтованого переліку для надання медичної допомоги особам, узятим під варту, в порядку, визначеному спільним наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, а також забезпечити відповідне лікування останнього згідно постановленого діагнозу.

Постановляючи ухвалу про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя виходив з того, що підозра обґрунтована, слідчим доведено, що заявлені ризики не зменшилися, а також доведено, що обставини, які перешкоджали завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали є поважними.

Крім того, слідчий суддя у відповідності до положень статей 177, 178 КПК України врахував тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , за вчинення особливо тяжких злочинів, а тому відповідно до пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частиною першою статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Також слідчим суддею було прийнято до уваги те, що необхідно виконати ряд слідчих дій, що перешкоджають завершенню досудового розслідування, а також беручи до уваги, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися, є триваючими та продовжують існувати, обставини викладені у клопотанні, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно частини третьої статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях статей 177, 178, 183 КПК України.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення та відповідно до статті 404 КПК України у межах апеляційної скарги.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою.

Колегією суддів досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_8 під вартою, та встановлено, що для закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, вказаних у клопотанні слідчого, а саме: допитати як свідків 23 колишніх співробітників БМОП « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_6 », підпорядкованого ІНФОРМАЦІЯ_8 , зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_9 , військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_10 з приводу виконання силових заходів та застосування спеціальних засобів, вогнепальної зброї на прилеглих до Майдану Незалежності вулицях, зокрема вулицях Шовковичній та Інститутській, у період 18 лютого 2014 року; провести за участю зазначених вище свідків огляди фотознімків та відеозаписів, отриманих від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », ГО « ІНФОРМАЦІЯ_12 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », ППФ ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » (5 канал), ТРК « ІНФОРМАЦІЯ_15 » та інших; провести за участю вказаних вище свідків 23 слідчі експерименти на місцях вчинення злочинів у центральній частині міста Києва, за потреби; провести огляди фотознімків та відеозаписів, отриманих від ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_11 », ГО « ІНФОРМАЦІЯ_12 », ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_13 », ППФ ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_14 » (5 канал), ТРК « ІНФОРМАЦІЯ_15 » та інших, за участю потерпілих, які отримали вогнепальні поранення 18 лютого 2014 року у період з 10 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин на вулицях Шовковичній та Інститутській в місті Києві; провести додаткові слідчі експерименти з потерпілими ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 на місці вчинення злочинів - перехресті вулиць Шовковичної та Інститутської в місті Києві, з урахуванням отриманих на цей час нових відомостей, які мають значення для досудового розслідування; після проведення із потерпілими слідчих експериментів, призначити комплексні судово-медичні та судово-балістичні експертизи з метою встановлення секторів на місці вчинення злочинів, із яких здійснювалися постріли у бік потерпілих, з метою більш чіткої ідентифікації місць здійснення пострілів; здійснити тимчасовий доступ до наявної у володінні відповідних операторів мобільного зв`язку інформації щодо телефонних з`єднань 18 лютого 2014 року співробітників правоохоронних органів, які брали безпосередню участь у подіях, що мали місце 18 лютого 2014 року на вулицях Шовковичній та Інститутській у місті Києві; провести комплексну судово-медичну та судово-балістичну експертизу з метою встановлення сектору, з якого було здійснено постріл у потерпілого ОСОБА_33 , призначену 13 січня 2026 року; провести 2 (дві) комплексні судові фототехнічні та портретні експертизи з метою ідентифікації та ототожнення на наявних матеріалах фотозйомки та відеозапису подій 18 лютого 2014 року учасників з кола працівників зведеного загону ПІС ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікованих свідками у кримінальному провадженні, зокрема, як заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_8 та заступник командира батальйону патрульно-постової служби ІНФОРМАЦІЯ_17 ОСОБА_34 , призначені 14 січня 2026 року; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у яких може виникнути під час подальшого здійснення досудового розслідування указаного кримінального провадження; організувати та забезпечити виконання учасниками кримінального провадження вимог статей 290-293 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вчинення впливу на інших учасників кримінального провадження, в тому числі тих, з якими злочин вчинено у співучасті, можливість сховати чи знищити речі, які мають значення для кримінального провадження, а також доведена можливість впливу на свідків та потерпілих.

Даних про наявність підстав для скасування запобіжного заходу або його зміни на більш м`який, ніж тримання під вартою, у тому числі з підстав, наведених захисником, при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність виняткових обставин, які б не враховувались при прийнятті рішення попереднім слідчим суддею щодо визначення ОСОБА_8 саме такого виду запобіжного заходу, оскільки захисником не спростовано існування у кримінальному провадженні ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, вказаних у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог статті 177, 178 КПК України у сукупності з вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував тяжкість кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_8 , за вчинення особливо тяжких злочинів, дані про особу підозрюваного, характер інкримінованих діянь, їх корисливий мотив та підвищену суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, наявність ризиків, враховуючи стадію досудового розслідування, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів уважає, що таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням указаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

З наведеного вбачається, що слідчим суддею враховано обставини справи у сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для обрання ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів не вбачає.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, посилаючись на положення частини четвертої статті 183 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.

Зважаючи на викладене, доводи сторони захисту, що суд безпідставно не застосував до підозрюваного ОСОБА_8 і альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, в клопотанні слідчого не містилось аргументів щодо незастосування такого заходу, утім захист наполягав на визначені розміру застави як основного, і відповідного альтернативного заходу забезпечення кримінального провадження; в запереченні на клопотання слідчого захист висловлював свою позицію щодо обґрунтування застави як запобіжного заходу, оскільки захисник надавав аргументацію щодо розміру такої застави і заперечував наявність ризиків у кримінальному провадженні, є безпідставними, оскільки відповідно до норми частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя під час дії воєнного стану наділений дискреційними повноваженнями щодо визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що стороною захисту були додані докази щодо ОСОБА_8 міцності соціальних зв`язків, доходу, наявності постійного місця проживання, постійної зайнятості підозрюваного, не є достатньою підставою для обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 січня 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4