печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6570/26-к
пр. № 1-кс-6283/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000006 від 06.01.2025, про тимчасовий доступ до речей і документів,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2026 в провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання сторони захисту у кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2025 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, та перебувають у володінні оператора мобільного зв?язку Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ).

Захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомлено.

Слідчий ГСУ НП України ОСОБА_5 до суду направив заяву про розгляд клопотання за його відстності, просив відмовити у задоволенні клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 163 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона захисту вказує, що слідчими Головного слідчого управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про початок якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06.01.2025 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. ст. 369 Кримінального кодексу України.

В межах вказаного провадження 04.09.2025 ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п. п. 1, 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. ст. 369 КК України.

Захисник наголошує на необґрунтованості повідомлення про підозру та відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження висунутих стороною обвинувачення тверджень.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_6 , отримавши від ОСОБА_3 певну інформацію, розпочав стеження за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , до якого без відома та погодження з ОСОБА_3 залучив свого знайомого ОСОБА_9 .

Водночас із протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 17.06.2025 року вбачається, що наприкінці березня ОСОБА_6 звернувся до нього з пропозицією здійснювати спостереження за особою у м. Дніпро, повідомивши про наявність «замовників», які готові сплачувати кошти за збирання компрометуючої інформації, та зазначивши, що замовником є ОСОБА_3 . Разом із тим, будь-яких підтверджень фактичного погодження чи доручення з боку ОСОБА_3 на вчинення таких дій матеріали не містять.

Після виявлення ОСОБА_7 трекера на власному автомобілі ОСОБА_9 стало відомо про намір останнього зустрітися з ним. Про заплановану зустріч ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_6 , при цьому, за його ж показаннями, ОСОБА_3 про це поінформовано не було. Більше того, саме ОСОБА_9 ініціював пропозицію ОСОБА_7 поспілкуватися із ОСОБА_6 , на що останній погодився.

За показаннями свідка, під час зустрічі з ОСОБА_7 ОСОБА_6 повідомив про нібито негативне ставлення ОСОБА_3 та його родини до ОСОБА_7 , а також про їх готовність вдатись до крайніх заходів, у тому числі до вбивства. Надалі всі деталі нібито підготовки до злочину ОСОБА_6 викладав особисто як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_7 .

Отже, аналіз наведених обставин свідчить про відсутність будь-яких дій чи вказівок з боку ОСОБА_3 щодо залучення ОСОБА_9 до спостереження. Рішення про його залучення, координацію дій та комунікацію з ОСОБА_7 ОСОБА_6 приймав самостійно, без повідомлення ОСОБА_3 , що спростовує версію обвинувачення про існування узгодженого плану підготовки умисного вбивства та наявність організованості дій між зазначеними особами.

Крім того, хоча у змісті повідомлення про підозру не зазначено прізвище ОСОБА_10 , протокол його допиту від 11.04.2025 року, на переконання сторони захисту, містить ознаки можливої провокації злочину.

Зі змісту допиту вбачається, що у березні 2024 року під час особистої зустрічі ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що ОСОБА_3 цікавиться способом життя окремих осіб з огляду на підозри щодо їх можливої протиправної діяльності та з метою отримання доказів. При цьому ОСОБА_6 наголошував на відсутності будь-яких серйозних намірів.

Згодом, під час повторної зустрічі, ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння повідомив, що тривалий час здійснював спостереження за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак протиправної діяльності не виявив, водночас отримавши матеріальну вигоду. У відповідь ОСОБА_10 висловив зацікавленість займатися аналогічною діяльністю за умови її законності та належної оплати.

Таким чином, зі змісту допитів убачається, що ініціативність, формування змісту розмов та подальший розвиток подій виходили від ОСОБА_6 , що підлягає оцінці суду в контексті перевірки доводів сторони захисту про можливу провокацію злочину.

ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_10 , що підтримує тривалі довірчі відносини з ОСОБА_3 , однак запропонував альтернативний спосіб «підзаробітку», який полягав у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При цьому на уточнююче запитання щодо ролі ОСОБА_3 ОСОБА_6 зазначив, що останній фактично участі не братиме, обмежившись здійсненням «замовлення» та оплатою.

Зазначені обставини свідчать про те, що ініціатива, організація та намір реалізації злочину виходили від ОСОБА_6 , а не від ОСОБА_3 . Розмови з ОСОБА_10 велися ОСОБА_6 самостійно, без відома та доручення ОСОБА_3 .

Крім того, за даними сторони захисту, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до та під час подій, які стороною обвинувачення кваліфіковані як підготовка до умисного вбивства, систематично контактували з ОСОБА_7 , зокрема засобами мобільного зв`язку та месенджерів. Із показань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що після виявлення ОСОБА_7 пристрою стеження на автомобілі між ним та ОСОБА_9 відбувався обмін інформацією щодо обставин встановлення трекера та організації зустрічі, про що ОСОБА_3 повідомлений не був.

З огляду на викладене, з метою перевірки версії про можливу провокацію злочину стооні захисту необхідно встановити характер, ініціативність, частоту та тривалість мобільних з`єднань ОСОБА_7 із ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зокрема за номером НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_7 до затримання ОСОБА_3 04.09.2025 року.

Як зазначає сторона захисту, єдиним процесуальним способом отримання зазначених відомостей є надання тимчасового доступу до речей і документів, що містять інформацію про історію відповідних мобільних з`єднань, яка має істотне значення для встановлення фактичних обставин кримінального провадження та може підтвердити або спростувати факт провокації злочину.

Вказана інформація перебуває у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ).

Відповідно до частини третьої ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Виходячи зі змісту вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів.

Копії документів, які містяться в ЄДР та інших Реєстрах, матимуть значення доказів у кримінальному провадженні і можуть бути використані для встановлення інших обставин, що підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.ст. 159, 160 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження (у т. ч. потерпілому, пункт 19 частини першої ст. 3 КПК України) особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії на підставі ухвали слідчого судді, яка, у свою чергу, виноситься за результатами розгляду відповідного клопотання.

Згідно із частиною першою, третьою ст. 93 КПК України, потерпілий має право на збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до частини другої ст. 163 КПК України, якщо сторона кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, клопотання може бути розглянуто слідчим суддею без виклику особи, у володінні якої вони знаходяться.

Аналізуючи вказані норми, слід дійти висновку, що тимчасовий доступ до речей та документів - це захід забезпечення кримінального провадження, за допомогою якого сторона кримінального провадження має можливість, на підставі ухвали слідчого судді, отримати докази, в обґрунтування тих, чи інших обставин кримінального провадження.

Частиною п`ятою статті 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані матеріали в його обґрунтування, дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити частково, оскільки стороною захисту доведено, необхідність та можливість вжиття такого засобу забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів, що спрямоване на виконання завдань кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Водночас слідчий суддя вважає за необхідне обмежити період надання запитуваної інформації з 01.03.2024 року по 04.09.2025 року включно, оскільки такий часовий проміжок є достатнім для досягнення мети досудового розслідування та забезпечення повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 93, 107, 159, 160, 162, 163, ст. 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Надати захиснику підозрюваного ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС N? 10917/10 від 29.12.2022 року) дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні оператора мобільного зв?язку Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також в інших будівлях і приміщеннях компанії та її структурних підрозділів, де може знаходитись (зберігатися) інформація в електронному та друкованому вигляді, з можливістю виготовлення копій документів, що містять відомості про: час, дати і тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор, прив?язку до базових станцій та їх адресу, а також адресу місцеперебування абонента відповідного телефонного номера в момент кожного вхідного та вихідного телефонного з?єднання із зазначенням типу з єднання, ідентифікатора (IMEI, IMSI), час та адресат вхідних та вихідних SMS-повідомлень і інформацію про Інтернет-трафік, з урахуванням нульових дзвінків номеру телефону НОМЕР_2 за період з 01.03.2024 року по 04.09.2025 року включно.

Визначити строк дії ухвали тривалістю два місяці, який обраховувати з дня постановлення ухвали слідчим суддею.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Ухвала виготовлена в двох примірниках.

Примірник 1 - матеріали судового провадження

Примірник 2 та завірена копія - надано адвокату.

Слідчий суддя ОСОБА_1