Справа № 638/1841/25
Провадження № 1-кс/638/445/26
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ;

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування № 0000705 від 12.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу, -

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування № 0000705 від 12.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000705 від 12 листопада 2022 року, за підозрою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати спеціальну військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами рф, які діяли за наказом керівництва рф і зс рф, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами зс та інших військових формувань рф здійснено вторгнення на територію суверенної держави України.

Таким чином, 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом президента російська федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи збройні сили рф та федеральну службу військ національної гвардії російської федерації.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна стало здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів зс рф, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового виливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії рф, оборони України, захисту ї суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна 3 метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії зс рф; пошкодження військових об?єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об?єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено. Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що окупаційними військами рф з 07 березня 2022 року частково окуповано територію міста Ізюм Харківської області, а з 01 квітня 2022 року - окуповано місто повністю.

Відповідно до матеріалів журналу ЄО №1463 від 12.11.2022 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, до ч/ч Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від СБУ, про те що в ході проведення 05.06.1972 р.н, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в період окупації м. Ізюм та Ізюмського району, добровільно зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а саме, працював начальником відділу охорони КП Вохр «Юг», яке розташовувалося за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська 32, яке незаконно створене «військово-цивільною адміністрацією міста Ізюм та Ізюмського района» держави-агресора .

У період з 4-го травня 2022 року та до початку вересня, більш точний час встановити з об?єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24 лютого 2022 року повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення територій, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території в м. Ізюм, Харківської області, діючи умисно, протиправно, достеменно знаючи, що співробітники Ізюмського РУП ГУНІ в Харківській області виїхали з населеного пункту контролюють обстановку щодо його життєдіяльності, а окупаційні війська є незаконними і проводять свою діяльність на території України всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародних договорів при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, під час воєнного стану, маючи злочинний умисел на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, добровільно зайняв посаду «начальника відділу охорони» новоствореного комунального підприємства - КП Вохр «ЮГ», розташованого за адресою: Харківська область, м. Ізюм, вул. Покровська, 32, а саме: на зазначеній посаді ОСОБА_4 , мав в підпорядкуванні працівників комунального підприємства, керував керував їх діями, видавав вказівки на формування списків співробітників, збирав та проводив наради охоронців КП Вохр «ЮГ», надавав усні доручення підлеглим працівникам про здійснення охорони тих чи інших об?єктів, а також приймав участь у нарадах в окупаційній військово-цивільній адміністрації держави-агресора, за адресою: Харківська область, місто Ізюм, площа Центральна, буд. 1.

12 грудня 2024 року слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ізюм, Харківської області, українцю, громадянину України, одруженому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

12 грудня 2024 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру з використанням засобів масової інформації, а саме газету «Урядовий кур?єр» та на сайті Генпрокуратури України. На даний час будь-який зв?язок із підозрюваним ОСОБА_4 відсутній.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та документами, протоколом огляду документів; постановою про визнання речовими доказами.

В порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області направлено доручення на встановлення місцезнаходження та забезпечення явки ОСОБА_4 для проведення з ним слідчих дій, обрання запобіжного заходу, однак, згідно рапортів працівників СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, забезпечити його явку не надалось можливим у зв?язку з тим, що останній перебуває на території російської федерації.

Також вжитими додатковими заходами встановити точне місцезнаходження ОСОБА_11 , для проведення з ним слідчих дій, обрання запобіжного заходу, забезпечити його явку не надалось можливим у зв?язку з тим, що місцезнаходження останнього невідоме.

23 січня 2025 року у зв?язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , не встановлено, останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, було винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук.

Метою і підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час досудового розслідування встановлено, що вище перелічені ризики обґрунтовані та наявні, оскільки:

По-перше, наявність зазначених ризиків обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочин, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того достовірно відомо, що ОСОБА_4 співпрацює з окупаційною владою рф, це свідчить про те, що з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від слідства та суду не лише на території України, а й на території російської федерації, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-друге, зважаючи, що причетність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується у тому числі і показами свідків, і, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вилив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваний ОСОБА_4 фактично мешкав у м. Ізюм, Харківської області, може мати інформацію щодо фактичного місця мешкання та місця перебування свідків та їх родичів, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив в тому числі за допомогою збройних формувань рф з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

По-третє, враховуючи обставини інкримінованого злочину, наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зважаючи на викладене вище, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об?єктивно наявні.

Слідчим за погодженням з прокурором у даному кримінальному провадженні на адресу Шевченківського районного суду м. Харкова 11 лютого 2026 року направлено клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з чим, слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу до Дзержинського районного суду м. Харкова для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та встановити строк дії ухвали 2 роки.

У судове засідання слідчий не з`явився, надав суду заяву з проханням слухати клопотання без його участі та без аудіо- та відео-фіксації.

У зв`язку з неявкою учасників справи відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим відділом Ізюмського районного управління поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000705 від 12 листопада 2022 року, за підозрою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

12 грудня 2024 року слідчим відділом Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, було складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Ізюм, Харківської області, українцю, громадянину України, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

12 грудня 2024 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру з використанням засобів масової інформації, а саме газету «Урядовий кур?єр» та на сайті Генпрокуратури України. На даний час будь-який зв?язок із підозрюваним ОСОБА_4 відсутній.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та документами, протоколом огляду документів; постановою про визнання речовими доказами.

В порядку ст. 40 КПК України оперативному підрозділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області направлено доручення на встановлення місцезнаходження та забезпечення явки ОСОБА_4 для проведення з ним слідчих дій, обрання запобіжного заходу, однак, згідно рапортів працівників СКП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, забезпечити його явку не надалось можливим у зв?язку з тим, що останній перебуває на території російської федерації.

Також вжитими додатковими заходами встановити точне місцезнаходження ОСОБА_11 , для проведення з ним слідчих дій, обрання запобіжного заходу, забезпечити його явку не надалось можливим у зв?язку з тим, що місцезнаходження останнього невідоме.

25 грудня 2024 року у зв?язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_4 , не встановлено, останній ухиляється від явки до органу досудового розслідування, було винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в розшук.

06 серпня 2025 року органом досудового розслідування було винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подано одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України.

У відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання підозрюваного під вартою, а також не доведе, що є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу та зазначені у ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що стороною обвинувачення надані та доведені докази наявності ризиків, передбачених п. п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішення питання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Нормами Кримінального процесуального кодексу України змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків визначені загальними засадами кримінального провадження (ст. ст. 7, 22, 26, 28 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Конституційний Суд України в рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003 (справа №1-12/2003) вказав наступне. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Але за будь-яких обставин строк досудового слідства не повинен перевищувати меж необхідності. Досудове слідство повинно бути закінчено у кожній справі без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Беручи до уваги обставини вказаного кримінального провадження, суд вважає за необхідне, відповідно до приписів ч. 3 ст. 190 КПК України, клопотання задовольнити та встановити строк дії вказаної ухвали 1 рік.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 187, 188, 189, 190, 309 КПК України суд -

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування № 0000705 від 12.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, про дозвіл на затримання з метою приводу - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа, не пізніше 36 годин, з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Визначити строк дії ухвали протягом 1 року з дати її постановлення, тобто до 11.02.2027, але в рамках строків досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1