ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 678/288/26

Провадження № 11-сс/820/148/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Летичівського окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

24 січня 2026 року прокурор Летичівськоїокружноїпрокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, що на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , з позбавленням права власника/користувача даного майна на відчуження, розпорядження ним, користування, з метою збереження речового доказу, запобігання можливого його знищення, пошкодження, приховання та можливістю використання під час призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій.

Під час досудового розслідування встановлено, що 19.02.2026 року близько 10 год. 50 хв. в селищі Меджибіж, по вул. Баал Шем Това, Меджибізької ТГ, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, працівниками СРПП ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області зупинено автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який будучи позбавлений права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, умисно не виконує судове рішення.

За даним фактом відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000057 від 19.02.2026 року за ч.1 ст. 382 КК України та розпочато досудове розслідування.

19.02.2026 року в період часу з 11 год. 40 хв. по 12 год. 35 хв., слідчим СВ ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 було проведено огляд місця події на ділянці місцевості, що знаходиться за адресою вул. Баал Шем Това, біля домоволодіння №6, в селищі Меджибіж, Меджибізької ТГ, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області, в ході якого в присутності понятих та ОСОБА_6 було вилучено автомобіль марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, та поміщено на автомобільну стоянку ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що знаходиться за адресою селище Летичів, вул. Івана Франка, 20, Хмельницького (Летичівського) району Хмельницької області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Летичівського окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням слідчого судді, прокурор Летичівського окружної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про відмову у накладені арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно, а саме автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником автомобіля є ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який 19.02.2026 року вилучений під час огляду місця події.

Зазначає, що підставою арешту майна є те, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям скоєння кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні та являється речовим доказом, яким на момент вчинення правопорушення керував ОСОБА_6 і який містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а саме умисного невиконання рішення суду особою позбавленою права керувати транспортним засобом, яке полягало в керуванні саме цим автомобілем, а не іншим.

Посилається на те, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області від 21.03.2025 (справа №678/406/25), яка набрала законної сили 01.04.2025, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Незважаючи на це, 19.02.2026, близько 10 год. 50 хв. ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність зазначеної постанови суду, будучи ознайомленим із нею та маючи реальну можливість виконати її вимоги, діючи умисно, з метою ухилення від виконання рішення суду, всупереч його законній силі, у порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 1 ст. 129 Конституції України, порушуючи п. 2.1 (А) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року та ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», в селищі Меджибіж по вулиці Баал Шем Това, Меджибізької ТГ, Хмельницького району Хмельницької області, керував автомобілем марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору та за порушення правил дорожнього руху був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області, якими складено відносно нього постанову за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Зазначає, що автомобіль «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору вилучений 19.02.2026 року під час огляду місця події по вул. Баал Шем Това в селищі Меджибіж, Хмельницького району Хмельницької області, обґрунтовано визнаний слідчим речовим доказом та може бути використано як доказ факту керування чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Стверджує, що у разі не накладення арешту на вище зазначене майно з подальшим поверненням їх власнику, володільцю у сторони обвинувачення наявні обґрунтовані сумніви щодо повного знищення слідової інформації і неможливості здобуття стороною обвинувачення основоположних доказів і встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор та третя особа, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені, про поважні причини неявки не повідомили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405, ст. 422 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість провести апеляційний розгляд у відсутність зазначених осіб, їх неявка за наведених обставин не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши витребувані матеріали і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним,обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 98, 132, 167-173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб марки «Chevrolet» модель «Aveo», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , із позбавленням права власника/користувача даного майна на відчуження, розпорядження ним, користування, з метою збереження речового доказу, запобігання можливого його знищення, пошкодження, приховання та можливістю використання під час призначення необхідних експертиз та проведення інших слідчих дій.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні, передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Отже, автомобіль не відповідає ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України у провадженні, внесеному до ЄРДР за ст. 382 КК України,

Накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна чи третіх осіб і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника (володільця) майна, гарантованими законом, та завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором не доведено підстав, завдань та мети накладення арешту на автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, який на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що слідчими СВ Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000057 від 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.Станом на момент звернення прокурора з клопотанням про арешт майна жодній особі у даному кримінальному провадженні, не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 19.02.2026 року транспортний засіб марки «Chevrolet» модель «Aveo», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні (а/с 17).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Aveo», 2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_6 (а/с 15).

Згідно ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом, а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів. Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах Амюр проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України, засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд при вирішенні питання про накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, повинен перевірити наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно, яке визнано речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

Так, зокрема, в рішенні у справі «Новоселецький проти України», Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення згаданого вище права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (п.101).

Формальне посилання на положення ст.98 КПК України не може розцінюватися як відповідне обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи внаслідок накладення арешту на належне такій особі майно.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України; 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №00000057 від 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджанні їх виконанню, транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Aveo», 2006 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 не відповідає ознакам речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України, не є знаряддям вчинення злочину, не містить на собі сліди злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

Доводи прокурора, що автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям скоєння кримінального правопорушення та речовим доказом, яким на момент вчинення правопорушення керував ОСОБА_6 і який містить інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, а саме умисного невиконання рішення суду особою позбавленою права керувати транспортним засобом, яке полягало в керуванні саме цим автомобілем, а не іншим, не ґрунтуються на законі, оскільки у цьому провадженні не має значення яким саме автомобілем керував ОСОБА_6 , автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , не містить будь-яких відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України.

За відсутності фактичних даних, що підтверджують відповідність вказаного майна критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, накладення арешту на нього є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам статей 170-173 КПК України, а отже порушує принцип пропорційності втручання у право власності.

Аналізуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно, яке зазначене у клопотанні прокурора.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року про відмову в задоволенні клопотання прокурора Летичівського окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України винесена з урахуванням всіх обставин справи, з додержанням вимог кримінального процесуального закону, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, щодо володіння своїм майном, апеляційних підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Летичівського окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 лютого 2026 року про відмову у задоволенні клопотання прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №00000057, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3