справа № 619/1010/26
провадження № 1-кс/619/125/26
УХВАЛА

іменем України

17 лютого 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000141 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 10.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснив самогубство шляхом здійснення пострілу в область шиї, з власної гладкоствольної зброї «Сайга-410К», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 . Тіло померлого направлено до Дергачівського відділення ДСУ «ХОБСМЕ», для проведення судово-медичної експертизи трупу.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відшукання предметів, знарядь та інших речових доказів, а також встановлення фактичних відомостей щодо вищевказаних протиправних дій, 10.02.2026 слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , здійснено огляд місця події, а саме: території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_6 , яка перед початком слідчої дії надала добровільну згоду на огляд домоволодіння за вказаною адресою.

В ході проведення слідчої дії за вищевказаною адресою, було виявлено та вилучено наступне майно:

- гільза до вогнепальної зброї, яку поміщено до полімерного сейф пакету NPU 5116618, з пояснювальними написами та підписами понятих;

- предмет зовні схожий на вогнепальну зброю № НОМЕР_2 , з прицілом, магазином спорядженим двома набоями та набій, який знаходився в каналі ствола, поміщено до картонної коробки, яку опечатано ліпкою стрічкою з пояснювальною биркою;

- змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні підлоги, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- фрагмент речовини біологічного походження, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- зріз із тканевої накидки пуфику з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні столу, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- фрагмент речовини біологічного походження зі стелі, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- аркуш паперу з рукописним надписом (текстом), який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031115;

- мобільний телефон торгівельної марки «Meizu», який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031116, з пояснювальними написами та підписами понятих.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 11.02.2026, вказані вище предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 10.02.2026 є тимчасово вилученим майном.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення відповідних експертиз та проведення інших слідчих дій.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і є речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 36, 64-2, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведеннясудових експертиз, та яке може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його присутності, просив клопотання задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

ОСОБА_6 - власниця домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проводився огляд місця події, у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином, шляхом направлення SMS-повідомлення на номер телефону, який зазначений в матеріалах клопотання, повідомлення у додаток «Viber» доставлено 17.02.2026 о 12:08:53.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні майно було вилучено 10.02.2026, клопотання про накладення арешту на майно було скеровано до суду через поштовий сервіс «УКРПОШТА» на наступний день - 11.02.2026, тобто у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України - не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, на адресу суду надійшло 16.02.2026, вхід. № 4394/26. З огляду на викладене, строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2026 року до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000141 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11.02.2026 слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення вказаної слідчої дії було виявлено та вилучено наступне: - гільза до вогнепальної зброї, яку поміщено до полімерного сейф пакету NPU 5116618, з пояснювальними написами та підписами понятих; - предмет зовні схожий на вогнепальну зброю № НОМЕР_2 , з прицілом, магазином спорядженим двома набоями та набій, який знаходився в каналі ствола, поміщено до картонної коробки, яку опечатано ліпкою стрічкою з пояснювальною биркою; - змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні підлоги, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами; - фрагмент речовини біологічного походження, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами; -зріз із тканевої накидки пуфику з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами; - змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні столу, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами; - фрагмент речовини біологічного походження зі стелі, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами; - аркуш паперу з рукописним надписом (текстом), який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031115; - мобільний телефон торгівельної марки «Meizu», який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031116, з пояснювальними написами та підписами понятих.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 від 11.02.2026, вказані вище предметивизнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог до ч. 2 ст. 168 КПК, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За викладеного, майно вилучене під час огляду вважається тимчасово вилученим майном.

Статтею 168 КПК України встановлено, що факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що вони могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурором обґрунтовано необхідність накладення арешту на вилучені речі, оскільки дане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, наявна постанова слідчого про визнання їх речовими доказами, є необхідність у проведенні їх додаткового огляду, проведення відповідних експертиз. Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приходить до переконання, що є підстави вважати, що вилучені під час огляду предмети можуть бути використанні як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя зазначає, що у разі не накладення арешту на тимчасово вилучене майно, воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене або передано іншій особі, тому слід забезпечити наявність вилученого майна, так як відсутність майна, яке являється речовим доказом у справі, може перешкодити кримінальному провадженню, так як тільки у випадку накладення арешту на вказане майно може бути виконане завдання щодо забезпечення засобів кримінального правопорушення.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відтак, враховуючи, що зазначене у клопотанні майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, необхідністю отримання висновків відповідних експертів, тому слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, в межах строку досудового розслідування, оскільки вилучене майно, може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Крім того, суд звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, а крім того слідчий суддя роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000141 від 11 лютого 2026 року на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено 10.02.2026 в ході огляду місця події, а саме: території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- гільзу до вогнепальної зброї, яку поміщено до полімерного сейф пакету NPU 5116618, з пояснювальними написами та підписами понятих;

- предмет зовні схожий на вогнепальну зброю № НОМЕР_2 , з прицілом, магазином спорядженим двома набоями та набій, який знаходився в каналі ствола, поміщено до картонної коробки, яку опечатано ліпкою стрічкою з пояснювальною биркою;

- змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні підлоги, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- фрагмент речовини біологічного походження, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- зріз із тканевої накидки пуфику з нашаруванням речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- змив речовини бурого кольору на марлевий тампон з поверхні столу, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- фрагмент речовини біологічного походження зі стелі, який поміщено до паперового конверту НПУ з пояснювальними написами та підписами;

- аркуш паперу з рукописним надписом (текстом), який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031115;

- мобільний телефон торгівельної марки «Meizu», який поміщено до полімерного сейф пакету PSP 2031116, з пояснювальними написами та підписами понятих, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном, в межах строку досудового розслідування.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, контроль за виконанням покласти на прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1