Справа № 201/5961/26
Провадження № 1-кс/201/1634/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Ігнатівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001185 від 27 серпня 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що початку 2025 року але не пізніше 15 лютого 2025 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особисто незаконного збагачення, вступив у злочинну змову з іншими невстановленими на даний час особами, діяльність яких була спрямована на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами потерпілих під виглядом незаконного відчуження об`єкта нерухомого майна, що належить ОСОБА_7 .

З метою реалізації злочинного умислу, невідомі особи підробили документи на об`єкт нерухомості, створюючи уявлення про законність його продажу та подальшому заволодінні грошовими коштами.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але до початку реалізації шахрайської схеми, у ОСОБА_4 виник самостійний прямий умисел, спрямований на порушення недоторканності житла, шляхом незаконного проникнення до квартири, яка перебувала у фактичному користуванні, розпорядженні і приватній власності у ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 04 вересня 1995 року, з метою подальшого використання його у злочинній діяльності.

Реалізуючи зазначений умисел, спрямований на порушення недоторканності житла, а саме: на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та достовірно знаючи про відсутність у нього будь-яких законних підстав на доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_8 , невстановленим шляхом заволодів ключами від вказаного житла після чого він неодноразово в період часу з початку 2025 року по 27 травня 2025 року, зокрема період часу з 24 лютого 2025року по 26 лютого 2025 року (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), 06 травня 2025 року приблизно о 18.00 годині, без дозволу власника, проникав до квартири, де перебував та забезпечував доступ до неї сторонніх осіб, зокрема потенційних покупців, з метою подальшого введення їх в оману, своїми діями ОСОБА_4 незаконно проник до житла, належного потерпілій ОСОБА_7 , чим грубо порушив ст. 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Таким чином, умисні дії, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразились у незаконному проникненні до житла особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України

Надалі, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілих, у невстановлені в ході досудового розслідування обставини, місце, дату та час, учасники групи забезпечили виготовлення підроблених документів на ім`я ОСОБА_7 , зокрема офіційного документу - паспорта громадянина України та правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про право власності на житло від 04 вересня 1995 року, який є офіційним документом, після чого, діючи узгоджено, створили видимість законного продажу зазначеного об`єкта нерухомості.

З цією метою до участі у вчиненні кримінального правопорушення була залучена невстановлена досудовим розслідуванням жінка, яка, використовуючи завідомо підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , представлялась власником вказаної квартири, підтверджувала намір її відчуження та брала участь у зустрічах з потенційними покупцями, чим додатково створювала у останніх переконання у законності здійснюваних дій.

Виконуючи відведену йому роль у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 , використовуючи незаконно отриманий доступ до квартири, неодноразово демонстрував її потенційним покупцям, представлявся родичем власниці, повідомляв завідомо неправдиву інформацію щодо законності продажу, чим вводив їх в оману та формував у них переконання про правомірність відчуження майна, тоді як інші співучасники, зокрема особа, що здійснювала пошук покупців, розміщувала відповідні оголошення та координували дії групи.

У подальшому, 27 травня 2025 року, продовжуючи реалізацію спільного прямого злочинного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами потерпілих, діючи групою осіб, достовірно знаючи про те, що правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 є підробленими, діючі узгоджено, забезпечили явку до приватного нотаріуса невстановленої жінки, яка представляючись ОСОБА_7 та використовуючи завідома підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України, разом з ОСОБА_4 , який надав приватному нотаріусу ОСОБА_9 підроблені документи на квартиру, а саме офіційний документ - свідоцтво про право власності на житло від 04 вересня 1995 року, у зв`язку з чим, останній будучи введеним в оману, посвідчив договір купівлі-продажу квартири та вніс відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після посвідчення договору купівлі-продажу потерпілий ОСОБА_10 , будучи введеним в оману щодо законності придбання квартири, передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України становить 831 414 гривень, якими останній заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, квартира за адресою: АДРЕСА_2 вибула із власності потерпілої ОСОБА_12 , чим спричинено шкоду останній у великих розмірах, а також заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, умисні дії, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Надалі, реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами потерпілих, в невстановлені в ході досудового розслідування обставини, місце, дату та час, учасники групи забезпечили виготовлення підроблених документів на ім`я ОСОБА_7 , зокрема офіційного документу - паспорта громадянина України та правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про право власності на житло видане виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням (наказом) № 1/1696-95 від 04 вересня 1995 року, який є офіційним документом, що посвідчує право власності на нерухоме майно, після чого, діючи узгоджено, створили видимість законного продажу зазначеного об`єкта нерухомості.

З цією метою до участі у вчиненні кримінального правопорушення була залучена невстановлена досудовим розслідуванням жінка, фотографія якої була вклеєна до завідомо підробленого офіційного документа паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24 травня 2001 року на ім`я ОСОБА_7 , яка, використовуючи вказаний підроблений документ, представлялась власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджувала намір її відчуження та брала участь у зустрічах з потенційними покупцями, чим створювала у останніх переконання у законності здійснюваних дій та правомірності продажу зазначеного об`єкта нерухомості.

У подальшому, 27 травня 2025 року, приблизно о 14.00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізацію спільного прямого злочинного умислу спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами потерпілих, ОСОБА_4 разом з іншими невстановленими учасниками групи, достовірно знаючи про те, що правовстановлюючий документ на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про право власності на житло видане виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням (наказом) № 1/1696-95 від 04 вересня 1995 року, який є офіційним документом, що посвідчує право власності на нерухоме майно є підробленим, діючі узгоджено, забезпечив явку до приватного нотаріуса невстановленої жінки, яка представляючись ОСОБА_7 та надав завідома підроблений офіційний документ - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 24 травня 2001 року на ім`я ОСОБА_7 , та завідомо підроблений офіційний документ - свідоцтво про право власності на житло видане виконкомом міської Ради народних депутатів згідно розпорядженням (наказом) № 1/1696-95 від 04 вересня 1995 року приватному нотаріусу ОСОБА_9 , у зв`язку з чим, останній будучи введеним в оману, посвідчив договір купівлі-продажу квартири та вніс відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим вчинив використання завідомо підробленого документу.

Таким чином, умисні дії, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виразились у використанні завідомо підроблених документів, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відомості про дані факти 27 серпня 2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

27 квітня 2026 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі вищезазначеного, в клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив, зокрема, тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у зв`язку з чим, останній може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої останньому підозри та зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що 27 серпня 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001185, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

27 квітня 2026 року, ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Крім того, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, про що свідчать наступні докази, зокрема протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27 серпня 2025 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 28 серпня 2025 року, протокол тимчасового доступу до речей і документів від 18 вересня 2025 року та копії документів, вилучені в ході тимчасового доступу, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 08 вересня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 08 вересня 2025 року, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 12 вересня 2025 року, висновок експерта № СЕ-19/104-25/39363-ДД від 13 жовтня 2025 року, висновок експерта № СЕ-19/104-25/39381-ПЧ від 04 листопада 2025 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_15 від 04 березня 2026 року, протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 09 березня 2026 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_16 від 09 березня 2026 року, протокол огляду від 09 березня 2026 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_14 від 09 березня 2026 року, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 13 березня 2026 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 13 березня 2026 року, а отже, сукупність цих фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому, слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вирішує питання щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, що є предметом судового провадження.

Також, на думку слідчого судді, доведеним є ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, за який передбачене максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, підозрюваний ОСОБА_4 має можливість переховуватись від суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього, зазначені ризики об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні воєнного стану, який суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку. Так, підозрюваний, розуміючи складність проведення досудового розслідування та судового розгляду в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд із цим, слідчий суддя вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність ризиків, визначених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та ризик знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав їх необґрунтованості та відсутності будь-яких достатніх доказів на підтвердження їх існування.

В той же час, прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 , зокрема, підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі, що підтверджується копією пред`явленої йому підозри, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового слідства, тому з урахуванням встановлених вище ризиків, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень; вік та стан його здоров`я, які не перешкоджають застосуванню такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою; майновий стан останнього, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним або іншою юридичною чи фізичною особою застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також майновий та сімейний стан останнього, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 гривень, оскільки саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376, 395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», до 26 червня 2026 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, є 26 червня 2026 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240,00 грн. (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Повний текст ухвали суду буде складений і оголошений о 15.40 годині 30 квітня 2026 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1