УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/660/26

16 лютого 2026 року м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 (дистанційно)

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні, у залі суду в м.Костопіль клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження №0000022 від 30.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним вище клопотанням.

В обґрунтування клопотання зазначає, що на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.01.2022 «Про загальну мобілізацію» громадянин ОСОБА_5 , 25.01.2026 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 до лав Збройних Сил України під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №26 від 26.01.2026 рядового ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини на всі види забезпечення, у зв`язку із цим він вважається таким, що посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» №2102-ІХ від 24.02.2022, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та діє на час вчинення.

Разом із тим, рядовий ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, рядовий ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи військову службу на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою ухилитися від військової служби, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, порушуючи військову дисципліну, за відсутності законних підстав та поважних причин не пізніше 11 години 30 хвилин 30.01.2026 (в цей час виявлено його відсутність на військовій службі), самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , та відправився у невідомому напрямку, у зв`язку із цим проводить час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконує.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, рядовий ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України та обіймаючи посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.68 Конституції України, вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30.01.2026 приблизно о 11 год. 15 хв. переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини, незаконно, шляхом вільного доступу заволодів транспортним засобом, автомобілем марки «Fiat» моделі «Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , та був залишений останнім на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В подальшому, цього ж дня, ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою та за кермом автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишив територію військової частини НОМЕР_1 та вибув у невідомому напрямку, тим самим умисно, всупереч волі користувача, незаконно заволодів та розпорядився даним транспортним засобом на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України у незаконному заволодінні транспортним засобом.

14.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України.

14.02.2026 о 07 год. 17 хв. підозрюваного ОСОБА_5 затримано у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України, в порядку ст.615 КПК України.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень:

- ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом;

- ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У своєму клопотанні слідчий звертає увагу суду на наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, на те, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, підтримали подане клопотання та вважають за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з підстав, наведених у клопотанні без можливості внесення застави.

Присутній в судовому засіданні ОСОБА_5 заперечував щодо поданого клопотання та обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати більш м`якший запобіжний захід - домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечила щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою покликаючись на те, що слідчим не обґрунтовано наявність ризиків, визначених ст.177 КПК України. Просила суд при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 врахувати стан його здоров`я, наявність трьох неповнолітніх дітей та матері з ІІ групою інвалідності.

З врахування зазначених обставин просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що Відділенням поліції №2 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 30.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України.

14.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання слідчий суддя оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04) термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 30.01.2026; доповіддю оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 від 30.01.2026 за вих.№537 про факт самовільного залишення солдатом ОСОБА_5 військової частини НОМЕР_1 ; актом службового розслідування за фактом самовільного залишення солдатом ОСОБА_5 розташування військової частини НОМЕР_1 (зареєстровано 05.02.2026 за вх.№417); протоколом допитів свідків ОСОБА_10 від 30.01.2026, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 31.01.2026; протоколами впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 31.01.2026 та зі свідком ОСОБА_13 від 04.02.2026; протоколом обшуку від 14.02.2026, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, на переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.5 ст.407 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Разом із цим, слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Оцінюючи наявність ризиків, обумовлених статтею 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтуванням того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду являється те, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється останній, відповідно до ст.12 КК України належать до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів. Санкція ч.1 ст.289 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, санкція ч.5 ст.407 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

При встановленні даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчим суддею також встановлено, що за вчинення злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 у разі не обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи досудове розслідування чи судовий розгляд даного кримінального провадження, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме тим, що перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинені злочини, в яких підозрюється, як військовослужбовець, підозрюваний може умисно вчинити самокалічення або симулювати хвороби, підробивши для цього відповідні документи, оформлювати документи щодо набуття ним інвалідності або опікунства над непрацездатними особами, щоб не перебувати в умовах ізоляції від суспільства. Також до розташування будь-якої військової частини ОСОБА_5 на даний час не повернувся, до виконання обов`язків військової служби не приступив, що свідчить про наявність ризику, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Також наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки при встановленні даних, що характеризують особу підозрюваного, встановлено, що ОСОБА_5 , неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та вчинив самовільне залишення військової частини на транспортному засобі, що викрав.

Вказані обставини підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання слідчого.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При з`ясуванні обставин, які відповідно до ст.178 КПК України, слід врахувати при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним вищевказаних кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289 та ч.5 ст.407 КК України; вік та стан здоров`я підозрюваного, який являється працездатним та здоровим, що дозволяє утримування його в умовах слідчого ізолятора.

Відтак, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 , з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від органу досудового розслідування, перешкоджанні кримінальному провадженню іншим чином, недопущення вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, необхідно застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить з його боку належної право свідомої поведінки та не дасть змоги уникнути запобіганню наведеним ризикам.

З огляду на положення ч.8 ст.176 КПК України та введення воєнного стану в Україні, суд позбавлений можливості застосувати до військовослужбовця, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, інший запобіжний захід, окрім такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, навіть у випадку, якщо слідчий суддя, суд дійде висновку, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442.

За змістом ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання підозрюваного, а саме з 07:17 год 14 лютого 2026 року.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 206,208, 369-372 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Клевань Рівненського району Рівненської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України за призивом під час мобілізації на особливий період, рядового, курсанта навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого згідно ст.89 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», строком 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, тобто з 07 год. 17 хв. 14 лютого 2026 року до 14 квітня 2026 року.

Строк дії ухвали визначити до 14 квітня 2026 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1