Номер провадження: 11-кп/813/1191/26
Справа № 946/4672/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2025 у к/п № 0000509 від 03.06.2022 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новопавлівськ Кіровського р-ну Ставропільського краю рф, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактичнопроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.03.2009 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської обл. за ч. 2 ст. 345 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від покарання відповідно до ЗУ «Про амністію»;

- 28.02.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської обл. за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 13.05.2021 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської обл. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Згідно із ст. 71 КК України в строк покарання, призначеного за сукупністю вироків, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 13.05.2021 у вигляді 4 років позбавлення волі та остаточно покарання ОСОБА_7 визначено у вигляді 7 років та 4 місяців позбавлення волі.

З метою виконання вироку обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та взято його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено відраховувати з дня набрання вироком законної сили. Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його тримання під вартою із розрахунку день за день в період з 22.09.2025 до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 2717,34 грн.

Скасовано арешт речових доказів по справі, накладений ухвалами слідчих суддів Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської обл. від 07.06.2022, 31.08.2023, 19.09.2023 та вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, у період дії на території України воєнного стану, введеного з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку, а саме - 23.05.2022 приблизно о 13 год. ОСОБА_7 , знаходячись на вул. Покровській перехрестя з вул. Чкалова в м. Ізмаїл Одеської обл., усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, під`їхав на своєму велосипеді ззаду до потерпілого ОСОБА_9 , який тримав в руці мобільний телефон «Samsung Galaxy A03 Core» та з метою особистого збагачення, умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито викрав вказаний мобільний телефон вартістю 3033 грн, після чого на велосипеді покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Окрім того, 22.08.2023 близько 17 год, у період дії на території України воєнного стану ОСОБА_7 , знаходячись навпроти вхідної хвіртки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перестрибнув через паркан вищевказаного домоволодіння, тим самим незаконно проник на територію зазначеного домоволодіння та шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проник до житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки умисно, повторно, в умовах воєнного стану таємно викрав перфоратор торгової марки «Bosch» «Professional GBH 2-26 DRE» в чемодані, вартістю 4733,33 грн, пістолет для монтажної піни торгової марки «Vist» вартістю 185 грн, кутову шліфувальну машину 7-125 торгової марки «РОСТЕХ» вартістю 763,33 грн, які належать ОСОБА_10 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5681,66 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним та необґрунтованим з таких підстав:

- витяги ЄРДР не можуть бути доказом його вини у вчиненні злочину, оскільки такі витяги не є процесуальним джерелом доказів;

- суд 1-ої інстанції послався на докази, однак не розкрив яким саме чином вони підтверджують його вину у вчиненні злочину;

- в судовому засіданні він зазначав, що інструменти забрав на прохання його знайомого, ім`я якого він назвав, тобто жодного умислу на вчинення крадіжки майна в нього не було, разом з тим сторона обвинувачення не вчинила жодних заходів для встановлення та допиту цієї особи;

- про відсутність умислу на вчинення крадіжки свідчить те, що інструменти були знайдені в нього вдома, тобто наміру їх реалізації він не мав, оскільки чекав, що ці інструменти забере його знайомий;

- в судовому засіданні не був допитаний потерпілий за епізодом за ч. 4 ст. 186 КК України, при цьому цей потерпілий був допитаний слідчим суддею під час досудового слідства, однак за його відсутності, чим він був позбавлений можливості ставити йому свої питання;

- потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що було дуже багато людей, які бачили подію, однак жоден з цих людей не був допитаний в якості свідка. При цьому, свідки події чомусь не викликали поліцію, а сам потерпілий лише через деякий час звернувся до поліції, чим підтверджується те, що телефон був ним просто знайдений.

За таких обставин обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок та ухвалити виправдувальний вирок стосовно нього.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, водночас прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо її задоволення.

При цьому потерпілі в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, водночас, інші учасники провадження, які з`явились, не заперечували щодо розгляду справи за їх відсутності, з огляду на що апеляційний суд дійшов висновку провести судове засідання за встановленою явкою.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції свідчить, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає в повній мірі з огляду на такі обставини.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, допитаний у судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 23.05.2022 близько 13 год він їхав на велосипеді по вул. Покровській в м. Ізмаїл Одеської обл. та на розі з вул. Чкалова побачив на обочині на землі мобільний телефон марки «Самсунг» та забрав його собі. На той час поряд були присутні люди, які бачили як він брав телефон, однак ніхто зауважень йому не робив. Також пояснив, що десь в серпні 2023 року його знайомий на ім`я ОСОБА_11 попросив його забрати належний тому інструмент з буд. АДРЕСА_2 , який не бажав зустрічатися із господарем тому, що той з ним не розрахувався. В зв`язку із цим, він прийшов до дому цього господаря, стукав, але ніхто йому не відчинив. Потім він зайшов через калитку, у прибудові взяв інструмент у мішку та вийшов через калитку на вулицю. В подальшому, телефонував ОСОБА_12 , однак той не прийшов по інструмент, а потім інструмент вилучили працівники поліції, про що він повідомив телефоном ОСОБА_12 , який відповів, що розбереться із господарями будинку, разом з тим надалі ОСОБА_12 він не бачив.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчинені грабежу не визнав повністю, а у вчинені крадіжки визнав частково, бо до житла не проникав.

Так, мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, а саме на:

- показання потерпілого ОСОБА_9 , які він дав під час досудового розслідування в судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 225 КПК України, дослідженими в судовому засіданні, який пояснив, що він працює водієм-далекобійником, 23.05.2022 приблизно о 13 год він був у м. Ізмаїл, вийшов у місто, щоб поповнити рахунок на телефоні. Коли він йшов по вулиці телефон був у кармані, почув, що позаду їде велосипед, велосипедист вихопив у нього телефон і поїхав далі, в зв`язку з чим він почав кричати: «Грабіж!», але велосипедист не зупинився. Потім в поліції по фото він впізнавав особу, яка викрала його телефон;

- витяг з ЄРДР від 12.07.2022 у к/п № 0000509, згідно до якого 02.06.2022 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. надійшла заява від ОСОБА_9 про те, що 23.05.2022 близько 13 год невстановлена особа відкрито заволоділа його телефоном торгової марки «Samsung», чим йому була завдана майнова шкода (т. 1 а.с. 51);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.06.2022, згідно до якого ОСОБА_9 повідомив про обставини зазначеного кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 54);

- протокол огляду місця події від 03.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно із яким оглянуто ділянку місцевості по АДРЕСА_3, нічого не вилучено (т. 1 а.с. 55-59);

- заява ОСОБА_7 від 06.06.2022, згідно із якою він видав працівникам поліції мобільний телефон «Samsung» (т. 1 а.с. 60);

- заява ОСОБА_7 від 06.06.2022, згідно із якою він видав працівникам поліції сім картку оператора «Київстар» № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 61);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно до яких потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка 23.05.2022 близько 13 год на розі вулиць Покровської та Чкалова в м. Ізмаїл відкрито шляхом ривку заволоділа його телефоном «Samsung» (т. 1 а.с. 62-64);

- протокол огляду предмету від 06.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно до яких оглянуто мобільний телефон торгової марки «Samsung Galaxy A03 Core» у корпусі чорного кольору, в якому маються аккаунти на ім`я «… ОСОБА_13 » та «ОСОБА_16», закріплений номер НОМЕР_2 , імеі 1: НОМЕР_3 , імеі 2: НОМЕР_4 , наявні повідомлення в соціальних мережах та СМС (т. 1 а.с. 65-72);

- постанову про визнання і залучення до к/п речових доказів від 06.06.2022, згідно із якою до к/п долучено у якості речового доказу мобільний телефон «Samsung Galaxy A03», який видав ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 73);

- протокол огляду предмету від 06.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно до яких оглянуто сім картку мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 74-76);

- постанову про визнання і залучення до к/п речових доказів від 06.06.2022, згідно із якою до к/п долучено у якості речового доказу сім картку мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 77);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.06.2022, фото таблицю та відеозапис до нього, згідно до яких потерпілий ОСОБА_9 показав де та яким чином в нього 23.05.2022 близько 13 год на розі вулиць Покровської та Чкалова в м. Ізмаїл невідома особа відкрито шляхом ривку заволоділа його телефоном «Samsung» (т. 1 а.с. 86-92);

- протокол огляду предмету від 29.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно до яких оглянуто мобільний телефон «Samsung» у корпусі чорного кольору, який потерпілий ОСОБА_9 описав, як такий, що належить йому з його особистими даними (т. 1 а.с. 93-101);

- протоколом огляду предмету від 30.06.2022 та фото таблицю до нього, згідно до яких оглянуто сім картку мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_5 (т. 1 а.с. 101-103);

- висновок експерта від 21.06.2022 № СЕ-19/116-22/8502-ТВ та фото таблицю до нього, згідно до яких вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A03 Core» становить 3033 грн (т. 1 а.с. 112-115).

Разом з тим, мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, а саме на:

- показання потерпілої ОСОБА_14 про те, що їй належить домоволодіння АДРЕСА_2 , де станом на 2023 рік відбувався ремонт. В кінці серпня місяця 2023 року ввечері біля 17-18 год вона приїхала до вказаного будинку щоб перевірити стан виконання робіт, де побачила, що вхідна калитка вибита, а також вибиті двері в будинок. При цьому, в будинку знаходились різні інструменти, які були викрадені та які вона придбала раніше для ремонту, потім вона повідомила про подію до поліції та згодом всі інструменти їй повернули;

- витяг з ЄРДР від 24.08.2023 у к/п № 0001083, згідно з яким до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. надійшла заява від ОСОБА_10 про те, що в період часу з 18 год 21.08.2023 по 18 год 23.08.2023 невстановлена особа шляхом злому вхідних дверей проникла до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вчинила крадіжку інструментів, завдавши матеріальної шкоди (т. 1 а.с. 230);

- протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення від 23.08.2023, згідно з яким ОСОБА_10 повідомив про обставини зазначеного кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 233);

- протокол огляду місця події від 23.08.2023, схему та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено пошкодження вхідних дверей, вилучено один слід низу підошви взуття (т. 1 а.с. 235-246);

- протокол видачі та огляду предмету від 28.08.2023, згідно із яким ОСОБА_7 видав перфоратор «Bosch» «Professional GBH 2-26 DRE» в чемодані, пістолет для монтажної піни «Vist», кутову шліфувальну машину 7-125 «РОСТЕХ», фільтр до распіратора, 2 валика білого кольору «РОLАХ», упаковку кріплення для штукатурних маяків «ADVANTA» (т. 1 а.с. 247-248);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто 2 валика білого кольору «РОLАХ» (т. 1 а.с. 250-251);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто перфоратор «Bosch» «Professional GBH 2-26 DRE» в чемодані (т. 1 а.с. 252-254);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто кутову шліфувальну машину 7-125 «РОСТЕХ» (т. 2 а.с. 1-3);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто пістолет для монтажної піни «Vist» (т. 2 а.с. 4-5);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто упаковку кріплення для штукатурних маяків «ADVANTA» (т. 2 а.с. 6-7);

- протокол огляду предмету від 28.08.2023 та фото таблицю до нього, згідно із якими оглянуто фільтр до распіратора (т. 2 а.с. 8-9);

- висновок експерта від 08.09.2023 № СЕ-19/116-23/15324-ТВ та фото таблицю до нього, відповідно до яких вартість кутової шліфувальної машини «РОСТЕХ» становить 763,33 грн (т. 2 а.с. 11-14);

- висновок експерта від 07.09.2023 № СЕ-19/116-23/15320-ТВ та фото таблицю до нього, відповідно до яких вартість пістолету для монтажної піни «Vist» становить 185 грн (т. 2 а.с. 16-19);

- висновок експерта від 07.09.2023 № СЕ-19/116-23/15322-ТВ та фото таблицю до нього, відповідно до яких вартість перфоратора «Bosch» «Professional GBH 2-26 DRE» в чемодані становить 4733,33 грн (т. 2 а.с. 21-24);

- протоко пред`явлення речей для впізнання від 15.09.2023 та фото таблицю до нього, згідно до яких ОСОБА_10 серед інших речей впізнав кутову шліфувальну машину 7-125 «РОСТЕХ», як ту, яка була викрадена з його дому (т. 2 а.с. 25-29);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 15.09.2023 та фото таблицю до нього, згідно до яких ОСОБА_10 серед інших речей впізнав пістолет для монтажної піни «Vist», як той, що був викрадений з його дому (т. 2 а.с. 30-34);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 15.09.2023 та фото таблицю до нього, згідно до яких ОСОБА_10 серед інших речей впізнав перфоратор «Bosch» «Professional GBH 2-26 DRE» в чемодані, як той, що був викрадений з його дому (т. 2 а.с. 35-39);

- протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 18.09.2023, згідно до якого у ОСОБА_15 отримано відеозапис, який скопійовано на електронний носій інформації - DVD-R диск (т. 2 а.с. 42-45);

- протокол огляду відеозаписів від 18.09.2023 та 29.09.2023, фото таблиці до них та диск з відеозаписом, згідно до яких зафіксовано, що 22.08.2023 після 17 год ОСОБА_7 проникає на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки виходить з мішком білого кольору (т. 2 а.с. 47-58).

Вищенаведені докази, на переконання апеляційного суду, узгоджуються між собою, відповідають фактичним обставинам зазначеного кримінального провадження та судом 1-ої інстанції достатньо повно, чітко та зрозуміло викладена суть вказаних доказів та зазначено, яким саме чином ці докази підтверджують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в житло, в умовах воєнного стану.

Згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Логічний аналіз ч. 1 ст. 94 КПК України дає підстави дійти висновку про те, що оцінка доказів судом здійснюється за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, при цьому, сукупність зібраних доказів оцінюється з точки зору достатності та взаємозв`язку, необхідних для прийняття відповідного процесуального, в даному випадку, судового рішення.

Внутрішнє переконання - це такий стан свідомості суб`єкта оцінки, коли він вважає, що зібрані й перевірені у справі докази є достатніми для вирішення питання щодо наявності чи відсутності обставин, які входять до предмета доказування, або інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і впевнений у правильності свого висновку та готовий до практичних дій у відповідності з отриманими знаннями. Закон вимагає, щоб внутрішнє переконання було обґрунтованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, у справі «Кобець проти України» ЄСПЛ повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Система зібраних в кримінальному провадженні доказів повинна давати можливість зробити однозначний висновок як за кожним елементом предмета доказування, так і у справі загалом та усунути будь-які сумніви. Всі сумніви у справі підлягають об`єктивному вивченню, а якщо вичерпано можливості їх усунути, повинні тлумачитися та розв`язуватися на користь обвинуваченого.

В контексті наведеного апеляційний суд звертає увагу, що доводи ОСОБА_7 щодо неналежності як доказів показань потерпілих спростовуються матеріалами справи, адже потерпіла ОСОБА_14 була допитана судом безпосередньо в судовому засіданні 28.10.2024 під час розгляду обвинувального акту (т. 2, а.с. 209-210), при цьому потерпілий ОСОБА_9 , який працює водієм та має постійне місце проживання в Запорізькій області, допитувався слідчим суддею під час досудового розслідування в судовому засіданні 29.06.2022 в порядку ч. 1 ст. 225 КПК України, законність чого не оспорювалась апелянтом (т. 1 а.с. 175-176).

Апеляційний суд відхиляє доводи щодо відсутності показань свідків кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки сторона захисту належним чином не спростувала показання потерпілого ОСОБА_9 , за заявою якого до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, та який пояснив обставини справи, в тому числі під час проведення слідчого експерименту та в подальшому впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 як особу, яка відкрито викрала в нього телефон. Крім того, зібрані докази в справі підтверджують, що телефон, який належав потерпілому разом із його сім-картою знаходився у володінні ОСОБА_7 , підстав недовіряти показанням потерпілого ОСОБА_9 судом не встановлено, а зворотного (наприклад конфлікти між потерпілим та обвинуваченим, мотиви особистої помсти оговорити останнього тощо) в процесі розгляду справи не доведено.

Доводи щодо відсутності умислу у обвинуваченого ОСОБА_7 на таємне викрадення чужого майна, а саме будівельних інструментів, є неспроможними, оскільки сторона захисту не довела існування знайомого ОСОБА_12 та домовленостей між ним та обвинуваченим, тобто версія є непідтвердженою, хоча сторона захисту була забезпечена повним обсягом необхідних процесуальних прав для доведення своєї позиції та спростування обставин обвинувачення.

Окрім того, та обставина, що обвинувачений не продав викрадені інструменти на переконання апеляційного суду не може свідчити про відсутність в нього умислу на викрадення цих речей, оскільки злочин, передбачений ст. 185 КК України вважається закінченим з моменту коли винна особа повністю реалізувала умисел щодо заволодіння майном, а те як особа в подальшому буде розпоряджатися вказаним майном на кваліфікацію її дій не впливає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах провадження наявний відеозапис який чітко демонструє, що обвинувачений ОСОБА_7 без дозволу власника проник на територію та домоволодіння потерпілого та в подальшому покинув його з мішком, в якому знаходились викрадені інструменти, які згодом були вилучені правоохоронним органом за його місцем проживання.

При цьому, апеляційний суд вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що витяги ЄРДР не можуть бути доказом вини у вчиненні злочину, оскільки такі витяги не є процесуальним джерелом доказів, разом з тим в цій справі сукупність зібраних органом досудового розслідування доказів є достатньою для констатації вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, з огляду на що вказані доводи не впливають ані на правильність кваліфікації його дій, ані на встановлення його винуватості у їх вчиненні.

За таких обставин, доводи обвинуваченого були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції водночас не знайшли свого підтвердження, та колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді кримінального провадження судом 1-ої інстанції.

Водночас, з врахуванням обставини цього к/п, характеристик особи ОСОБА_7 , який фактично визнав свою вину тільки частково і лише за одним епізодом, на переконання колегії суддів, суд 1-ої інстанції дотримався приписів ст.ст. 50, 65 КК України та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, яке є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 відсутні, тому вирок суду 1-ої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.09.2025, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою - у той же строк з моменту вручення її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4