Справа № 450/963/26 Провадження № 1-кп/450/399/26
УХВАЛА

підготовчого судового засідання

12 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в режимі відеоконференції клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 17.01.2026 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 терміном на 60 днів із визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що на даній стадії розгляду кримінального провадження, ризики на підставі яких обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали та залишилися актуальними, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю таких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо іншим чином, без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення і наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчиненняи якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від трьох до семи років.

Зокрема, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може ухилятися від суду, оскільки кримінальні правопорушенні, які інкримінуються йому, передбаченіч. 1 ст. 263 КК України, відносяться згідно вимог ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів та передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Будучи обізнаним про покарання, що загрожує йому обвинувачений для уникнення відповідальності, може переховуватися від суду. Разом з цим, слід врахувати те, що обвинуваченому нічого не перешкоджає залишити Львівську область, або навіть території України з метою переховування від суду. Окрім цього сторона обвинувачення просить врахувати той факт, що з 24.02.2022 року на території в Україні введений воєнний стан, який в подальшому Указами Президента України продовжено. При цьому частина областей України, продовжує перебувати під тимчасовою окупацією, а відтак підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може направитись на територію тимчасово непідконтрольної території України, де його розшук за таким умов буде неможливим. Таким чином, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що враховуючи отримані органом досудового розслідування показання про обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, які надали свідки, потерпілі то обвинувачений перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватися із потерпілими та свідками і таким чином впливати на них, зокрема шляхом їх підкупу, примусу, погроз з метою схиляння їх до зміни наданих ними показань, або відмови їх надавати покази суду. Вказані дії може вчиняти як сам підозрюваний, а також будучи на волі він може залучати для цього і інших осіб. Зазначає, що свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів.

Ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення інших кримінальних правопорушень, ураховуючи наявність вилучених предметів та речей, перебуваючи на волі зможе вжити заходів для знищення, спотворення та переховування речей та предметів що можуть мати значення речових доказів у вказаному кримінальному проводженні, які ще не відшукані стороною обвинувачення та про місце їх перебування відомо лише обвинуваченому.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що обвинувачений перебуваючи на волі матиме можливість спілкуватися із свідками і таким чином впливати на них, зокрема шляхом їх підкупу, примусу, погроз з метою схиляння їх до зміни наданих ними показань, або відмови їх надавати покази суду. Вказані дії може вчиняти як сам підозрюваний, а також будучи на волі він може залучати для цього і інших осіб. Зазначає, що свідки ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення, з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що обвинувачений перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників кримінального провадження, створення умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, та унеможливлення реалізації викладених вище ризиків просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого не в силі.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні, підтримав заявлене клопотання, просив таке задоволити з підстав викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 вимоги клопотання заперечили зазначили, що ризики викладені у клопотанні не доведені, просили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою у виді домашнього арешту. Крім цього вказали, що ОСОБА_4 під час виконання свого обов`язку із захисту Батьківщини отримав бойове поранення, внаслідок чого останній проходив лікування, має обмеження щодо фізичних навантажень у зв`язку з чим на даний час не працює. Зауважили, що на утриманні ОСОБА_4 перебуває його дружина, яка є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, а також 4 неповнолітні дитини, одна з яких є особою з інвалідністю, що свідчить про міцні соціальні зв`язки останнього та відсутність ризику для переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, з`ясувавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного :

Відповідно до положень ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області № 450/219/26 від 19.01.2026 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, до 17.03.2026 року з визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133 120 грн.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи, обвинувальний акт та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України об`єктивна сторона якого виразилась у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу. Окрім цього ОСОБА_4 обвинувачується у зберіганні і носінні боєприпасів, які відносяться до вибухової зброї, зокрема гранати РГН та Ф-1.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином; може знищити, спотворити та переховувати речі та предмети, які можуть мати значення речових доказів у даному кримінальному провадженні ; суд враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінуються ОСОБА_4 , стадію кримінального провадження, інші обставини, суд вважає, що останньому, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 09.05.2026 року включно із визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 133 120, 00 грн., оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом. Щодо клопотання захисника про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з підстав зазначених у клопотанні, зокрема, наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та осіб на його утриманні, то дані обставини не підтверджують можливість запобігти вказаним вище ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, тому суд приходить до висновку, що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, відсутні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ,- задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09.05.2026 року включно із визначенням застави в розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб що становить 133 120, 00 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень).

Роз`яснити, що обвинувчений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави, строком на 2 місяці, наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися з Львівської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або перебування чи роботи.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ «Львівська установа виконання покарань № 19».

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1