У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/961/26 № 1-кс/610/117/2026
м. Балаклія10 березня 2026 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 (відеоконференція),

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000125 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з базовою загальною середньою освітою; військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ; розлученого; в силу ст. 89 КК України судимості не має,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав із наведених у ньому підстав. Пояснив, що потерпілого відвезли до Харківського шпиталю без свідомості, наразі переведений у лікарню м. Києва, досі знаходиться у непритомному стані.

Підозрюваний свою вину визнав. Проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи, що нікуди не бігав, не переховувався, просив залишити його у частині.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання. Посилалась на те, що підозрюваний вину визнає, розкаюється, зобов`язується виконувати обов`язки. Просила застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою особисте зобов`язання.

Судом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000125 від 08.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

08.03.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

«Наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу та призначений на посаду стрілець-снайпер 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_3 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою відноситися до спів службовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Порушуючи вимоги вказаних вище нормативно-правових актів ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.03.2026 близько 18 год 00 хв., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на службову автомобілі прибув до свого побратима військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою продовження раніше виниклого словесного конфлікту, відчинивши двері до будинку останнього у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, умисно почав наносити удари по голові та різним частинам тіла ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_8 , не бажаючи припиняти свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , схопив до рук кухонну дерев`яну дошку та із застосуванням сили наніс нею декілька ударів (точна кількість наразі встановлюється) в область голови останнього, спричинивши при цьому своїми злочинними діями ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітини, струсу головного мозку, субарахноїдальної гематоми, політравми - відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства Балаклійської міської ради Харківської області "БКБЛІЛ" від 08.03.2026».

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що підтверджується:

1)Даними протоколу огляду місця події від 08.03.2026 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого при вході до будинку, з правого боку було виявлено та вилучено камуфляжні штани зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору.

2)Даними протоколу огляду місця події від 08.03.2026 за адресою: АДРЕСА_2 , під час було виявлено та вилучено: зріз полімерної плівки чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору; зріз наволочки сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору; 2 фрагменти дерев`яної кухонної дошки зі слідами речовини бурого кольору; змив з рукоятки кухонної дошки; змив речовини бурого кольору зі стіни; металеве бильце ліжка; змив з поверхні металевого бильця.

3)Даними протоколу затримання особи у порядку ст. 208 КПК України 08.03.2026 о 10.00 год (фактичне затримання).

4)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу в ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Приблизно 05.03.2026 від командира ОСОБА_12 поступила команда ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , щоб вони поїхали за адресою: АДРЕСА_2 , та відвезли інших військових ОСОБА_7 та ОСОБА_14 до лікарні з метою перевірки їх на стан алкогольного сп`яніння. 07.03.2026 до свідка та ОСОБА_15 прийшли інші військові ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими вони почали вживати спиртні напої, а саме горілку, в ході спілкування ОСОБА_18 розповів, що автомобіль, на якому він здійснює перевезення особового складу за власні кошти, а ОСОБА_19 грошові кошти не надав та відмовився їх надавати, відповів агресивно в телефонній розмові. Після цього ОСОБА_18 запропонував ОСОБА_20 поїхати до ОСОБА_7 . Свідок залишився вдома, через 2 години ОСОБА_16 та ОСОБА_18 повернулись назад, із бокових дверей автомобіля дістали під руки побитого ОСОБА_7 , на руках якого були наручники, на обличчі багато крові, з тілесними ушкодженнями, у притомному стані. Після чого ОСОБА_18 повідомив свідку, щоб він зібрав свої речі та їхав проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

5)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу в ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , чоловіком на ім`я ОСОБА_23 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_24 . Коли 05.03.2026 він разом із ОСОБА_21 вживали спиртні напої, про це дізналось їх керівництво, після чого ОСОБА_18 відвіз їх до лікарні для перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Так, 07.03.2026 коли свідок перебував за адресою проживання, до них приїхали військові ОСОБА_25 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та в ході розмови ОСОБА_18 заявив, що здійснює перевезення особового складу за власні кошти, після чого повідомив, що ОСОБА_14 та ОСОБА_26 потрібно йому скинутись грошовими коштами в сумі 2000 грн, на що ОСОБА_14 погодився, а ОСОБА_19 відмовився, після чого ОСОБА_14 пішов на інтернет зв`язок, а в будинку залишились ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_27 . Далі ОСОБА_14 пішов займатись справами по господарству та чув, як із будинку лунали звуки, схожі на бійку, при цьому ОСОБА_14 не хотів туди влізати. Приблизно о 18.00 год останній почув звуки мотору машини, зрозумів, що ті військові виїхали. Коли зайшов до будинку, там нікого не було, звернув увагу, що обстановка порушена, на металевому ліжку ОСОБА_7 були плями схожі на кров, на стіні навпроти також були плями схожі на кров, під ліжком лежала частина розбитої дерев`яної дошки зі слідами крові, тоді ж ОСОБА_14 зрозумів, що ОСОБА_7 побив ОСОБА_18 за те, що той не хотів віддавати грошові кошти.

6)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_28 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , чоловіком на ім`я ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . Так, 03.03.2026 ОСОБА_19 та ОСОБА_33 вживали горілку, це побачили командири, зробили доповідь командиру ОСОБА_12 , після чого приїхав ОСОБА_18 та відвіз ОСОБА_7 та ОСОБА_34 до лікарні для проведення огляду їх на стан алкогольного сп`яніння. Існує т.зв. «звичай», коли ловлять військових у стані алкогольного сп`яніння, вони повинні компенсувати грошові кошти за паливо, так як автомобілі за власний рахунок заправляють. Так, 07.03.2026 всі вище зазначені військові були вдома, приїхав ОСОБА_18 із ОСОБА_35 та одразу підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_34 яким повідомили, що необхідно повернути грошові кошти в сумі 2000 грн за поїздку до лікарні, яка була 03.03.2026. Далі свідок ОСОБА_28 пішов по своїх справах, а ОСОБА_19 залишався вдома. Приблизно о 17.00 год побачив, що від їх будинку від`їжджає автомобіль ОСОБА_15 , зайшовши в кімнату, побачив, що ліжко ОСОБА_7 розтрощено, всюди була кров, а ОСОБА_7 так би мовити забрали на яму, але ніхто не придав цьому значення. Далі, 08.03.2026 приблизно о 01.00 год приїхав військовий ОСОБА_17 та повідомив, що йому потрібна допомога, вони разом поїхали за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_18 , та побачив що на підлозі знаходиться ОСОБА_19 , у якого обличчя понівечене, все тіло в крові, руки та ноги опухлі, з вуха та носа текла кров він був притомний, там перебував ОСОБА_12 , який надав вказівку, щоб ОСОБА_7 відвезли до лікарні.

7)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_36 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , в іншому будинку проживають ОСОБА_39 , ОСОБА_33 , ОСОБА_19 , чоловік на ім`я ОСОБА_31 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 . Так, 07.03.2026 до них приїхав ОСОБА_18 з військовим ОСОБА_42 , з`їздили за продуктами, після чого поїхали додому до ОСОБА_15 , запропонував пожарити м`ясо та посидіти разом за адресою: АДРЕСА_3 . Коли сиділи, ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_26 та повідомив за компенсацію грошових коштів за паливо, яке він використав, коли возив його на перевірку на стан алкогольного сп`яніння до лікарні, але ОСОБА_19 почав виражатись в його сторону нецензурною лайкою, це не сподобалось ОСОБА_13 та він вирішив серйозно поговорити з ОСОБА_21 , при цьому ОСОБА_43 покликав з собою свідка ОСОБА_36 та вони поїхали на розмову до ОСОБА_7 , також поїхав ОСОБА_44 . Коли приїхали за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_43 разом із ОСОБА_45 зайшли всередину будинку до ОСОБА_46 будинку почали лунати звуки, схожі на бійку, свідок зайшов разом із ОСОБА_38 всередину будинку та побачили, що на підлозі лежить ОСОБА_19 , ОСОБА_18 знаходився над ним та бив його кулаками, свідок намагався ОСОБА_15 відтягнути. В моменти, коли намагались заспокоїти ОСОБА_15 , він наносив різну кількість ударів ОСОБА_26 по тулубу, обличчю. Далі вирішили ОСОБА_7 забрати із собою, ОСОБА_18 затягнув його до автомобіля, по приїзду витягнув його з нього. Приблизно о 22.30 год приїхав командир ОСОБА_12 , побачив на підлозі ОСОБА_7 із понівіченим обличчям, в крові, викликав медика, після чого ОСОБА_7 відвезли до лікарні.

8)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_47 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_48 , ОСОБА_49 . Так, 03.03.2026 ОСОБА_16 разом ОСОБА_50 за наказом керівництва відвезли військових ОСОБА_7 та ОСОБА_34 до лікарні для перевірки їх стану алкогольного сп`яніння. 07.03.2026 до свідка підійшов ОСОБА_18 та ОСОБА_16 та попрохали із ними поїхати до ОСОБА_7 , щоб забрати грошові кошти за поїздку до лікарні 03.03.2026. Вони разом поїхали за адресою: АДРЕСА_2 . По приїзду ОСОБА_18 роз`яснив ОСОБА_51 та ОСОБА_26 , що возив їх до лікарні за власний рахунок, що треба скинутись на паливо, ОСОБА_33 погодився, а ОСОБА_19 ні, та між ним та ОСОБА_50 почалась суперечка, це було всередині будинку, суперечка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_18 наносив різні удари по тілу та обличчю ОСОБА_26 , від яких він не втримався на ногах, впав на підлогу, далі ОСОБА_18 наносив удари, коли той був в лежачому положенні. Свідок вийшов на вулицю, коли знов зайшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_19 в положенні сидячи біля стіни перебуває в кайданках, обличчя опухле, з синцями, на підлозі була зламана дерев`яна дошка зі слідами крові. ОСОБА_18 здійснив удари ногами по тулубу ОСОБА_26 , далі ОСОБА_18 підняв ОСОБА_7 та направився до автомобіля, після чого притягнув до їх будинку, поклав на підлогу, згодом ОСОБА_26 стало зле, ОСОБА_18 зателефонував командиру, який приїхав, викликав медиків та в подальшому його було доставлено до лікарні.

9)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_52 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_38 та ОСОБА_49 . Так, 07.03.2026 він із ОСОБА_35 пішли до побратимів за адресою: вул. Миру, буд. 72, до ОСОБА_15 та ОСОБА_9 , вживали спиртні напої. В ході розмови, ОСОБА_18 почав говорити, що заправляє паливом автомобіль для перевезення особового складу за власні кошти, останній раз возив до лікарні на огляд ОСОБА_34 та ОСОБА_7 , але грошові кошти йому не надали. Далі ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_26 за грошові кошти, але той агресивно відповів, що не збирається повертати кошти, вирішив із ОСОБА_35 поїхати до ОСОБА_7 . Свідок із ОСОБА_42 залишись вдома. Через декілька годин хлопці повернулись, із автомобіля під руки вивели побитого ОСОБА_7 в кайданках, завели до будинку та посадили на пень. На обличчі у ОСОБА_7 була велика кількість крові, текла кров із носа, обличчя набрякле, посиніле, згодом йому стало зле, повідомили командира, після чого ОСОБА_7 було доставлено до лікарні.

10)Даними протоколу допиту свідка ОСОБА_53 , який повідомив, що на теперішній час проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаді заступника командира. Так, 07.03.2026 приблизно о 21.40 год йому зателефонував ОСОБА_25 та повідомив, що за їх місцем проживання знаходиться ОСОБА_19 з тілесними ушкодженнями, після чого свідок поїхав за адресою: АДРЕСА_3 . Увійшов до будинку, побачив в горизонтальному положенні ОСОБА_7 , на його обличчі була кров, було чутно храпи. Зі слів ОСОБА_15 стало відомо, що в ході розпивання спиртних напоїв ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_19 , в них виникла сварка за борг за пальне, після чого ОСОБА_18 разом із ОСОБА_54 поїхали до ОСОБА_7 , де в будинку розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_18 наносив удари по голові та тулубу руками та ногами ОСОБА_55 , після чого привезли його до свого місця проживання. Було прийнято рішення про відвезення ОСОБА_7 до лікарні.

11)Даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_56 , в ході якого він підтвердив та розповів про події, які мали місце 07.03.2026 між ОСОБА_50 та ОСОБА_21

12)Даними протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_57 , в ході якого він підтвердив та розповів про події, які мали місце 07.03.2026 між ОСОБА_58 та ОСОБА_21

13)Даними довідки з КНП ХОР "БКБЛІЛ", відповідно до якої у ОСОБА_7 , наявні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітини, струсу головного мозку, субарахноїдальної гематоми, політравми.

14)Даними довідки з КНП ХОР "БКБЛІЛ", відповідно до якої ОСОБА_3 встановлено діагноз: закритий перелом IV п`ясткової кістки правої кисті.

15)Фотоматеріалами щодо стану потерпілого після його побиття ОСОБА_3 .

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" від 14 березня 1984 року № 9627/81 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 23 жовтня 1994 року № 14310/88 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

До того ж у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року № 42310/04, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року № 12244/86, 12245/86, 12383/86 "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року № 14310/88 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа "Чеботарь проти Молдови" від 13 листопада 2007 року № 35615/06).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування ("Бекчиєв проти Молдови" §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти ("Ідалов проти Росії", "Гарицьки проти Польщі", "Храїді проти Німеччини", "Ілійков проти Болгарії").

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року № 33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено 08.03.2026, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від них та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Підозрюваний в силу ст. 89 КК України судимості не має, має базову загальну середню освіту, розлучений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України, а фактично проживає за місцем проходження військової служби.

Підозрюваний ОСОБА_3 вже має кримінальний досвід внаслідок притягнення до кримінальної відповідальності 13.02.2020 за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто також за спричинення тілесних ушкоджень, що може свідчити про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість, вперте небажання безповоротно відмовитись від злочинного способу життя і стати на шлях виправлення та перевиховання, тому є обґрунтований підвищений ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, в тому числі, проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а це тяжкий злочин, проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, вчинений військовим в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, є надзвичайно небезпечним, адже людина, її життя, здоров`я, честь і гідність та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку останнього.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини ("Ілійков проти Болгарії", "Летельє проти Франції", "Москаленко проти України"), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому обставини, на яких ґрунтуються заперечення сторони захисту проти клопотання, не є достатніми для запобігання зазначеним ризикам, які є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу підозрюваного цього висновку не спростовують. Підозрюваний не є інвалідом, неповнолітніх дітей не має, догляд ні за ким не здійснює, визнає вчинення кримінального правопорушення в умовах очевидності. Даних, про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися під вартою матеріали справи не містять.

Факт проходження військової служби в сукупності з іншими обставинами не знижує суттєво суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , і його особи, та не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків, а суспільний інтерес тримання підозрюваного під вартою в цьому випадку переважає його особистий інтерес.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення здійснення досудового розслідування, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, натепер не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до вимог ст. 182-183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з огляду на те, що інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосування застави не вбачається можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити повністю.

2)Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до 10.00 години 06 травня 2026 року, без визначення розміру застави.

3)Строк дії ухвали до 10.00 години 06 травня 2026 року.

4)Зобов`язати слідчих, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_3 про тримання під вартою останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1