ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/351/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/101/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2026 року в кримінальному провадженні №0000036 від 23.03.2026р. за ч. 2 ст. 194 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого про застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 травня 2026 року.Також, визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_7 в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста ) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цьому етапі кримінального провадження є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26.03.2026р. про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого і застосувати більш м`який запобіжний захід, та звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що:

- пред`явлена ОСОБА_7 підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали не було жодних свідчень очевидців, які би вказували безпосередньо на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила інкриміновані дії;

- усі доводи сторони обвинувачення ґрунтуються на письмових матеріалах, які не містять прямих доказів фізичної присутності ОСОБА_7 на місці події або його безпосередньої участі у вчиненні інкримінованого злочину;

- жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, належним чином не доведений та не підтверджений об`єктивними даними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 від 23.03.2026р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

25.03.2026 о 07 год. 47 хв. ОСОБА_7 був затриманий старшим слідчим СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_9 , в порядку ст. 615 КПК України.

26 березня 2026 року слідчий звернувся з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що в даному випадку слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався.

Так, згідно оскарженої ухвали, слідчий суддя визнав установленим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Такий висновок підтверджується даними доданих до клопотання органу досудового розслідування матеріалів, зокрема відомостями, які містять : протокол огляду місця події від 23.03.2026; протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.03.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.03.2026; протокол огляду аудіозапису від 25.03.2026; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2026; протокол обшуку від 25.03.2026; повідомлення про підозру від 25.03.2026; протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 25.03.2026; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 25.03.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_13 . Від 25.03.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідчень очевидців на момент постановлення ухвали слідчого судді є безпідставним, оскільки на момент постановлення оскаржуваної ухвали 26.03.2026 року в матеріалах кримінального провадження вже містилися зафіксовані у відповідних протоколах допитів показання як потерпілого, так і свідків, які є належними процесуальними джерелами доказів та підлягають оцінці в сукупності з іншими доказами, що спростовує твердження про відсутність будь-яких свідчень, які вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого правопорушення.

Що стосується доводів захисника про те, що усі доводи сторони обвинувачення ґрунтуються на письмових матеріалах, які не містять прямих доказів фізичної присутності ОСОБА_7 на місці події або його безпосередньої участі у вчиненні інкримінованого злочину, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.03.2026 року(а.с.26); протоколів допиту свідка ОСОБА_12 від 23.03.2026 року (а.с.29) та свідка ОСОБА_10 від 23.03.2026 року (а.с.33), а також додаткового протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2026 року (а.с.48) вони вказують, що під час виявлення пожежі бачили поряд саме підозрюваного ОСОБА_7 при цьому, усі свідчення потерпілого і свідків є логічними та узгоджуються між собою за хронологією повідомлених ними подій.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про наявність у цій справі ризиків передбачених п.п. 1,3,5 частини першої статті 177 КПК України, обсяг яких в сукупності з даними про особу підозрюваного не дають підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути достатнім мотивом для уникнення відповідальності. Крім того, з доданих до клопотання слідчого матеріалів службового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з приводу чого 28.02.2025р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0001506 про вчинення кримінального правопорушення кримінального провадження від за ч. 5 ст. 407 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється Третім слідчим відділом ТУ ДБР у м.Рівне. Наведене в сукупності свідчить про наявність обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися та тривалий час не повертатися до місця постійного проживання.

Ризик незаконного впливу на свідків та експертів обґрунтовується тим, що їх показання, як уже отримані під час досудового розслідування, так і ті, що можуть бути отримані надалі, відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, при цьому згідно зі ст. 23, 224 КПК України їх оцінка здійснюється судом на підставі безпосереднього сприйняття у судовому засіданні, у зв`язку з чим ризик впливу на таких осіб існує як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду до моменту безпосереднього отримання та дослідження їх показань судом.

Також, як видно із протоколу огляду аудіозапису від 25.03.2026 року (а.с.37-47), підозрюваний ОСОБА_7 після подій інкримінованого йому злочину неодноразово погрожував свідку ОСОБА_10 , місце проживання якої він знає, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі він може чинити тиск на неї з метою зміни або відмови від показань.

Ризик вчинення кримінальних правопорушень підтверджується даними про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не одноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125, ч.3 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та востаннє за ч. 3 ст. 296 КК України, тому перебуваючи на волі не маючи постійного джерела доходу, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи усі наведені обставини та відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів, перевіривши доводи сторін та матеріали провадження приходить до висновку, що з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК України, обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є пропорційним заходом для запобігання наявним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відтак, доводи сторони захисту не надають підстав для можливості застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування такого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді є необґрунтованими, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404,407,422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 26 березня 2026 року, відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді