Справа № 157/1162/25 Провадження №11-сс/802/123/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2025 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000409),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке було вилучене в період з 25.06.2025 по 28.06.2025 під час невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , 1626 колод лісодеревини різних порід довжиною 1,25 м, загальною кубомасою приблизно 65 куб.м, 108 колод лісодеревини різних порід довжиною 3,8 м, загальною кубомасою приблизно 10 куб.м., заборонивши відчуження, користування та розпорядження цим майно, в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000409, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Посилаються на те, що стороною обвинувачення не доведено існування самої події та складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт незаконної порубки. Вказує, що зберігання деревини на території приватного домогосподарства є абсолютно законним, оскільки деревина не є товаром, вилученим чи обмеженим у цивільному обігу. Крім того, власник майна стверджує, що вилучена деревина була придбана у законний спосіб у різних постачальників для ведення господарської діяльності. Також зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки з копією повного тексту ухвали представник власника майна ознайомився лише 17.07.2025. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, який підтримував подану апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Доводи клопотання про те, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин є слушними та обґрунтованими, а тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню, так як він пропущений з поважних причин.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи . У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000409 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, про те, що 25 червня 2025 року на території домогосподарства, що по АДРЕСА_1 виявлено значну кількість деревини різних порід без відповідних ідентифікуючих бирок, що свідчить про незаконність її походження.

Встановлено і те, що під час невідкладного обшуку проведеного слідчим в період часу із 21:32 год. 25.06.2025 по 20:27 год. 28.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено 1626 колод лісодеревини різних порід довжиною 1,25 м, загальною кубомасою приблизно 65 куб.м, 108 колод лісодеревини різних порід довжиною 3,8 м, загальною кубомасою приблизно 10 куб.м.

Виявлене та вилучене під час проведення обшуку майно постановою слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 30.06.2025 визнано речовим доказом.

Доводячи підставність поданого клопотання, слідчий вказував про те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, вилучені речі є предметом вчинення злочину та зберегли на собі інформацію про скоєння злочину та мають значення для подальшого проведення слідчих дій в рамках даного кримінального провадження, зокрема проведення судових експертиз, а також інших слідчих дій.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягають арешту - з метою збереження речових доказів.

Крім того, спростовуючи доводи представника власника майна слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що на стадії досудового слідства перевіряється обґрунтованість відповідних слідчих дій та їх відповідність законодавству. Також будучи суб`єктом господарювання з 2019 року володілець лісодеревини, який займається цією діяльністю, має знати законодавчі норми щодо обігу цих матеріалів, зокрема вимоги про наявність відповідних документів, які підтверджують законність походження, перебування, транспортування лісоматеріалів.

Таким чином, на час розгляду клопотання в місцевому суді, а також під час розгляду справи апеляційним судом, власником майна, а також його представником не надано документів на спростування доводів органу досудового розслідування.

Під час апеляційного розгляду прокурор пояснив, що в даному кримінальному провадженні призначені та проводяться відповідні експертизи, в тому числі і трасологічна. Для проведення і завершення призначених експертиз потрібне арештоване майно.

Таким чином, посилання представника власника майна на доводи, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду, на увагу суду не заслуговують, оскільки фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків слідчого судді.

З урахуванням вищенаведених мотивів, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення слідчого судді.

Не вбачає апеляційний суд й істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б стати безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно, прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та постановлення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого, як того просить апелянт немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 липня 2025 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: