Провадження №1-кп/748/84/26
Єдиний унікальний№ 748/5165/24
УХВАЛА

31 березня 2026 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000404 від 02 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ягідне Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю: ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурором подано клопотання про застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, вказуючи, що наявний ризик переховування від суду. Також прокурор зазначив, що раніше вносилось до суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з продовженням проходження військової служби, під час розгляду якого ОСОБА_3 не погодився з поданим клопотанням.

Захисник просила відмовити в задоволенні поданого клопотання та враховуючи особу обвинуваченого, його сталі соціальні зв`язки застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки він має бажання продовжити військову службу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до п.4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за яке передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі. Кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді з 11 грудня 2024 року, розгляд відкладався за клопотаннями сторони захисту, у зв`язку з неявкою обвинуваченого в судові засідання, при цьому ОСОБА_3 вказував, що має бажання повернутись для проходження військової служби, з приводу чого готує документи. В подальшому ОСОБА_3 почав ухилятись від явки до суду, у зв`язку з чим до нього був застосований привід, в подальшому ОСОБА_3 був оголошений в розшук, оскільки встановити його місце проживання виявилось неможливим, на телефонні дзвінки останній не відповідав. Раніше прокурором до суду надавалось клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з продовженням проходження військової служби, яке повернуто прокурору у зв`язку з відсутністю згоди ОСОБА_3 на таке звільнення.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те, що останній не з`являвся до суду, намагався затягнути розгляд справи, судом застосовувався привід та ОСОБА_3 оголошувався в розшук.

Слід зазначити, що у відповідності до ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а у разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд. Зазначений обов`язок ОСОБА_3 не виконав, що свідчить про його неналежну процесуальну поведінку. В період з 19.09.2025 року по день затримання ОСОБА_3 31.03.2026, останній, знаючи про перебування кримінального провадження стосовно нього в суді жодного разу не поцікавився про дату наступного судового засідання, був оголошений в розшук, а отже дійсно існує реальний ризик переховування від суду. При цьому не має значення скільки разів обвинувачений не з`явився в судове засідання, оскільки він порушив свій обов`язок, передбачений п. 1 ч.7 ст.42 КПК України.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеному ризику шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено, а тому з урахуванням процесуальної поведінки ОСОБА_3 в ході судового розгляду суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні в тому числі, щодо злочину, передбаченого ст.407 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що у даному кримінальному провадженні застосування застави як запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 з огляду на характер вчиненого протиправного діяння, що йому інкримінується, те, що останній був оголошений в розшук і затриманий тільки завдяки діям працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За встановлених обставин ОСОБА_3 втратив довіру суду і судом не вбачається обгрунтованих підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також для визначення розміру застави, оскільки суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу та визначення розміру застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 197 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 31 березня 2026 року, з подальшим його утриманням в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Строк дії ухвали - до 30 травня 2026 року включно.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1