Справа № 128/2864/25
Провадження №11-кп/801/241/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 15.12.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Стрижавка Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України та засуджено до покарання

- за ч. 1 ст. 129 КК України - у виді обмеження волі на строк два роки;

- за ч. 1 ст. 345 КК України - у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 31.05.2025 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 57049 (п`ятдесят сім тисяч сорок дев`ять) гривень 60 копійок.

Вирішено питання з речовими доказами.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 29 травня 2025 року біля 18 год. 30 хв. прийшов до помешкання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та своєї баби ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими перебуває у родинних відносинах, а тому відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», останні є близькими родичами та на них поширювалася дія вказаного Закону, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, перебуваючи на території вказаного домоволодіння, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, через неприязні відносини на грутні сімейних питань щодо нерухомості, підійшов до приміщення літньої кухні та достовірно знаючи, що у ньому перебуває ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, маючи намір зайти в середину приміщення, підійшов до вхідних дверей, які були зачинені, та почав їх вибивати ногами, після чого вибив сітку у вікні, через яке проліз в середину приміщення, де агресивно себе поводячи, висловлював словесні погрози фізичної розправи та погрози вбивством у бік ОСОБА_10 ..

Відчуваючи реальну загрозу та побоюючись за своє життя і здоров`я, сприймаючи погрози фізичної розправи як реальні, ОСОБА_10 , зателефонувала до своєї дочки ОСОБА_9 , аби та захистила її від небезпечних дій ОСОБА_8 ..

ОСОБА_9 , яка реально сприйняла повідомлення ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення щодо своєї матері ОСОБА_8 , 29.05.2025 біля 18-46 год. здійснила виклик працівників поліції через спеціальну лінію «102» та негайно прибула за місцем свого проживання.

ОСОБА_8 , по прибуттю ОСОБА_9 до вказаного домоволодіння, розпочав з нею сварку, висловлюючи погрози вбивством в бік своєї матері ОСОБА_9 та баби ОСОБА_10 , свої погрози супроводжував агресивною поведінкою.

В подальшому, 29.05.2025 біля 19-00 год. на виклик за вказаною адресою прибули інспектор СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 та інспектор СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , будучи працівниками правоохоронного органу, під час несення служби у складі екіпажу «ЖАРТ-59», у форменному одязі з табельною вогнепальною зброєю, виконуючи покладені на них Законом України «Про Національну поліцію» та іншими підзаконними актами обов`язки, та розпочали словесне врегулювання конфлікту.

Під час цього працівники поліції здійснили перевірку ОСОБА_8 за базою «ІПНП» та з`ясували, що останній, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перебуває у розшуку як особа, яка ухиляється від призову на військову службу, у зв`язку з чим запропонували ОСОБА_8 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 для перевірки та уточнення даних, на що ОСОБА_8 , в грубій формі погодився, проте з умовою, що йому нададуть можливість переодягнутися за місцем свого проживання с-ще АДРЕСА_2 .

Так, 29.05.2025 біля 20-00 год. ОСОБА_8 , повернувшись до домоволодіння, де проживає його мати та баба, а саме: АДРЕСА_1 , продовжуючи конфлікт та словесну перепалку із ОСОБА_9 , перебуваючи на території даного домоволодіння, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на погрозу вбивством ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та працівникам поліції, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою викликати почуття тривоги і стурбованості, не маючи на меті позбавлення останніх життя, почав висловлювати на адресу присутніх погрози вбивством та фізичною розправою, усвідомлюючи, що тим самим викликає у них побоювання за своє життя та бажаючи цього.

На підтвердження своїх погроз, з метою змусити присутніх повірити у реальність своїх намірів та здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_8 дістав із кишені кофти, у яку він був одягнений, невідомий металевий предмет, зовні схожий на ручну гранату, витягнув із неї запобіжне кільце, яке в свою чергу слугує для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, при цьому утримуючи спусковий важіль рукою на вихідному положенні, не реагуючи на зауваження щодо припинення таких неправомірних дій, висловив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та працівникам поліції погрозу застосування невідомого предмету, зовні схожого на ручну гранату шляхом його підриву, чим викликав у них реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_8 погроз вбивством.

Після чого ОСОБА_8 , повернувши на вихідне місце запобіжне кільце до невідомого предмету зовні схожого на ручну гранату та пригрозивши потерпілим застосуванням даного предмета у разі здійснення будь-яких дій щодо його затримання, покинув місце події і пішов у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_8 здійснив реальну погрозу вбивством ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ..

Окрім того, ОСОБА_8 , 29 травня 2025 року біля 18 год. 30 хв., перебуваючи в помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання своєї матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та своєї баби ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи та людської гідності, через неприязні відносини підійшов до приміщення літньої кухні та достовірно знаючи, що у ньому перебуває ОСОБА_10 , яка є особою похилого віку, маючи намір зайти в середину приміщення, підійшов до вхідних дверей, які були зачинені, та почав їх вибивати ногами, після чого вибив сітку у вікні, через яке проліз в середину приміщення, де агресивно себе поводячи, висловлював словесні погрози фізичної розправи та погрози вбивством у бік ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ..

Так, 29.05.2025 біля 18-46 год. на спеціальну лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_9 з приводу того, що її син ОСОБА_8 вчиняє домашнє насильство, яке виражається у агресивній поведінці, побитті вікон будинку, словесній погрозі фізичною розправою.

В подальшому, 29.05.2025 біля 19-00 год. на виклик за вказаною адресою прибули інспектор СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 та інспектор СРПП Відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_12 , будучи працівниками правоохоронного органу, під час несення служби у складі екіпажу «ЖАРТ-59», у форменному одязі з табельною вогнепальною зброєю, виконуючи покладені на них Законом України «Про Національну поліцію» та іншими підзаконними актами обов`язки, та розпочали словесне врегулювання конфлікту.

Під час цього працівники поліції здійснили перевірку ОСОБА_8 за базою «ІПНП» та з`ясували, що останній, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», перебуває у розшуку як особа, яка ухиляється від призову на військову службу, у зв`язку з чим запропонували ОСОБА_8 проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 для перевірки та уточнення даних, на що ОСОБА_8 , в грубій формі погодився, проте з умовою, що йому нададуть можливість переодягнутися за місцем свого проживання с-ще АДРЕСА_2 .

Так, 29.05.2025 біля 20-00 год. ОСОБА_8 , повернувшись до домоволодіння, де проживає його мати та баба, а саме: АДРЕСА_1 , продовжуючи конфлікт та словесну перепалку із ОСОБА_9 , перебуваючи на території даного домоволодіння, усвідомлюючи, що поруч із ним перебувають працівники правоохоронного органу, на грунті раптово виниклого умислу, спрямованого на вчинення погрози вбивством працівникам правоохоронного органу та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що протидіє саме працівникам правоохоронного органу, які виконували свої службові обов`язки та були одягнені у форменний одяг, з метою перешкодити працівникам правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки та створення реальної загрози життю поліцейських, немаючи на меті позбавлення останніх життя, почав висловлювати на їх адресу погрози вбивством та фізичною розправою.

На підтвердження своїх погроз, з метою змусити потерпілих повірити у серйозність своїх намірів та реальність здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_8 дістав із кишені кофти, у яку був одягнений, невідомий металевий предмет, зовні схожий на ручну гранату, витягнув із неї запобіжне кільце, яке в свою чергу слугує для втримання спускового важеля на трубці ударного механізму, при цьому утримуючи спусковий важіль рукою на вихідному положенні, не реагуючи на зауваження щодо припинення таких неправомірних дій, висловив працівникам поліції та матері ОСОБА_9 та бабусі ОСОБА_10 погрозу застосування невідомого предмету, зовні схожого на ручну гранату шляхом його підриву, чим викликав у них реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_8 погроз вбивством.

Після чого ОСОБА_8 , повернувши на вихідне місце запобіжне кільце до невідомого предмету зовні схожого на ручну гранату та пригрозивши потерпілим застосуванням даного предмета у разі здійснення будь-яких дій щодо його затримання, покинув місце події і пішов у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_8 здійснив реальну погрозу вбивством ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Окрім того, ОСОБА_8 , у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 30.05.2025, маючи умисел на незаконне поводження з бойовими припасами, достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу на придбання та зберігання бойових припасів, в порушення вимог постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 24.01.1995, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 та Положення про дозвільну систему, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, діючи незаконно, шляхом знахідки придбав 27 патронів, що є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї патронами до гвинтівки калібру 7,62х53мм, які придатні для відстрілу та мають достатню вражаючу здатність; 6 предметів, що зовні схожі на набої калібру 7,62 мм; 4 предмета, що зовні схожі на набої калібру 7,62 мм; 13 предметів, що зовні схожі на набої калібру 7,62 мм; 13 предметів, що зовні схожі на набої калібру 5,45 мм; 5 предметів, що зовні схожі на набої калібру 15,45 мм; 26 предметів, що зовні схожі на набої калібру 7,62 мм; 3 предмети, що зовні схожі на набої калібру 14 мм; 49 предметів, що зовні схожі на набої калібру 5,45 мм, які зберігав за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу. Також, предмет, що зовні схожий на корпус гранати «М-67»; предмет, що зовні схожий на запал «М- 213»; предмет, що зовні схожий на корпус гранати «РГД-5»; предмет, що зовні схожий на запал «УЗРГМ-2»; предмет, що зовні схожий на корпус гранати «Ф-1»; предмет, що зовні схожий на запал «УЗРГМ», які зберігав у покинутому нежитловому приміщенні без адреси, що знаходиться на земельних ділянка з кадастровими номерами :04:001:0056, 052065900:04:001:0057, :04:001:0058, та відповідно до координат на карті мають точки: 49.3121910, 28.4512264, що в с-щі Стрижавка Вінницького району Вінницької області, не повідомивши про свою знахідку до правоохоронних органів.

В подальшому, 30.05.2025, відповідно до правил КПК України, передбаченими для проникнення до житла чи іншого володіння особи та проведення обшуку, до постановлення рішення суду, діючи у невідкладному випадку, в присутності двох понятих та із застосуванням безперервної аудіо-, відеофіксації, за місцем проживання ОСОБА_8 проведено обшук житлових та нежитлових приміщень будинку, а також інших господарських будівель і споруд, що по АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено вищевказані бойові припаси.

Відповідно до висновку судової експертизи двадцять сім патронів, що були надані на дослідження, являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними патронами калібру 7.62х53 мм, які придатні для стрільби та мають достатню вражаючу здатність.

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи металевий предмет сферичної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «GRENADE, HAND, FRAG, DELAY, M67 COMP LS-93J065-005 Р» - є корпусом наступальної осколкової ручної гранати М67 іноземного виробництва (США) промислового виготовлення військового призначення; металевий предмет циліндричної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «FUZE M213 СТJ11E 503-001» - є підривачем М213 іноземного виробництва (США) промислового виготовлення військового призначення. Металевий предмет зеленого кольору сферичної форми з гладкою поверхнею в конструктивному поєднанні з металевим предметом сріблястого кольору циліндричної форми з вигнутою пластиною - є наступальною осколковою ручною гранатою М67 іноземного виробництва (США), яка відноситься до бойового припасу. двадцять сім патронів, що були надані на дослідження, являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівочними патронами калібру 7.62х53 мм, які придатні для стрільби та мають достатню вражаючу здатність.

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями є корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення військового призначення; -металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною з маркувальними позначеннями «66 - 81 УЗРГМ-2 583» є підривачем «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення. Металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею в конструктивному поєднанні з металевим предметом циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною є наступальною осколковою ручною гранатою РГ Д-5, яка відноситься до бойового припасу.

Відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи металевий предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею із маркувальними позначеннями «107 46-80 T» - є корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 промислового виготовлення військового призначення; -металевий предмет циліндричної форми із зигзагоподібною пластиною та маркувальними позначеннями «216-78 УЗРГМ УЗЧП», «УЗРГМ-2 386-9- 79» - є підривачем « уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ» промислового виготовлення військового призначення. В конструктивному поєднанні дані предмети відносяться до бойового припасу. Оборонна осколкова ручна граната Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій захисник не погоджується із оскаржуваним вироком в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Вважає, що вирок суду занадто суворим.

Стверджує, що ОСОБА_8 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, багато пожалкував про вчинене ним кримінальне правопорушення.

Щодо характеризуючих даних. То ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання, застосувати щодо ОСОБА_8 вимог ст.ст. 69, 75 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь головуючого, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, апелянт не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляційній скарзі.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України, є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, судом повинні враховуватись ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання у відповідності до вимог ст.ст. 66, 67 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Районний суд при винесенні вироку, зазначених вимог закону дотримався в повній мірі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Зокрема районний суд врахував, що вчинене кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до нетяжких та тяжкого злочинів.

Враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 районний суд визнав щире каяття. Обставинами, які обтяжують покарання визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних стосунках.

Враховуючи зазначені обставини, районний суд не вбачав підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник посилається на необхідність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Встановлені районним судом обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 , злочинів, та не можуть бути підставою для застосування щодо нього вимоги ст. 69 КК України.

Суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкціями закону, за якими визнав ОСОБА_8 винуватим, вважав за необхідне призначити останньому остаточне покарання із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

При цьому, обвинувачений, будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та відсутність в нього наміру стати на шлях виправлення, дотримуватись загальноприйнятих норм поведінки у суспільстві, мати стабільне та законне джерело доходу і займатись суспільно корисною працею.

Крім того, ОСОБА_8 розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, , що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим відсутні інші стримуючи фактори у запобіганні вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, системний характер вчинення обвинуваченим умисних злочинів, зокрема, проти особи похилого віку та особи. з якою перебуває у родинних відносинах, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та про високий рівень суспільної небезпечності, а тому колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в його ізоляції від суспільства.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що обвинуваченому ОСОБА_8 призначено занадто суворе покарання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме таке покарання відповідає тяжкості кримінальним правопорушенням, особі обвинуваченого та наслідкам, що настали, а тому його не можна вважати явно несправедливим.

Так, відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично врахував усі відомості, що характеризують особу обвинуваченого, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити б про явну суворість призначеного покарання у межах санкцій за якими визнав ОСОБА_8 винним.

Ті обставини, що обвинувачений свою вину визнав та щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є достатніми обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не дає підстав для призначення покарання із застосуванням положень статей 69 КК України у даному конкретному випадку.

Крім того, стороною захисту не надані відомості та докази, які б підтверджували вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Таким чином, підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, колегія суддів не вбачає, так як обставини, на які посилається апелянт, не вказують на необхідність обґрунтованого застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України.

Саме покарання у виді позбавлення волі, у цьому випадку, буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

У зв`язку з викладеним, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_8 є належно мотивованим, обґрунтованим, законним, а тому відсутні правові підстави для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 15.12.2025 року відносно ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4