КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/9863/24Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3486/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004824, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 10 березня 2026 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що наявність заявлених у клопотанні прокурора ризиків не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від суду не доведений та спростовується даними про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій та інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання та стабільний дохід.

За доводами захисника, ризик впливу обвинуваченого на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні також відсутній, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості про вчинення будь-якого впливу обвинуваченого на свідків, які до того ж не були безпосередніми очевидцями подій, а потерпіла вже допитана судом першої інстанції.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, змінити обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали контрольного провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів сформованого контрольного провадження, на розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004824 по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.289 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

В ході судового розгляду прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, з огляду на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2026 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 10 березня 2026 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що може свідчити про наявність існування ризиків переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також незаконного впливу на свідків та потерпілу в даному кримінальному провадженні.

Крім цього, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 після вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень вчинив дії, які вважав необхідними для унеможливлення його викриття та притягнення до кримінальної відповідальності, а саме, за версією обвинувачення - знищення слідів вчинення кримінальних правопорушень, переміщення трупа потерпілого та автомобіля до віддаленої від місця вчинення інкримінованого злочину місцевості.

Судом також враховано наведений прокурором ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на що вказує те, що Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється розгляд кримінального провадження №0000043 від 14.02.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на потерпілу і свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В той же час суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі розглянуто клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у задоволенні якого судом обґрунтовано відмовлено.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2026 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 до 10 березня 2026 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4