Єдиний унікальний номер справи 194/1688/24
Провадження № 1-кп/185/319/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду у м. Павлоград клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2023 року за № 0000412, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.358, ч.2 ст.28, ч.4 ст.358, ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 28, ч.1 ст.366, ч.5 ст.191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

представника потерпілої

Тернівської міської ради ОСОБА_11 (дистанційно),

захисників адвоката ОСОБА_12 ,

адвоката ОСОБА_13 ,

адвоката ОСОБА_14 (дистанційно),

адвоката ОСОБА_15 (дистанційно),

адвоката ОСОБА_16 (дистанційно),

адвоката ОСОБА_17 ,

адвоката ОСОБА_18

обвинувачених ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_6 (дистанційно),

ОСОБА_19 (дистанційно),

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 (дистанційно),

В С Т А Н О В И В :

Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області проводиться підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні суду заявлено ряд клопотань, зокрема, про повернення належного майна, вилученого під час обшуку, яке в подальшому визнано речовими доказами обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_19 , а також про зміну обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_19 про повернення майна мобільного телефону марки Iphone 12 Pro Max. imei 1 НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , обґрунтовано тим, що вказаний мобільний телефон було вилучено під час обшуку, визнано речовим доказом у справі, але арешт на нього не було накладено, адвокат ОСОБА_15 просить повернути вказаний мобільний телефон.

В свою чергу, обґрунтування клопотання адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 про повернення майна мобільних телефонів марки Iphone 13 Pro, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , Iphone Xs, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , за змістом аналогічно клопотанню адвоката ОСОБА_15 .. Крім того, адвокатом ОСОБА_12 зазначено, що в протоколі огляду речей та документів від 27.04.2024 вказано, що при огляді мобільного телефону марки Iphone 13 Pro. imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , інформації, що становить оперативний інтерес для досудового розслідування встановлено не було. Тож, не було встановлено жодних ознак, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України, необхідних для визнання мобільних телефонів речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор вважає, що клопотання не підлягають задоволенню, оскільки вказані мобільні телефони було визнано речовими доказами, в зв`язку з чим долю речових доказів вирішує виключно суд під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_19 та їх захисник підтримали клопотання.

Суд враховує, що частиною першою ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Із вказаних норм слідує, що під час проведення обшуку, окрім предметів, які вилучені законом з обігу, слідчий і прокурор мають право вилучати речі та документи - які входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а також мають право вилучати речі та документи - які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку. При цьому статус «тимчасово вилучене майно» мають лише ті речі та документи, що вилучені під час обшуку слідчим або прокурором, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27.03.2024 у справі № 204/2953/24 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_20 , за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_21 , з метою відшукання та вилучення речей і документів, згідно з вказаним в ухвалі переліком, зокрема: мобільних терміналів систем зв`язку, які мають значення для кримінального провадження.

В подальшому, в ході проведення досудового розслідування 08.07.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000412 від 31.07.2023 мобільний телефон марки Iphone 12 Pro Max, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , з сім карткою НОМЕР_3 , вилучений за місцем мешкання ОСОБА_19 .

Також, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2024 у справі № 204/2943/24 надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та вилучення речей і документів, згідно з вказаним в ухвалі переліком, зокрема: мобільних терміналів систем зв`язку, які мають значення для кримінального провадження.

Надалі, в ході проведення досудового розслідування 08.07.2024 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000412 від 31.07.2023 мобільні телефони марки Iphone 13 Pro, imei 1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 , Iphone Xs, imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , вилучені за місцем мешкання ОСОБА_3 .

Таким чином, віднайдення вказаних мобільних телефонів і було метою обшуку.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави вирішувати питання про повернення обвинуваченим мобільних телефонів, оскільки судовий розгляд не розпочато, не з`ясовано чи були вилучені під час обшуку мобільні телефони засобами вчинення злочинів, та чи підлягають вони спеціальній конфіскації тощо.

Тобто, оскільки розгляд кримінального провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, питання про повернення власнику майна, яке визнано речовим доказом, на даній стадії вирішити неможливо, оскільки воно стосується стадії судового розгляду та дослідження документів і речових доказів.

З огляду на викладене, клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_19 та адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_3 про повернення майна, є такими, що не підлягають задоволенню.

Крім цього, у підготовчому засіданні до суду звернулись адвокат ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_4 , та адвокат ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_3 з клопотаннями про зміну запобіжного заходу зменшення розміру застави у розмірі 908 400,00 грн., внесеної за обвинуваченого ОСОБА_4 дружиною ОСОБА_22 , та за обвинуваченого ОСОБА_3 сином ОСОБА_23 .. Дана застава була внесена як альтернатива триманню під вартою, згідно з ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 07.05.2024 у справі № 204/3145/24 (відносно ОСОБА_4 ) та від 07.05.2024 у справі № 204/3139/24 (відносно ОСОБА_3 ).

Вмотивовані клопотання тим, що з час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у відбулися істотні зміни у майновому та сімейному стані останніх, які прямо впливають на питання співмірності та непомірності встановленої застави, у зв`язку з чим просять зменшити обвинуваченим встановлений розмір застави до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Таким чином, вищезазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.

Аналіз положень ст.ст. 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у ч. 5 ст. 194 цього Кодексу обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

При цьому суд вважає за необхідне констатувати, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самими лише фактом внесенням визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу, а також несе ризик втрати цих коштів у випадку невиконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. 3 огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти внесені ним у якості застави за обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк до припинення дії цього запобіжного заходу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_4 , та адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 167, 182, 236, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_12 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , про повернення майна відмовити.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_15 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_19 , про повернення майна відмовити.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_12 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу (зменшення розміру застави) відмовити.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_13 , поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу (зменшення розміру застави) відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1