Справа №577/5996/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/794/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0001300, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2024 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 04.05.2023 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 180 годин;

2) 26.09.2023 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць 20 днів; звільнений з місць відбування покарання 04.01.2024;

3) 23.04.2024 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік (покарання не відбуте),

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2025 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за вказаним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.04.2024 у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що, відповідно до статті 72 КК України, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, складає 1 (один) місяць позбавлення волі, та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбування ОСОБА_7 покарання ухвалено рахувати з часу його затримання після звернення вироку суду до виконання.

Суд установив, що ОСОБА_7 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно ОСОБА_9 , з яким він проживав у одній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , та з яким він пов`язаний спільним побутом.

ОСОБА_7 був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства відносно свого діда ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 постановами Конотопського міськрайонного суду Сумської області:

- від 27.06.2024 за те, що він 29.05.2024 о 12 год 00 хв, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_9 , чим міг завдати шкоди психічному здоров`ю потерпілого;

- від 08.11.2024 за те, що він 22.10.2024 о 19 год 00 хв, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, вчинив домашнє насильство стосовно свого діда ОСОБА_9 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілого.

- 27.11.2024 за те, що 17.11.2024 о 10 год 00 хв, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року, вчинив домашнє насильство стосовно свого діда ОСОБА_9 , чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілого, а також за те, що 19.11.2024 о 19 год 00 хв, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, повторно протягом року порушив терміновий заборонний припис серії АА № 554631 від 17.11.2024 про зобов`язання залишити місце проживання постраждалого ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заборону на вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_9 , а також заборону у будь - який спосіб контактувати з потерпілим від домашнього насильства.

Незважаючи на притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вказаних заходів виявилося недостатньо для виправлення і виховання ОСОБА_7 в дусі додержання законів України, поваги до правил суспільного співжиття та запобігання вчиненню нових правопорушень та 13.12.2024 о 17 год 40 хв ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживав із ОСОБА_9 , з яким був пов`язаний спільним побутом та мав взаємні права та обов`язки, знову висловлювався на адресу ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є інвалідом 1 групи, нецензурною лайкою зі змістом приниження його честі та гідності, ображав непристойними словами, виказуючи тим самим неповагу до ОСОБА_9 як особистості, а також погрожував застосуванням фізичної сили, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_9 .

Згідно висновку судової психологічної експертизи № 35 від 17.01.2025 потерпілий ОСОБА_9 перебуває у стані психоемоційної напруги, що супроводжується фізичним дискомфортом та больовими відчуттями, неможливістю достатнього відпочинку та сну, підвищеною знервованістю, тривожністю, неспокоєм, образою, побоюванням. Вказані обставини зумовлюють порушення нормальної життєдіяльності та відпочинку літньої особи, погіршення умов повсякденного функціонування, наявність постійних конфліктних умов, необхідність систематичного залучення додаткових ресурсів для відновлення самовладання, чим знижують загальну якість життя ОСОБА_10 , спричиняють психологічні (моральні) страждання. Наявний у ОСОБА_9 емоційний стан (психоемоційної напруги) зумовлений (перебуває у причинно-наслідковому зв`язку) з агресивною поведінкою його онука ОСОБА_7 . Конфліктна поведінка ОСОБА_7 постає для ОСОБА_9 психотравмуючою та викликає формування й фіксацію негативних психоемоційних змін.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за статтею 126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просила вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2025 змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі засудженого шляхом пом`якшення вироку, обранням міри покарання без ізоляції від суспільства та застосуванням статті 75 КК України, з урахуванням необхідності обвинуваченому пройти лікування після поранення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що не оспорює фактичних обставин, доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій. Скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення віднесено до категорії нетяжких злочинів. Він розкаявся у вчиненому, обіцяв закон більше не порушувати, зробив відповідні висновки щодо своєї поведінки, майже рік не навідувався до потерпілого. Просив урахувати ту обставину, що ОСОБА_9 теж ображав його і провокував конфліктні ситуації між ними. Він правдиво розказав про скоєне, потерпілий по мірі покарання покладався на розсуд суду. Обвинувачений проживає з матір`ю, якій 67 років, потребує уваги та допомоги, за місцем проживання характеризується не негативно. Обвинувачений має поганий стан здоров`я, під час захисту держави в бойових діях отримав поранення, проходив тривале лікування у госпіталі. Його військову службу призупинено. Обтяжуючі обставини відсутні. Призначене покарання є несправедливим і підлягає пом`якшенню.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Прокурор ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваного рішення, доводи учасників та поданої апеляційної скарги, вислухавши доводи учасників апеляційного провадження викладені в апеляційних скаргах, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України за обставин наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється та апеляційним судом не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частин 1, 2 статті 50 КК України).

Відповідно до вимог статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Отримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції наведених вимог закону дотримався, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, зокрема за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 , негативну характеристику за місцем проживання, складену старшим ДОП сектору ДОП відділу превенції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, 26.09.2024 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовано судом першої інстанції взято до уваги досудову доповідь органу пробації, складену Конотопським РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, яка оцінила як високий ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та рівень його небезпеки для суспільства, а також те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в тому числі для окремих осіб). Застосування соціально-виховних заходів, що необхідні на впливу на поведінку ОСОБА_7 з метою його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Суд установив, що обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 відсутні. Обґрунтовано взято до уваги відсутність вибачення обвинуваченого перед потерпілим ОСОБА_9 , відсутність щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своїх протиправних дій, тобто відсутність ознак щирого каяття. Обставиною, що обтяжує покарання судом визнано рецидив злочинів.

Доводи захисника щодо призначення покарання із застосуванням статті 75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як визначено у частині 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за певні кримінальні правопорушення, що зазначені в цій частині статті, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для застосування статті 75 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого, з яким цілком погоджується і колегія суддів.

ОСОБА_7 за статтею 126-1 КК України вже призначалися менш суворі покарання, передбачені санкцією цієї статті у виді громадських робіт і обмеження волі, які виявилися недостатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті 126-1 КК України, що вказує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника щодо надмірної суворості призначеного покарання.

Щодо доводів захисника про те, що потерпілий покладався на розсуд суду по мірі покарання, колегія суддів зазначає, що згідно з сталою практикою Верховного Суду позиція потерпілого під час призначення покарання не є обов`язковою, а враховується в сукупності з обставинами, передбаченими статтею 65 КК України, і не має над ними пріоритету.

Оскільки ОСОБА_7 вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23.04.2024 був засуджений за статтею 126-1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, яке не відбув, суд призначив йому покарання із застосуванням статей 71,72 КК України у виді позбавлення волі.

Обставини, вказані захисником у апеляційній скарзі поганий стан здоров`я обвинуваченого внаслідок отриманого поранення під час служби, проживання з матір`ю, яка є особою похилого віку та потребує уваги та допомоги, існували на момент вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення і з огляду на особу обвинуваченого не є такими, які вказують на можливість його виправлення без відбування покарання.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого, колегія суддів зазначає, що надані стороною захисту медичні документи стосуються отримання ОСОБА_7 поранення 19.07.2024 та подальшого лікування. Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого вже після отримання поранення та проходження лікування, а тому ці обставини не вказують на можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, наявності обставини, що обтяжує покарання і відсутності обставин, які пом`якшують покарання, відсутні підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування покарання, а тому підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень статті 75 КК України - відсутні.

З огляду на характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину та відомості про особу винного, апеляційний суд дійшов висновку, що судом враховано всі обставини, передбачені у статті 65 КК України. Призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях статей 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд підстав не вбачає.

За наведеного доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості є необґрунтованими. Істотних порушень КПК України, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Відтак апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.12.2025, відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення і вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4