Справа № 496/1407/26
Провадження № 1-кс/496/275/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка Одеської області клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000048 від 18.02.2026, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-,

ВСТАНОВИВ:

До Біляївського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання.

Дізнавач вказує, 17.02.2026 року до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефоне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 17.02.2026 о 17:21 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Удобне, на пункті пропуску «Паланка», громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працівникам ДПСУ пред`явив посвідчення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю серії ДДА № 145305 на своє ім`я з явними ознаками підробки. (ЄО-3486).

Даний факт був зареєстрований в ЄО Одеського РУП №2 Одеської області №3486 від 17.02.2026 та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 18.02.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

В період з 19 годин 14 хвилин по 19 годину 28 хвилину 17.02.2026 слідчим СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, пп «Маяки», що розташований по автодорозі «Маяки-Паланка-Удобне» по напрямку руху в бік Паланки за участю громадянина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого виявлено та вилучено посвідчення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю серії ДДА № 145305 видане ГУ ПФУ в Одеській області на ім`я ОСОБА_4 , які запаковано до сейф пакету № NPU 5237247 з пояснювальним написом та з підписами понятих.

В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події документів.

З показань працівника ДПСУ громадянина ОСОБА_6 , який повідомив, що 17.02.2026 року під час несення служби на пункті пропуску «Маяки-Паланка-Удобне, було перевірено документи у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час перевірки надав посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.01.2026 року видане Головним управлінням ПФУ в Одеській області, яке з явними ознаками підробки, а саме: під час поглибленої перевірки посвідчення, за базою даних ГУ ПФУ, вищевказане посвідчення із зазначеною серією та датою видачі відсутнє.

В судове засідання дізнавач, прокурор не прибули, просили розгляд клопотання проводити за їх відсутності, про що зазначено в клопотанні, були повідомлені належним чином.

До судового засідання власник майна ОСОБА_4 не з`явився, від його захисника надійшло заперечення на клопотання, в якому вказує, що дане свідоцтво є дійсним, законним, набутим на законних підставах, що в свою чергу підтверджується відповіддю ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.02.2026 року №1500-0217-8125344, відповідно до якого повідомлено, що ОСОБА_4 отримав посвідчення отримувача державної соціальної допомоги 3 група загального захворювання серії ДДА №145305. Також 3 група загального захворювання підтверджена витягом з рішення експертної команди з оцінюванням повсякденного функціювання особи №10474/25/3991/В дата прийняття рішення 10.11.2025 року. Вилучене майно не відповідає вимогам речових доказів, вказаних ст. 98 КПК, адже це майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить слідів або інших відомостей, які можуть бути використанні як доказ чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, не набуте кримінально-протиправним шляхом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В ході розгляду клопотання були дослідженні матеріали, які додані до клопотання, а саме:

-витяг з ЄРДР від 18.02.2026 року кримінальне провадження № 0000048 за ч. 4 ст. 358 КК України;

-протокол огляду місця події від 17.02.2026 року;

-пояснення ОСОБА_4 від 17.02.2026 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 18.02.2026 року;

-копія пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 12.01.2026 року на гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-постанова про визнання предмета речовим доказом від 18.02.2026 року;

-адвокатський запит ОСОБА_7 від 18.02.2026 року до ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області щодо видачі ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-відповідь ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.02.2026 року;

-наданими адвокатом іншими доказами.

Аналізуючи матеріали надані до клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням положень ст.2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як вбачається з витягу з ЄРДР № 0000048 від 18.02.2026 року порушено кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. В якості обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 17.02.2026 року до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефоне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Удобне, на пункті пропуску «Паланка», громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працівникам ДПСУ пред`явив посвідчення державної соціальної допомоги особі з інвалідністю серії ДДА № 145305 на своє ім`я з явними ознаками підробки. (ЄО-3486).

З відповіді Відділу обслуговування громадян № 14 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області повідомлено, що гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як отримувач соціальної допомоги особам з інвалідністю (З група загального захворювання) відповідно Закону України Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. Виплату призначено на термін з 14.10.2025-31.10.2026. Також вказують, що 14.01.2026 року гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення отримувача державної соціальної допомоги (3 група загального захворювання) серії ДДА №145305 на підставі Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС) ЕОС № 15001-113152424, ІКІС ПФУ: Підсистема Звернення - №6519.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Складом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ч.ч. 2,4 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Арешт на вищезазначені документи накладається в рамках кримінального провадження №0000048 від 18.02.2026 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, однак дізнавачем не надано суду жодного доказу обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КПК України, що є підставою, відповідно до положень ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання, оскільки відсутня правова підстава для арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 174, ст.309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1