Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/119/2026 Справа № 641/2823/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, відомості в якому внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001542 від 09.10.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Високопілля, Валківського району, Харківської області, громадянина України, який не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не працює, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 2 ст. 308 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, відомості в якому внесені до ЄРДР за №0001542 від 09.10.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч.ч.1, 2 ст. 308 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор послалася на наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна. Обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. ОСОБА_4 не має законних джерел отримання заробітку та вказана протиправна діяльність є основним джерелом його доходів, яка носить тривалий систематичний характер. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання ( п. 1); ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус обвинуваченого, останньому відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, є підстави вважати, що ОСОБА_4 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів (п. 3); ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Цей ризик підтверджується характером скоєного злочину, відсутністю у обвинуваченого законних джерел отримання заробітку та зібраними під час проведення досудового розслідування доказами того, що ОСОБА_4 тривалий час займається незаконною діяльністю у сфері обігу наркотичних засобів, обґрунтовано обвинувачується в умисному тяжкому та особливо тяжкому кримінальному правопорушенні злочині та незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності може вчинити новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів. Крім того, наразі існує обґрунтований ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою протиправну діяльність, пов`язану з вчиненням злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, про що свідчить той факт, що останній за допомогою свого мобільного телефону, зв`язується з наркоспоживачами яким збуває наркотичні засоби. Тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , та обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до обвинуваченого іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу надасть йому можливість вчинення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала. Наголосила на тому, що ОСОБА_4 вже більше року перебуває під вартою, протягом цього строку сторона обвинувачення не надала жодного документу на підтвердження існування ризиків. Всі ризики, на які посилається прокурор, є недоведеними припущеннями. Крім того, захисник зазначила, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 не дозволяє перебувати під вартою, в умовах слідчого ізолятора.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію адвоката ОСОБА_8 та просила відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

29.01.2025 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29.03.2025.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26.03.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 28.04.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 23.04.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 21.06.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 18.06.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 16.08.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 15.07.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 12.09.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 04.09.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 02.11.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 29.10.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 27.12.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 11.12.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 08.02.2026 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 03.02.2026 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 03.04.2026 року.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлений ухвалою суду спливає 03.04.2026, однак судове провадження по даному провадженню потребує значного часу для розгляду, тому необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Єчюс проти Литви»).

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати:

п. 1 - ОСОБА_4 під впливом суворості можливих покарань за скоєння тяжких злочинів може намагатись уникнути суду, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними, ніж покарання за скоєні злочини та процедура його відбування. Враховуючи, що останній законних джерел доходів не має, зареєстроване місце проживання на території України відсутнє, він може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

п. 2- оскільки ОСОБА_4 достеменно відомо місце проживання свідків кримінального правопорушення, і будучи поза умовами ізоляції він може вступити з ним в зносини та шляхом умовляння, залякування, шантажу, чи підкупу може спонукати їх дати неправдиві покази. Показання свідків мають доказе значення у випадку, якщо вони безпосередньо досліджені в суді. За таких обставин, та враховуючи, що свідки в ході судового розгляду ще допитані не були, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;

п. 5 ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що безпосередньо свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Відсутність у обвинуваченого законних джерел отримання заробітку, вказує на те, що він у подальшому може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення.

При розгляді справи судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Такий запобіжний захід виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню обвинуваченого від суду, перешкоджанню встановленню істини у справі, продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Крім того, суд вважає, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час немає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Під час розгляду клопотання суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Будь-яких даних про можливість запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, шляхом застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, а тому, приймаючи до уваги відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт, про застосування якого просила сторона захисту, не зможуть запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам та не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд зазначає, що інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, мають високий ступінь суспільної небезпеки, за обставинами провадження наявні передбачені ч.1 ст.177 КПК ризики, при цьому рішення суду за результатами розгляду питання щодо можливості продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Водночас доводи сторони захисту про відсутність ризиків та можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, або ж домашнього арешту суперечливі, оскільки застосування будь якого запобіжного заходу без наявності ризиків є недопустимим.

Щодо доводів захисника про неможливість перебування обвинуваченого під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за станом здоров`я суд вкотре зазначає, що відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина.

Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

В умовах слідчого ізолятору ув`язненим особам забезпечується необхідна медична допомога відповідно до законодавства про охорону здоров`я, зокрема, положеннями наказу МЮ України від 14.06.2019 № 1769/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу МЮ України та МОЗ України від 10.02.2012 № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально- виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» встановлено, що керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Тобто з вказаного вбачається, що встановлення захворювання, діагностика та лікування цього захворювання, а також можливість перебування у зв`язку з цим захворюванням обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах ізоляції, має здійснюватися закладом охорони здоров`я.

Наразі в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень (злочинів) злочинів, вчинених у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а саме: використання коштів, здобутих від незаконного обігу наркотичних засобів з метою продовження незаконного обігу наркотичних засобів (ч. 1 ст. 306 КК України); незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконному збуті наркотичного засобу вчиненому за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 308 КК України (ч. 2 ст. 307 КК України); заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, в тому числі вчинене повторно (ч. 1, 2 ст. 308), та з урахуванням відсутності у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання, постійного місця роботи та джерел доходу, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)» - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 30 травня 2026 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Відкласти розгляд кримінального провадження на 30 квітня 2026 року на 11 год. 00 хв. у залі судових засідань Слобідського районного суду міста Харкова.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1