Справа № 159/754/26 Провадження №11-сс/802/105/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказуючи на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2025 справа № 159/3346/25 строком на п`ять років, яка набрала законної сили 20.06.2025, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, та, усвідомлюючи, що позбавлений права керування транспортними засобами, з метою невиконання даної постанови суду, маючи реальну можливість її виконати, з мотивів явної неповаги до судових органів, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчиняв дії щодо умисного невиконання даного судового рішення за наступних обставин.

Так, 06.02.2026 близько 12 год 00 хв, ОСОБА_7 , з мотивів явної неповаги до судових органів, з метою підриву їх авторитету, всупереч вищевказаній постанові суду, якою його позбавлено права керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «BMW», з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Т-03-09 в напрямку від сел. Турійськ до с. Радовичі Ковельського району, Волинської області, де був зупинений службовими особами відділу реагування патрульної поліції Ковельського РУП ГУНП у Волинській області на підставі п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків, протоколом огляду місця події, постановами суду. Вказуючи на те, що існують ризики визначені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства та суду так як не працює, немає сталих соціальних зв`язків. Враховуючи тяжкість покарання та те, що перебуваючи на свободі підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи невідворотність покарання, ймовірність призначення покарання у виді позбавлення волі, може свідомо переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як відносно нього було направлено 4 обвинувальні акта до суду за ч.1 ст.382 КК України, що свідчить про продовження ним вчинення кримінальних правопорушень, суспільну небезпечність дій ОСОБА_7 .

23.02.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року клопотання слідчого СВ Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сТурійськ Волинської області, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за вимогою до суду, не виїжджати за межі с.Турійськ Ковельського району Волинської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених обов`язків ухвалено рахувати з 25 лютого 2026 року до 25 квітня 2026 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що хоча слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, однак не доведено про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для виконання ним процесуальних обов`язків. А тому, слідчий суддя врахувавши те, що підозрюваний раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем проживання, одружений, здійснює догляд за особою з інвалідністю 2 групи, а також інші обставини провадження, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, а саме особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Прокурор на вищевказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його необґрунтованість та незаконність, просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, без застосування електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків: прибувати за кожною першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та/або суду; заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, щоденно на час дії запобіжного заходу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт для виїзду за кордон та інші документи які дають право виїзду за кордон.

Звертає увагу суду, що незважаючи на те, що ОСОБА_7 є не судимою особою, однак щодо нього скеровано чотири обвинувальні акти за ч.1 ст. 382 КК України на розгляд до Ковельського міськрайонного та Турійського районного судів Волинської області, належних висновків не зробив та на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тотожного діяння, зокрема умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Більше того, наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вищенаведене, прокурор вважає такий запобіжний захід як особисте зобов`язання не зможе дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам. На його думку є усі законні підстави для обрання щодо підозрюваного саме запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом доби.

Ініціатор клопотання слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 на апеляційний розгляд не з`явився доказів поважності неявки суду не надав.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, думку підозрюваного та його захисника, які її заперечили та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Волинський апеляційний суд вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Так, з матеріалів провадження встановлено, що СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 07 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якому 23 лютого 2026 року було оголошено про підозру у вчиненні цього злочину. Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при розгляді в суді першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу, стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, та покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, не забезпечить запобіганню доведеному в ході розгляду провадження ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більше того, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_7 , раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем проживання, одружений, здійснює догляд за особою з інвалідністю 2 групи.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання такому ризику як вчинити інше кримінальне правопорушення, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, і з цим повністю погоджується апеляційний суд.

Твердження сторони обвинувачення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом доби для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом доби, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаному у клопотанні та доведеному в суді ризику.

З урахуванням наведено, колегія суддів вважає доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини справи у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашного арешту із забороною залишати житло протягом доби , так як стороною обвинувачення не було надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеному ризику, зазначеному у п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.

А тому, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт із забороною залишати житло протягом доби, зокрема - особистого зобов`язання, та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2026 року, якою клопотання слідчого СВ Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задоволено частково, та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді