ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04 березня 2026 р., постановлену в кримінальному провадженні №0000521 щодо неповнолітнього ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 та змінено неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Конятин, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, з неповною середньою освітою, раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 194 ч.2, 15 ч.2 ст. 115 ч.2 п.12 КК України, запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 квітня 2026 року.

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332800 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу.

Вказував, що органом досудового розслідування підозрюваному інкримінується вчинення насильницького злочину проти життя та здоров`я особи, вчинений у спосіб,

ЄУНСС 725/2317/26 НП 11сс/822/107/26 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11

небезпечний для життя та здоров`я інших. А тому є необхідність змінити підозрюваному запобіжний захід на тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, а тому застосування альтернативного запобіжного заходу не є достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім того, вік підозрюваного дозволяє останньому перетнути державний кордон України, в разі звільнення останнього під заставу. Також на даний час не встановлені всі свідки кримінальних правопорушень, а тому підозрюваний може на них впливати шляхом залякування, погроз, підкупу та іншим чином.

Захисник в поданій ним апеляційній скарзі просив скасувати оскаржувану ухвалу повністю.

Зазначав, що суд, підтримуючи клопотання слідчого, мотивував рішення про зміну запобіжного заходу підозрюваному тільки тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

Вважає, що оголошена підозра ОСОБА_6 за ч.2 ст. 15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України є необґрунтована. Вчинене ОСОБА_6 діяння, передбачене ч.2 ст. 194 КК України, є вірною та додаткової кваліфікації не потребує.

Потерпілий не зазнав ніяких ушкоджень, жодних медичний висновків щодо тілесних ушкоджень немає, крім того, сам потерпілий не допитаний. Також стороною обвинувачення не було долучено розписку потерпілого, в якій останній повідомляє про відсутність претензій до підозрюваних як на момент підпалу так і в подальшому.

Доказів умислу у ОСОБА_6 на позбавлення життя потерпілого немає. Підпал автомобіля був зроблений на замовлення невідомих осіб через Телеграм канал. Вибравши автомобіль, вони його обійшли повністю, за допомогою ліхтарика підсвічували кабіну автомобіля, щоб переконатися, що там нікого немає і тільки після цього вчинили підпал.

На підтвердження своїх доводів адвокат посилався на постанови Верховного суду, Пленуму ВСУ.

Вказував, що поведінка підозрюваного дає всі підстави вважати, що ризики, вказані в клопотанні, є надуманими. Так, ризик впливати на потерпілого є необґрунтованим, оскільки потерпілий виїхав за межі України, вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_6 не збирається, оскільки можливе покарання за злочин, передбачений ч.2 ст. 194 КК України, який він визнає повністю, є також суворим. Підозрюваний сам з`явився до суду без викликів чи повідомлень та в майбутньому буде виконувати покладені на нього обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_6 , законного представника, захисника, які просили відмовити в задоволенні заявлених вимог прокурора та задовольнити апеляційну скаргу захисника, прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній та відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів приходить до таких висновків.

Апеляційним судом встановлено, що 23.02.2026 року слідчим ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області внесено відомості до ЄРДР за №0000521 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 ч. 2 КК України.

27.02.2026 року в кримінальному провадженні за №0000521 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 115 ч.2 п.12 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за вказівкою адміністратора телеграм-каналу «БОСС», ОСОБА_6 та ОСОБА_12 22.02.2026 р. о 23.34 год. прибули за адресою: м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 51А, де знаходився припаркований сідельний тягач марки «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1 та напівпричеп, номерний знак НОМЕР_2 , в середині якого знаходився водій ОСОБА_13 . Використовуючи бензин, ОСОБА_12 вилив його на передню панель цього автомобіля, а ОСОБА_6 підпалив її, внаслідок чого відбулося загорання передньої частини сідельного тягача (підкапотний простір- кабіна).

24.02.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чернівецького районного суду міста Чернівців від 25.02.2026 року до неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно, для забезпечення належного виконання обов`язків, передбачених КПК України, неповнолітньому ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133120 гривень.

Визначена застава була внесена, а тому на неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.

03.03.2026 року, на підставі зібраних доказів ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в умисному знищенні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу, а також у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисного вбивства), за кваліфікуючою ознакою - вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Стороною обвинувачення було дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_6 із вчиненням кримінальних правопорушень та обґрунтованість пред`явленої йому підозри.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно лише визначив, що причетність підозрюваного до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, п .12 ч. 2 ст. 115 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України; недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому колегія суддів враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або судовому розгляду.

Тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів безумовно не є вирішальною підставою для утримання обвинуваченого під вартою, проте як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнається вагомим фактором при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від суду.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини, а також тяжкого злочину проти власності, є неповнолітньою особою, яка може безперешкодно перетинати кордон України та може вдатися до відповідних дій, на даний час не встановлені всі свідки в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження захисника в поданій ним апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.12 КК України є хибною, оскільки в справі є достатньо доказів про те, що ОСОБА_6 з іншою особою умисно вчинили підпал вантажного автомобіля, знаючи про те, що всередині нього перебувала людина.

Отже, дії підозрюваного були спрямовані і на позбавлення життя потерпілого, який перебував в автомобілі.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави відносно підозрюваного ОСОБА_6 є безпідставним.

Неправильна оцінка слідчим суддею даних про підозрюваного та обставин вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу призвела до помилкового висновку та неправильного застосування норм КПК України, що потягло за собою прийняття незаконного рішення по суті клопотання слідчого.

Колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та постановити нову ухвалу, задовольнивши клопотання слідчого.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 181, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 відмовити.

Ухвалу слідчого судді Чернівецького районного суду м. Чернівців від 04 березня 2026 року в кримінальному провадженні №0000521, якою змінено неповнолітньому ОСОБА_6 запобіжний захід з застави на тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_9 задовольнити та змінити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою до 22 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя