КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1942/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року задоволено клопотання заступника керівника відділу детективів підрозділу детективів ТУ БЕБ у м.Києві ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000089 від 14.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, заборонивши його відчуження, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на об`єкти нерухомого майна:

- квартиру, загальна площа (кв.м): 75.8; адреса: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, загальна площа (кв.м): 91.8; адреса: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання від 21.11.2025 про арешт майна, поданого у кримінальному провадженні № 0000089 від 14.11.2025.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та не обґрунтованою, прийнятою у супереч КПК України, у тому числі, принципу преюдиції, а від так відповідне судове рішення підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що оскаржуванаухвала прийнята слідчим суддею при неповноті судового розгляду, оскільки аналітичний продукт/висновок аналітика/аналітичний висновок/тощо, яким в даному випадку користується детектив ТУ БЕБ у м. Києві ОСОБА_9 , вочевидь як беззаперечним доказом, не може вважатися доказом в розумінні положень ст.ст. 84, 85. 86 КПК України.

Аналітичні довідки чи висновки експертів не утворюють обов`язку зі сплати податку, а отже не можуть бути доказом ухилення від сплати податків. Аналітичні дослідження/аналітичний висновок/аналітичний продукттощо, що не є висновками експертів у розумінні ст. 102-103 КПК України, не можуть слугувати доказами у кримінальних провадженнях щодо ухилення від сплати податків, та як наслідок підставою для арешту майна. Вони не створюють податкових зобов`язань і не можуть бути підставою для кримінального переслідування.

В даному випадку слідчий суддя фактично прийняв рішення про накладання арешту на майно ОСОБА_7 , без належного здійснення судового контролю, що призвело до порушення положень ст.ст. 7. 8. 9, 16, 22 КПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Фактично, слідчим суддею за відсутності доказів (які в силу ч. 5 ст. 132 КПК України повинні бути надані стороною обвинувачення) того, що ОСОБА_7 вчинив протиправні дії за диспозицією ч. 3 ст. 212 КК України, допустив ухвалення необґрунтованого, незаконного рішення щодо ОСОБА_7 , яке призводить до порушення права останнього на володіння майном.

Органом досудового розслідування взагалі не долучено жодного доказу, який би надав можливість слідчому судді прийти до висновку про існування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 212 КК України.

Також апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята слідчим суддею в порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме клопотання про арешт майна розглянуто з порушенням процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України. При цьому відповідно до абз. 5 ч. 7 ст. 173 КПК України копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали - у разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Проте під час ознайомлення з матеріалами справи встановлено, що в них відсутні будь-які відомості, якими підтверджується надсилання ОСОБА_7 копії спірного судового рішення, яким зачіпаються права, обов`язки та інтереси останнього, що вказує на недотримання положень кримінального процесуального закону.

Апелянт також звертає увагу на те, що офіційно встановлено та підтверджено, як правоохоронними органами нашої держави так і незалежними ЗМІ, що ОСОБА_7 проживає за кордоном, а від так є не зовсім зрозумілим, які саме докази були надані слідчому судді, що надали змогу встановити (перевірити) факт належного процесуального вручення повідомлення про підозру від 21.11.2025 на ім`я ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 212 КК України.

А ні ОСОБА_7 , а ні будь хто з його членів родини, не отримували документу від Київської міської прокуратури із назвою «повідомлення про підозру» на ім`я ОСОБА_7 .

В матеріалах судової справи № 759/28052/25 та як наслідок в матеріалах кримінального провадженні № 0000089 відсутні фактичні дані, які б дійсно вказували на те, що Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», в особі уповноваженого органу (уповноваженої службової особи або представника), дійсно отримано повідомлення про підозру на ім`я ОСОБА_7 та яке в подальшому було направлено/передано/повідомлено/вручено/отримано/тощо ОСОБА_7 (в т.ч. за правилами ч. 1 ст. 136 КПК України)

ОСОБА_10 проживаючи в Республіці Австрія, у встановлений діючим КПК України спосіб, а ні від Київської міської прокуратури, а ні від ТУ БЕБ у м. Києві, не отримував жодного процесуального документу, в т.ч. «повідомлення про підозру».

Слідчим суддею не наведено жодних фактичних обставин, підтверджених певними документальними доказами, за наявності яких можна було б дійти висновку, що ОСОБА_7 намагатиметься здійснити відчуження третім особам наявного в нього майна - нерухомості на якенакладено арешт.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останній підтримав з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що Детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000089 від 14.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 24.11.2025 заступник керівника відділу детективів підрозділу детективів ТУ БЕБ у м.Києві ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_11 ,із забороною відчуження, а саме об`єкти нерухомого майна: квартиру, загальна площа (кв.м): 75.8; адреса: АДРЕСА_1 ; квартиру, загальна площа (кв.м): 91.8; адреса: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання детектив послався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ), є фізичною особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи. В період 2016-2021 років він, перебуваючи на території м. Києва, вчинив умисне ухилення від сплати податку на доходи фізичних осіб, що входять у систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 відповідно до статті 67 Конституції України зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом та щорічно подавати до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Згідно з п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема:

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до вимог п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема:

- суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Крім того, згідно з п. 172.1 ст. 172 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Згідно з п. 172.2 ст. 172 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у п. 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в п. 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.2 ст. 167 цього Кодексу.

Відповідно до п. 177.1 ст. 177 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» № 1621-VII від 31.07.2014 тимчасово введено новий загальнодержавний збір - військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу (п.п. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України № 2755-VI).

Крім того, згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1 ) у період з 04.11.2016 по 13.12.2016 був зареєстрований як фізична особа-підприємець (Дата та номер запису про проведення державної реєстрації: від 04.11.2016 за №0016939) та здійснював господарську діяльність з метою отримання прибутку.

Вид економічної діяльності ОСОБА_7 , як фізичної особи-підприємця: 69.10 Діяльність у сфері права (основний).

Таким чином, на ОСОБА_7 відповідно до Конституції України, Законів України як на фізичну особу покладено обов`язок сплачувати податки, збори.

Разом з тим, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на умисне ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел, спрямований на умисне ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, перебуваючи у м. Києві, більш точне місце під час здійснення досудового розслідування не встановлено, в кінці 2015 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, придбав 48 об`єктів нерухомого майна у ТОВ «КУА «Валприм» (), ЖК «Комфорт Таун» та ЖК «Централ Парк», а саме: 40 квартир за адресою - АДРЕСА_4 та 8 квартир за адресою - АДРЕСА_5 на загальну суму 17 300 000 млн. грн.

У подальшому, ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою доведення до кінця умислу, спрямованого на ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах у період 2016 - 2021 реалізував (відчужив) належні йому 48 об`єктів нерухомого майна, шляхом укладання договорів купівлі-продажу, а саме квартир: АДРЕСА_3 на загальну суму 1 233 844,8 грн. за договором від 02.02.2016; № 6-104 по АДРЕСА_6 на загальну суму 989 542,8 грн. за договором від 04.02.2016; № 11-98 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 004 544,25 грн. за договором від 10.02.2016; № 12-117 по АДРЕСА_6 на загальну суму 974 956,5 грн. за договором від 15.02.2016; № 10-210 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 054 913,25 грн. за договором від 16.02.201; № 6-60 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 103 919 грн. за договором від 17.02.2016; № 14-194 по АДРЕСА_6 на загальну суму 956 001,15 грн. за договором від 17.02.2016; № 14-256 по АДРЕСА_6, на загальну суму 624 318,72 грн. за договором від 18.02.2016; № 10-237 по АДРЕСА_6 на загальну суму 676 500 грн. за договором від 19.02.2016; № 13-37 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 127 500 грн. за договором від 19.02.2016; № 14-121 по АДРЕСА_6 на загальну суму 681 862,5 грн. за договором від 19.02.2016; № 14-186 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 581 080,25 грн. за договором від 22.02.2016; № 13-137 по АДРЕСА_6 на загальну суму 647 904 грн. за договором від 23.02.2016; № 13-213 по АДРЕСА_6 на загальну суму 650 286 грн. за договором від 24.02.2016; № 14-168 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 158 721,2 грн. за договором від 24.02.2016; № 10-268 по АДРЕСА_6 на загальну суму 595 986,3 грн. за договором від 25.02.2016; № 10-185 по АДРЕСА_6 на загальну суму 644 640 грн. за договором від 25.02.2016; № 7-21 по АДРЕСА_6 на загальну суму 645 402 грн. за договором від 29.03.2016; № 10-255 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 032 810 грн. за договором від 08.04.2016; № 7-533 по АДРЕСА_6 на загальну суму 616 200 грн. за договором від 14.04.2016; № 11-115 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 235 008 грн. за договором від 27.04.2016; № 11-123 по АДРЕСА_6 на загальну суму 644 623,2 грн. за договором від 28.04.2016; № 6-8 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 026 368 грн. за договором від 18.05.2016; № 16-144 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 147 грн. за договором від 23.09.2016; № 16-142 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 808,5 грн. за договором від 27.09.2016; № 13-25 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 051 424,3 грн. за договором від 29.09.2016; № 7-44 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 526 335 грн. за договором від 29.09.2016; № 13-191 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 031 740 грн. за договором від 30.09.2016; № 14-67 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 120 266 грн. за договором від 03.10.2016; № 17-117 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 018 680 грн. за договором від 03.10.2016;№ 15-45 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 001 101,5 грн. за договором від 04.10.2016; № 15-2 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 090 719 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-187 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 054 913,25 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-162 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 147 грн. за договором від 05.10.2016; № 13-24 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 071 072,2 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-164 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 090 719 грн. за договором від 06.10.2016; № 15-136 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 420 991 грн. за договором від 13.10.2016; № 14-34 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 071 072,2 грн. за договором від 13.10.2016; № 17-72 по АДРЕСА_6 на загальну суму 989 625 грн. за договором від 29.03.2016; № 14-260 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 515 234,51 грн. за договором від 22.01.2021; № 113 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 141 629,92 грн. за договором від 22.02.2016; № 352 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 825 954,72 грн. за договором від 23.02.2016; № 58 по АДРЕСА_7 на загальну суму 2 565 867,52 грн. за договором від 26.02.2016; № 170 по АДРЕСА_7 на загальну суму 2 158 758,32 грн. за договором від 26.02.2016; № 141 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 986 768 грн. за договором від 31.03.2016; № 122 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 811 506,56 грн. за договором від 24.03.2017; № 114 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 707 197,56 грн. за договором від 29.03.2017; № 86 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 897 504 грн. за договором від 27.12.2017.

Таким чином, ОСОБА_7 у період 2016-202 отримав дохід від реалізації (відчуження) належному йому нерухомого майна, шляхом укладання договорів купівлі-продажу 40 квартир за адресою: АДРЕСА_8 та 8 квартир за адресою: АДРЕСА_5 на загальну суму 68 333 115 грн., який не відобразив у податкових деклараціях про майновий стан та доходи фізичних осіб.

В той же час, досудовим розслідуванням встановлено, що діяльність ОСОБА_7 по придбанню 48 об`єктів нерухомого майна у ТОВ «КУА «Валприм» (), ЖК «Комфорт Таун» та ЖК «Централ Парк», а саме: 40 квартир за адресою - АДРЕСА_4 та 8 квартир за адресою - АДРЕСА_5 на загальну суму 17 300 000 млн.грн. та подальшою реалізацією (відчуженням) зазначеного нерухомого майна, шляхом укладання договорів купівлі-продажу, а саме квартир: № 9-146 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 233 844,8 грн. за договором від 02.02.2016; № 6-104 по АДРЕСА_6 на загальну суму 989 542,8 грн. за договором від 04.02.2016; № 11-98 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 004 544,25 грн. за договором від 10.02.2016; № 12-117 по АДРЕСА_6 на загальну суму 974 956,5 грн. за договором від 15.02.2016; № 10-210 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 054 913,25 грн. за договором від 16.02.201; № 6-60 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 103 919 грн. за договором від 17.02.2016; № 14-194 АДРЕСА_9 на загальну суму 956 001,15 грн. за договором від 17.02.2016; № 14-256 по АДРЕСА_6, на загальну суму 624 318,72 грн. за договором від 18.02.2016; № 10-237 по АДРЕСА_6 на загальну суму 676 500 грн. за договором від 19.02.2016; № 13-37 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 127 500 грн. за договором від 19.02.2016; № 14-121 по АДРЕСА_6 на загальну суму 681 862,5 грн. за договором від 19.02.2016; № 14-186 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 581 080,25 грн. за договором від 22.02.2016; № 13-137 по АДРЕСА_6 на загальну суму 647 904 грн. за договором від 23.02.2016; № 13-213 по АДРЕСА_6 на загальну суму 650 286 грн. за договором від 24.02.2016; № 14-168 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 158 721,2 грн. за договором від 24.02.2016; № 10-268 по АДРЕСА_6 на загальну суму 595 986,3 грн. за договором від 25.02.2016; № 10-185 по АДРЕСА_6 на загальну суму 644 640 грн. за договором від 25.02.2016; № 7-21 по АДРЕСА_6 на загальну суму 645 402 грн. за договором від 29.03.2016; № 10-255 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 032 810 грн. за договором від 08.04.2016; № 7-533 по АДРЕСА_6 на загальну суму 616 200 грн. за договором від 14.04.2016; № 11-115 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 235 008 грн. за договором від 27.04.2016; № 11-123 по АДРЕСА_6 на загальну суму 644 623,2 грн. за договором від 28.04.2016; № 6-8 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 026 368 грн. за договором від 18.05.2016; № 16-144 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 147 грн. за договором від 23.09.2016; № 16-142 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 808,5 грн. за договором від 27.09.2016; № 13-25 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 051 424,3 грн. за договором від 29.09.2016; № 7-44 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 526 335 грн. за договором від 29.09.2016; № 13-191 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 031 740 грн. за договором від 30.09.2016; № 14-67 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 120 266 грн. за договором від 03.10.2016; № 17-117 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 018 680 грн. за договором від 03.10.2016; № 15-45 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 001 101,5 грн. за договором від 04.10.2016; № 15-2 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 090 719 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-187 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 054 913,25 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-162 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 092 147 грн. за договором від 05.10.2016; № 13-24 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 071 072,2 грн. за договором від 05.10.2016; № 16-164 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 090 719 грн. за договором від 06.10.2016; № 15-136 по АДРЕСА_6 на загальну суму 1 420 991 грн. за договором від 13.10.2016; № 14-34 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 071 072,2 грн. за договором від 13.10.2016; № 17-72 по АДРЕСА_6 на загальну суму 989 625 грн. за договором від 29.03.2016; № 14-260 по АДРЕСА_6 на загальну суму 2 515 234,51 грн. за договором від 22.01.2021; № 113 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 141 629,92 грн. за договором від 22.02.2016; № 352 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 825 954,72 грн. за договором від 23.02.2016; № 58 по АДРЕСА_7 на загальну суму 2 565 867,52 грн. за договором від 26.02.2016; № 170 по АДРЕСА_7 на загальну суму 2 158 758,32 грн. за договором від 26.02.2016; № 141 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 986 768 грн. за договором від 31.03.2016; № 122 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 811 506,56 грн. за договором від 24.03.2017; № 114 по АДРЕСА_7 на загальну суму 1 707 197,56 грн. за договором від 29.03.2017; № 86 по АДРЕСА_7 на загальну суму 3 897 504 грн. за договором від 27.12.2017 є самостійною, ініціативною, систематичною діяльністю, метою якої є саме отримання прибутку та вказана діяльність має кваліфікуватися як підприємницька та повинна бути зареєстрована у визначеному законом порядку, а відтак, вказані операції підлягають оподаткуванню за нормами Податкового кодексу України.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_7 , як фізична особа, здійснюючи господарську діяльність з метою отримання прибутку за результатами відчуження вищевказаних об`єктів нерухомого майна зобов`язаний був задекларувати свої доходи, відповідно до ст. 167 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), та сплатити за ставкою 18% від суми податок на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, ОСОБА_7 , як фізичною особою не було подано декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб та не задекларовано доходи від відчуження вищевказаних об`єктів нерухомості.

Таким чином, ОСОБА_7 у період 2016-2021 років, шляхом заниження ставки та об`єкту оподаткування податку на доходи фізичних осіб, діючи в порушення вимог п.п. 14.154 п. 14.1 ст. 14, пп. 162.1.1. п. 162.1 ст. 162, ст. 163, п. 164.2 ст. 164, п. 167.1. ст. 167, п. 172.1 ст. 172, п. 172.3 ст. 172, Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) умисно ухилився від сплати податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11 929 150 грн.

Враховуючи вищевикладене, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 до Державного бюджету України не надійшло податків, зборів на загальну суму 11 929 150 грн., що є особливо великим розміром, оскільки вони в сім тисяч і більше разів перевищує установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

У матеріалах кримінального провадження наявний аналітичний продукт (висновок аналітика) №23.24/2.21172-2:, від 20.11.2025, яким встановлено заниження ОСОБА_7 податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до державного бюджету України на загальну суму на загальну суму 11 929 150,00 грн., що привело до порушення фінансово-економічних інтересів держави, її бюджетної системи, тобто об`єктивно призводить до порушення інтересів Держави і суспільства в цілому.

21.11.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме: в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства незалежно від форми власності, що призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету України коштів в особливо великих розмірах.

Санкцією ч. 3 ст. 212 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятнадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з обов`язковою конфіскацією майна, що здійснюється з метою погашення збитків, завданих державі.

На даний час органу досудового розслідування відносно виявленого нерухомого майна необхідно виключити будь-яку можливість використання з боку третіх осіб правомочностей щодо відчуження, розпорядження та користування таким майном, задля його збереження для цілей конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

03.12.2025 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотаннязаступника керівника відділу детективів підрозділу детективів ТУ БЕБ у м.Києві ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000089 від 14.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, заборонивши його відчуження, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , а саме на об`єкти нерухомого майна:

- квартиру, загальна площа (кв.м): 75.8; адреса: АДРЕСА_1 ;

- квартиру, загальна площа (кв.м): 91.8; адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людинипередбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК Українипри вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та у випадку доведеності його вини, санкція ч. 3 ст. 212 КК України передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132, 170, 172, 173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на вказане майно.

При цьому, як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим суддею враховано положенняч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Також колегія суддів бере до уваги, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідча суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, враховуючи правову кваліфікації кримінального правопорушення, за яким розслідується кримінальне провадження, слідча суддя прийшла до вірного висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні детектива майна з метою забезпечення можливої конфіскації, оскільки санкція статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, яке суд може призначити останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Однак є слушними твердження апелянта про те, що клопотання про арешт майна розглянуто з порушенням процесуального строку, передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України. Проте вони не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки дана обставина не свідчить про її незаконність.

Щодо твердження апелянта, про те, що офіційно встановлено та підтверджено, як правоохоронними органами нашої держави так і незалежними ЗМІ, що ОСОБА_7 проживає за кордоном, а від так є не зовсім зрозумілим, які саме докази були надані слідчому судді, що надали змогу встановити (перевірити) факт належного процесуального вручення повідомлення про підозру від 21.11.2025 на ім`я ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 212 КК України, слід зазначити наступне.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

При цьому під час апеляційного розгляду не встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, було скасовано в установленому законом порядку, з підстав, яких сторона захисту вважає, що ОСОБА_7 , не належним чином повідомлено про підозру та такі твердження є предметом розгляду в порядку ст. 303 КПК України.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4