Справа № 521/709/26
Номер провадження:1-кп/521/1291/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0008930 від 29.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0008930 від 29.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У провадженні СВ Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0008930 від 29.10.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2014 до Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що 28.10.2014 о 16:30 годин невстановлена особа, знаходячись в парадній будинку №62 по вул. Ак. Філатова в м. Одеса, відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Samsung Star Plus» з сім картою оператора «МТС» № НОМЕР_1 , який знаходився у користуванні у її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинила матеріальний збиток на суму 1100 гривень. (ЖЄО №29437).

В ході досудового розслідування кримінального провадження не здобуто достатніх та взаємопов`язаних між собою доказів, які поза розумним сумнівом, доводять причетність будь-якої особи до вчинення вказаного правопорушення. Жодній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не повідомлено.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 8, 9, 17, 22, 276 КПК України, повідомлення про підозру особі у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється за наявності достатніх доказів.

На момент звернення до суду з даним клопотанням, особу, яка вчинила кримінальне правопорушення встановлено не було.

Дії невстановленої особи стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор вважав наявними підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, так як кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 186 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину та з моменту його скоєння минув п`ятирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, просив закрити вказане кримінальне провадження.

Вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 п. 3-1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно п. 1-1 ч. 2 та абзацу четвертому ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

При цьому суд враховує і те, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII).

Зазначеним Законом № 2617-VIII внесено зміни в Кримінальний кодекс України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до ст. 12 КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень. Так, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до частин 3 6 ст. 12 КК України, злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років. Особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Санкція ч.1 ст. 186 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Таким чином, з 01.07.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом № 2617-VIII, дії невстановленої особи, які стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України, визначено як нетяжкий злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 КК України, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Вказане кримінальне правопорушення не відноситься до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч. 4 та ч.5 ст. 49 КК України.

У ході досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, однак не встановлено особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення та повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не здійснювалося.

Таким чином, матеріали справи не містять відомості про те, що невстановлена особа у проміжок часу з 28.10.2014 року (день виявлення кримінального правопорушення) по теперішній час ухилялась від слідства, оскільки в цей період невстановлена особа не була належним чином повідомлена про підозру та їй не було відомо про свій процесуальний статус, її обов`язок з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності.

На підставі чого, судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 49 КК України.

Аналіз приписів зазначених норм кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що вказане кримінальне провадження, в ході розслідування якого не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, за встановлених обставин, суд вправі закрити зі спливом строку, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в клопотанні прокурора та підтверджуються матеріалами справи, судом встановлено, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, не встановлено, подія виявлення кримінального правопорушення мала місце 28.10.2014 року, відтак на даний час сплинув передбачений п.3 ч. 1 ст. 49 КК України п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, зазначене кримінальне правопорушення є тяжким злочином та відповідно не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому з огляду на викладене, зважаючи, що особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено, а закінчення строку давності притягнення до кримінальної відповідальності є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0008930 від 29.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0008930 від 29.10.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України - закрити, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченого п.3 ч. 1 ст.49 КК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м. Одеси протягом семи днів.

Суддя ОСОБА_1