Справа № 127/7006/17
Провадження № 1-кп/243/147/2026
УХВАЛА

про здійснення спеціального судового провадження та

призначення до судового розгляду

13 березня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 09.02.2017, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Торецьк Донецької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає фактично у м. Горлівка Донецької області, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 09.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Від прокурора на адресу суду надійшло клопотання про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 . В обґрунтування заявленого прокурор зазначив наступне.

Під час досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень 18.01.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. В подальшому, 01.02.2017, повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

У ході досудового розслідування слідчим у кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_7 за відомою адресою проживання також скеровувалися повістки про виклик його як підозрюваного до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області для проведення слідчих (розшукових) дій. Проте, ОСОБА_7 до слідчого відділу Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області для його допиту, проведення із ним інших слідчих (розшукових) і процесуальних дій не з`явився без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Статтею 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом. Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Так, постановою слідчого, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_7 01.02.2017 оголошено у розшук, який доручено виконувати відділу контррозвідки Управління Служби Безпеки України у Вінницькій області.

Надалі, ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2017, враховуючи матеріали кримінального провадження, задоволено клопотання слідчого, погодженого з прокурором, та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.02.2017 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Згідно із ч. 8 ст. 135 КПК України, повістки про виклик до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для участі судових засіданнях опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора, що підтверджується раніше долученими документами до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи), тому обвинувачений ОСОБА_7 вважається належним чином ознайомленим з їх змістом і відповідно із датами судових засідань (підтвердження щодо судових повісток про виклики та дат публікацій містяться у тому числі в матеріалах судової справи).

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, що становить значну суспільну небезпеку. Санкцією статті, що інкримінується, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Більше того, саме діяльність ОСОБА_7 та інших осіб з такою ж антиукраїнською позицією сприяли та створювали підґрунтя для подальшого повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, що потягло за собою тяжкі наслідки, загибель від дій окупаційних військ тисяч українських військових та цивільних, у тому числі дітей, а також нанесення непоправної шкоди екології, знищення цілих міст окупаційними військами.

Згідно з ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Так, відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», окремі райони Донецької області з 07.04.2014 перебувають під тимчасовою окупацією Російської Федерації.

Згідно з матеріалами досудового розслідування, ОСОБА_7 постійно перебував на тимчасово окупованій території України. Окрім цього, відповідно до листа Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 53/2/52- 3253 від 11.11.2025, розшукуваний ОСОБА_7 продовжує перебувати на тимчасово окупованій території та на підконтрольну територію України виїздів не здійснював.

Участь захисника під час здійснення спеціального досудового розслідування та у спеціальному судовому провадженні є обов`язковою, та дотримувалася як на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження, так і під час судового розгляду. Зазначене свідчить про безумовне дотримання прав обвинуваченого, що гарантовані йому чинним кримінальним процесуальним законом України.

Отже, на даний час обвинувачений переховується від суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук, а також належним чином неодноразово повідомлявся про дату та часу судового засідання, однак до суду не з`являвся.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника.

На підставі викладеного, прокурор просить: розгляд обвинувального акта стосовно ОСОБА_7 , 02.06.1966 у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.02.2017 за ч. 1 ст. 258-3 КК України, здійснювати в порядку спеціального судового провадження; прийняти рішення, передбачене п. 5 ч. 3. ст. 314 КПК України, а саме призначити судовий розгляд на підставі вищезазначеного обвинувального акта; судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів.

В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, просив постановити ухвалу про здійснення по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 спеціального судового провадження. Також прокурор просив призначити по кримінальному провадженню судовий розгляд у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, просив вирішити клопотання прокурора щодо здійснення спеціального судового провадження відносно ОСОБА_7 на розсуд суду.

Судова колегія, з метою підготовки до судового розгляду, вислухавши думку учасників процесу, встановила наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В цьому випадку, суд вважає, що справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Справа розглядатиметься у відкритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Таким чином, судова колегія вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Що стосується клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає наступне.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності...». Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, але суд у будь-якому випадку має здійснити ретельну перевірку наведеної обставини.

Відповідні права та можливості обвинуваченого визначені ст. 42 КПК України.

Ключове значення в цьому випадку має відігравати повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (рішення ЄСПЛ у справі «Сейдовіч проти Італії»).

Можливість судового розгляду справи у кримінальному проваджені у разі неприбуття обвинуваченого за викликом суду шляхом здійснення спеціального судового провадження передбачена у ч. 3 ст. 323 КПК України.

Так, за змістом абз. 1 цієї частини передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

В свою чергу, за змістом ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається серед переліку певних злочинів й посилання на ст. 258-3 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_7 .

Щодо обставин про переховування обвинуваченого від суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що дає можливість суду провести судовий розгляд за відсутності обвинуваченого (in absentia), то суд проаналізує це окремо.

Судова колегія вважає, що подальший розгляд кримінального провадження № 0000086 від 09.02.2017 шляхом здійснення спеціального судового провадження не порушуватиме права обвинуваченого на справедливий суд, з огляду на таке.

Під час розгляду цього кримінального провадження наявні всі засоби і можливості дотримання стандартів судового розгляду, викладені у Резолюції 11 комітету Міністрів Ради Європи від 19 січня 1973 року «Про критерії, що регламентують розгляд, проведений за відсутності обвинуваченого», якою регламентується наступне:

«1. Справу жодної особи не може бути розглянуто, якщо до цього її ефективно протягом часу, що дозволяє їй з`явитися в суд і підготувати свій захист, не було оповіщено повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

2. Повістки повинні вказувати на наслідки неявки обвинуваченого на розгляд.

3. Коли суд встановить, що обвинуваченому, який не з`явився на розгляд, була вручена (atteint) повістка, він повинен розпорядитися про відкладення розгляду, якщо визнає, що особиста присутність обвинуваченого є обов`язковою, або якщо є підстави вважати, що у нього виникли перешкоди для явки.

4. Справа обвинуваченого не повинна розглядатися в його відсутність, якщо можливо і бажано перенести розгляд на територію іншої держави або звернутися із запитом про видачу.

5. Коли справа обвинуваченого розглядається в його відсутність, докази повинні збиратися звичайними способами, а захист повинен мати право втручатися в цей процес.

6. Судове рішення, прийняте за відсутності обвинуваченого, має бути доведено до його відома згідно з правилами вручення повісток для явки в суд, і період часу для оскарження не повинен починатися раніше, ніж особа, щодо якої винесено вирок, не отримає ефективного повідомлення про винесене судове рішення, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

7. Кожен, чия справа розглядалася в його відсутність, повинен мати можливість оскаржити це судове рішення будь-якими доступними йому засобами, якби він був присутній.

8. Особа, справу якої було розглянуто в її відсутність, і якій не була належним чином і в належній формі вручена повістка, повинна мати правовий засіб захисту, що дозволяє їй анулювати судове рішення.

9. Особа, справу якої розглянуто в її відсутність, але якій повістка була належним чином вручена, має право на повторний розгляд справи в звичайному порядку, якщо ця особа може довести, що її відсутність і факт того, що вона не могла проінформувати суддю у справі, були викликані обставинами, що знаходяться за межами її контролю».

Європейський Суд з прав людини з особливою увагою ставиться до судового розгляду справ за відсутності обвинуваченого. У рішенні ЄСПЛ «Медєніца проти Швейцарії» суд зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Кримінальний процесуальний закон України надає обвинуваченим всі необхідні можливості в рамках спеціального судового провадження, щодо необхідності дотримання яких у справах за відсутності обвинуваченого (in absentia), висловлюється у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема, надає право обвинуваченим за бажанням бути присутніми при розгляді кримінального провадження, право виробити лінію захисту, право на юридичну допомогу, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Загалом судом по цьому кримінальному провадженню, від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до завершення проведення підготовчих дій, проведено шість судових засідань: 04.12.2025, 22.12.2025, 22.01.2026, 29.01.2026, 12.02.2026 та 13.03.2026.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Місце реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 значиться на тимчасово окупованій території Донецької області: АДРЕСА_1 , та фактично обвинувачений проживає у м. Горлівка Донецької області, та як вбачається з доданих до клопотання прокурора матеріалів досудового розслідування цього кримінального провадження, 01.02.2017, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук, проведення якого доручено КР УСБУ у Вінницькій області, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 за викликами органу досудового розслідування не з`являвся, постійно перебував на тимчасово окупованій території Донецької області та не перетинав лінію розмежування. В подальшому 21.02.2017 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/3595/17, провадження № 1-кс/127/1419/17, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.02.2017 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Виклики підозрюваного ОСОБА_7 до органу досудового розслідування здійснювались шляхом публікації оголошень в газеті «Урядовий кур`єр», яка відноситься до засобів масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

12.07.2017 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, надійшов для розгляду до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Під час здійснення підготовчого провадження обвинувачений ОСОБА_7 в судові засідання за викликами суду не з`являвся, у зв`язку з чим ухвалою суду від 11.04.2018 його було оголошено в розшук на підставі положень ст. 335 КПК України, судове провадження було зупинено.

Згідно інформації Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 44789-25 від 11.11.2025, встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України та приймає участь у бойових діях проти Збройних Сил України. Станом на 06.11.2025 фактів можливого перетину ОСОБА_7 Державного кордону України не зафіксовано.

У відповідності до інформації національного оператору поштового зв`язку України АТ «Укрпошта», оприлюдненої на офіційному сайті товариства ukrposhta.ua, а також на Урядовому порталі Єдиного веб-порталу органів виконавчої влади України, починаючи з 27.11.2014 УДППЗ «Укрпошта» зупинила приймання і доставку поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» питання поштового обміну з тимчасово окупованими територіями України не врегульовано.

Відновлення діяльності АТ «Укрпошта» на тимчасово окупованих територіях України, може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Отже, на теперішній час, у зв`язку з відсутністю поштового зв`язку з тимчасово окупованою територією Донецької області, де, згідно з наданими даними, мешкає обвинувачений, неможливо викликати ОСОБА_7 до суду стандартними засобами, зокрема, шляхом направлення за його адресою судової повістки рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням про його вручення або не вручення особі.

Водночас, за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення процесуального закону судом були дотримані.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 продовжує ухилятися від суду, його фактичне місцезнаходження не встановлено й на теперішній час, проте, відомо, що обвинувачений перебуває на тимчасово окупованій території України, судові повістки про виклик ОСОБА_7 до суду для участі в підготовчому розгляді кримінального провадження були опубліковані в газетах «Урядовий кур`єр», «Голос України», на офіційному веб-порталі «Судова влада», а також на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України.

Так, судові повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 до суду були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме - у газеті «Голос України» № 247 (499) від 24.12.2025 - в судові засідання на 22.01.2026, 29.01.2026, 12.02.2026, та у газеті «Урядовий кур`єр» № 51 (8243) від 05.03.2026 - в судове засідання на 13.03.2026.

Також, повістки про виклик до суду для ОСОБА_7 публікувались на веб-сайті Офісу Генерального прокурора, на офіційному порталі «Судова влада» та надсилались захиснику обвинуваченого.

Однак, за викликами ОСОБА_7 не з`являвся.

З огляду на наявні матеріали кримінального провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані судом, стороною обвинувачення та стороною захисту для повідомлення обвинуваченого про проведення судового засідання.

Враховуючи викладені висновки про належність здійснення викликів і повідомлень в рамках кримінального провадження, суд оцінює дії обвинуваченого як такі, що мають на меті переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), «під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку».

Наведена позиція була додатково підтверджена постановами Верховного Суду від 19 червня 2018 року по справі № 659/234/16-к та 30 травня 2019 року по справі № 639/793/17.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (провадження № 51-9040км18) на підставі аналізу положень ч. 1 ст. 281 КПК колегія суддів дійшла висновку, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження».

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 242/3982/16-к зазначено, що «за таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, відповідно до яких органом досудового розслідування вичерпано всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про підозру, та належним чином виконані вимоги закону щодо вручення письмового повідомлення про підозру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Виходячи з тих заходів, які були вжиті органом досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1, Верховний Суд не знаходить підстав вважати, що останній не був повідомлений про наявність кримінального провадження відносно нього. У зв`язку з цим він мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, оскільки відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади. Він також мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Поряд з цим, для захисту інтересів ОСОБА_1 державою був залучений захисник, касаційна скарга якого є предметом розгляду суду касаційної інстанції».

Аналіз загального змісту наведеної судової практики, з урахуванням конкретних обставини цього провадження, дозволяє дійти висновку про можливість здійснювати подальший розгляд у формі спеціального судового провадження з дотриманням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, у тому числі вищенаведеної практики ЄСПЛ, практики Верховного Суду, та що такий розгляд не призводить до порушення ст. 6 Конвенції, положень Конституції України, та положень КПК України.

Право людини і громадянина на судовий захист належить до громадянських прав, при чому, містить в собі юридичну гарантію від свавілля як з боку як держави, так і окремих осіб. Держава має забезпечувати захист прав особи, у тому числі шляхом реалізації завдань кримінального судочинства.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Тобто, забезпечення гарантії того, що особа, якій у встановленому порядку висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, має постати перед судом, спрямоване на захист не тільки інтересів усього суспільства, але й кожного окремого громадянина держави.

Можливість розглянути справу і прийняти у ній рішення за відсутності обвинуваченого відповідає загальним засадам демократичного суспільства. Необхідні критерії для такого розгляду закріплені у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи «Про критерії, що регламентують розгляд, що здійснюється за відсутності обвинуваченого» та Рекомендаціях № 6 R (87)18 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо спрощення кримінального судочинства».

Сумісність обмежень, передбачених національним законодавством, з правом доступу до суду, гарантованим статтею 6 Конвенції, має залежати від особливостей конкретного провадження. Право на участь у розгляді справи, гарантоване статтею 6 Конвенції, не є абсолютним, і має існувати розумна пропорційність між використовуваними засобами та метою, яку прагнуть досягти. Відповідні обмеження не повинні перешкоджати здійсненню права таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права.

Оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.02.2017, висунуте щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, досудове розслідування кримінального провадження № 0000086 від 09.02.2017 відносно ОСОБА_7 проводилось в формі спеціального досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_7 , який, згідно з доданими до клопотання прокурора доказами, перебуває на тимчасово окупованій території, повідомлений належним чином про розгляд судом кримінального провадження відносно нього в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації повісток про виклик до суду в газетах «Голос України» та «Урядовий кур`єр», що відносяться до засобів масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, має змогу отримувати інформацію щодо розгляду цього кримінального провадження, однак, в діях обвинуваченого вбачаються спроби переховування від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 4-1) введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене, враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який систематично продовжується та діє на теперішній час, судова колегія вважає можливим надати учасникам кримінального провадження можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, згідно ст. 336 КПК України, використовуючи власні технічні засоби та кваліфікований електронний підпис згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної систем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 31, 42, 93, 135, 314, 315, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, здійснювати за відсутності обвинуваченого (in absentia) в порядку спеціального судового провадження.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження положення ч. 4 ст. 323 КПК України, що у разі, якщо після постановлення ухвали про спеціальне судове провадження обвинувачений з`явився або був доставлений до суду, судовий розгляд продовжується з моменту постановлення такої ухвали згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Призначити у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, судовий розгляд у відкритому судовому засіданні 23 березня 2026 року о 14 годині 10 хвилин.

Викликати в судове засідання сторони кримінального провадження.

Надати учасникам кримінального провадження можливість брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку, згідно ст. 336 КПК України, використовуючи власні технічні засоби та кваліфікований електронний підпис згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної систем.

Хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_7 в судові засідання, а також інформацію про процесуальні документи, надсилати та публікувати відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 16.03.2026 о 08-20 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3