справа № 991/3667/26
провадження № 11-сс/991/316/26
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника особи, якою подано апеляційну скаргу - адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.04.2026 р. про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою, -

в с т а н о в и л а:

1. Процедурні питання.

01.05.2026 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга, подана від імені ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.04.2026 р.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі порушувалось питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ухвалою від 04.05.2026 р. його призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 213).

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що судовий розгляд скарги ОСОБА_8 проведено слідчим суддею 21.04.2026 року за участі представника скаржника - адвоката ОСОБА_6 . Згідно положень ч. 2 ст. 376 КПК України, в цей день було оголошено резолютивну частину ухвали, тоді як її повний текст оголошено 23.04.2026 року (а.с. 172-174). При цьому, копію оскаржуваної ухвали адвокат ОСОБА_6 отримала 24.04.2026 року, що підтверджується розпискою останньої (а.с. 178), та 29.04.2026 року засобами поштового зв`язку нею подано апеляційну скаргу ОСОБА_8 (а.с. 210) - тобто, поза межами встановленого строку.

В апеляційній скарзі на обґрунтування заявленого клопотання зазначається, що за відсутності повного тексту оскаржуваної ухвали заявник та його представник були позбавлені можливості визначитися з обґрунтуванням та мотивами апеляційної скарги.

Враховуючи сформовану правову позицію Верховного Суду, згідно з якою пропущений строк на апеляційне оскарження у разі, якщо заінтересовані особи не були обізнані з мотивами постановлення судового рішення, може бути поновлений апеляційним судом, а така причина пропуску строку може визнаватися поважною, а також той факт, що 21.04.2026 року у судовому засіданні було оголошено лише резолютивну частину оскаржуваної ухвали, колегія суддів приймає доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що необізнаність з мотивами оскаржуваного судового рішення може бути підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Крім того, колегія суддів також враховує, що апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_6 від імені ОСОБА_8 в межах п`яти днів після отримання повного тексту оскаржуваної ухвали. Така процесуальна поведінка свідчить про відсутність ознак зволікання при її апеляційному оскарженні.

З урахуванням встановлених обставин, клопотання ОСОБА_8 задоволено, та йому поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 21.04.2026 р.

2.Короткий зміст оскаржуваного рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою.

3.Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги та зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги він посилається на те, що для внесення відомостей до ЄРДР детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку доводів заявника, якщо заява вмотивована та містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Стверджує, що його заява про злочин містила достатні факти для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки Бюро економічної безпеки України та Національна поліція України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора незаконно переслідують його вже понад 2,5 років. Метою правоохоронних органів є свавільне утримання його під вартою для унеможливлення ефективного захисту. При цьому, важливу участь у його незаконному переслідуванні відіграють співробітники СБУ, які формально не здійснюють досудове розслідування кримінальних проваджень, в межах яких щодо нього застосовано запобіжний захід, однак, він і досі утримується під вартою саме у Відділі забезпечення досудового слідства СБУ. Крім того, високопосадовці СБУ, а саме - заступник начальника 1 відділу 2 управління ГУ «І» Департаменту захисту національної державності СБУ ОСОБА_9 за попередньою змовою з начальником управління взаємодії з правоохоронними органами АТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10 , співробітниками спеціальних служб Грузії та високопосадовцями Грузії, які здійснюють управління компанією «Georgian Manganese», з метою власного збагачення вживають заходи, які можуть завдати значної шкоди економічній безпеці України в умовах воєнного стану. Окремо зазначає про завдання шкоди АТ «КБ ПриватБанк» у разі, якщо його апеляційна скарга на рішення Високого Суду Лондона не буде задоволена, оскільки неправомірна вигода буде розподілена між керівництвом та службовими особами банку та залученими співробітниками СБУ. Наведені дії співробітників СБУ свідчать про зловживання та перевищення службових повноважень шляхом фальсифікації доказів та координації дій інших правоохоронних органів з метою створення штучних підстав для утримання ОСОБА_8 під вартою. Втім, слідчий суддя не дослідив належним чином обставини, викладені у скарзі, та дійшов хибного висновку про те, що його заява не містить відомостей, достатніх для внесення їх до ЄРДР, а тому постановлена ним ухвала підлягає скасуванню.

4. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_8 та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у скарзі.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та додатково зазначив, що у заяві ОСОБА_8 не наведено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, підслідних НАБУ, а відтак підстави для внесення відомостей щодо обставин, викладених у заяві, та здійсненні досудового розслідування відповідно до вимог ч. 5 ст. 216 КПК України відсутні. Відтак, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , який наразі перебуває під вартою у Відділі забезпечення досудового слідства СБУ, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду (а.с. 238-239), з клопотанням про його доставку чи дистанційну участь в апеляційному розгляді не звертався. Жодних клопотань про відкладення апеляційного розгляду від нього також не надходило.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників процесу за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Відповідно, апеляційну скаргу розглянуто за його відсутності.

5. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 03.04.2026 року ОСОБА_8 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення високопосадовцями СБУ, зокрема заступником начальника 1 відділу 2 управління ГУ «І» Департаменту захисту національної державності СБУ ОСОБА_11 , за попередньою змовою з начальником управління взаємодії з правоохоронними органами АТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10 , співробітниками спеціальних служб Грузії та високопосадовцями Грузії, які здійснюють управління компанією «Georgian Manganese», кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України. Оскільки відомості за його заявою не були внесені до ЄРДР, він звернувся до слідчого судді зі скаргою.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки у заяві не містяться конкретні фактичні відомості та обставини, які б свідчити про вчинення тих злочинів, про які у ній йдеться, натомість, їх можна розцінити як лише голослівні припущення, які ґрунтуються на суб`єктивній оцінці заявника та не свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, а тому відсутня необхідність у перевірці цих обставин засобами кримінального процесу.

6. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 та заперечення прокурора, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.

Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Отже, для внесення відомостей про злочин до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення злочину, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах ККС ВС від 16.05.2019 р. у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину.

Виходячи з наведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви, а лише ті, які містять достатні відомості про злочин та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце та що склад злочину наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення злочину, не заслуговують на увагу.

Зі змісту заяви ОСОБА_8 про вчинення злочину вбачається, що останній стверджує, що високопосадовці СБУ за попередньою змовою з начальником управління взаємодії з правоохоронними органами АТ «КБ «ПриватБанк», співробітниками спеціальних служб Грузії та високопосадовцями Грузії, які здійснюють управління компанією «Georgian Manganese», з метою власного збагачення вживають заходи, які можуть завдати значної шкоди економічній безпеці України в умовах воєнного стану. Зокрема, 21.10.2024 року детективи НАБУ зареєстрували та розпочали досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000545 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України (протидія законній господарській діяльності). Таку правову кваліфікацію обрано детективами з метою передачі провадження до іншого органу. 13.11.2024 року постановою прокурора САП підслідність у провадженні визначено за детективами Бюро економічної безпеки. У рамках вказаного провадження ОСОБА_8 неодноразово звертався з клопотаннями про залучення його як потерпілого та про вчинення процесуальних (слідчих) дій з метою здійснення належного досудового розслідування, втім, детективи проігнорували його клопотання та допускають безперешкодне вчинення злочинів з метою власного збагачення за рахунок держави. Також, у своїй заяві ОСОБА_12 наголошує про завдання шкоди АТ «КБ ПриватБанк» у разі, якщо його апеляційна скарга на рішення Високого Суду Лондона не буде задоволена, оскільки неправомірна вигода буде розподілена між керівництвом та службовими особами банку та залученими співробітниками СБУ. Окремо звертає увагу на порушення порядку допиту свідків у кримінальних провадженнях стосовно нього, зокрема вчинення співробітниками СБУ тиску на них. Такі дії посадових осіб кваліфіковано заявником за ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що посилання скаржника на вчинення службовими особами кримінальних правопорушень, без наведення жодних інших даних, які б його підтверджували, є лише припущенням, без наведення жодних об`єктивних обставин, які прямо чи опосередковано могли б свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч. 3 ст. 255 КК України (створення, керівництво злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участь у ній), ч. 5 ст. 191 (КК України привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), ч. 3 ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу), ч. 4 ст. 368 КК України КК України (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою).

І хоча у особи, яка подає заяву про злочин, дійсно відсутній обов`язок наводити у ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження, до ЄРДР вносяться лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії незалежно від наявності таких ознак.

У цьому контексті колегія суддів наголошує, що саме лише посилання у тексті заяви про вчинення злочину на конкретну статтю Особливої частини КК України, яка за критерієм кваліфікації злочину відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, автоматично не визначає належність скарги до предметної підсудності вказаного суду, оскільки в цілях перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя (суд) аналізує заяву про вчинення злочину на предмет наявності у ній саме відомостей про вчинення злочину, а не формального зазначення певного номеру статті КК України. Натомість, за відсутності у заяві достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення обов`язок органу досудового розслідування у її реєстрації не виникає.

Викладені у заяві ОСОБА_8 відомості не містять достатніх даних для того, щоб розпочати досудове розслідування, та не свідчать про вчинення кримінальних правопорушень, наведених у заяві. Натомість, самих лише припущень заявника та його незгоди з діями та рішеннями посадових осіб, вказаних у заяві, та абстрактних високопосадовців іншої країни - зокрема Грузії, недостатньо для початку досудового розслідування щодо них.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що у заяві про вчинення злочину не наведено відомостей, за якими можна визначити наявність обов`язкових елементів складів злочинів - зокрема, за ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 368 КК України, а тому обов`язок органу досудового розслідування у реєстрації такої заяви не виникає.

Інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити зміст та предмет заяви ОСОБА_8 , поданої ним до НАБУ, в апеляційній скарзі не наведено.

7. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.04.2026 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4