ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/514/26
Провадження №1-кс/477/217/26
УХВАЛА

про арешт майна

27 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2026 року слідчий відділу розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді в межах кримінального впровадження, внесеного до ЄРДР за №0006226 від 20 грудня 2017 року із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучено 19 березня 2026 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи СУ ГУНП в Миколаївській області за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство, здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за №0006226 з правовою кваліфікацією за частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із відкритим заволодінням майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9

19 березня 2026 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий звернувся з даним клопотанням.

27 березня 2026 року представником ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_10 подано заперечення на клопотання слідчого, у якому просив у задоволенні клопотання відмовити, з огляду на те, що вилучене майно не містить відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та не відповідає ознакам речового доказу. Просив провести розгляд клопотання без участі володільця майна.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився. Від прокурора ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд клопотання за її відсутності. Просила клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , як володілець вилученого майна та його представник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання по розгляду клопотання слідчого не з`явилися.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 березня 2026 року по кримінальному провадженню №0006226, встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0006226 від 20 грудня 2017 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною четвертою статті 187, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 15, частиною другою статті 115 КК України за фактами відкритого заволодіння майна із застосуванням насильства та замахом на умисне вбивство.

Під час досудового розслідування встановлено, що 20 грудня 2017 року приблизно о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з двома невстановленими в ході досудового слідства особами, прибули за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем постійного мешкання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх неповнолітнього сина ОСОБА_11 , де перестрибнувши через огорожу, через незачинені двері, проникли до житлового будинку, і вчинили напад на ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , відкрито заволодівши належним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майном, спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 1 542 400 гривень, що в понад 1750 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення і становить особливо великий розмір.

Крім цього, 10 березня 2020 року приблизно о 03:00 годині ночі, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_12 , прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де з використанням драбини, шляхом зламу балконних дверей другого поверху, проникли до будинку, де відкрито, із застосуванням насильства, заволоділи майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 42382,25 гривень.

В ході досудового розслідування, за результатами проведення слідчих (розшукових) дій встановлено адреси фактичного проживання осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень, місця їх роботи, місця можливого зберігання речей, документів, носіїв інформації, що можуть мати доказове значення для досудового розслідування.

19 березня 2026 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 13 березня 2026 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Цього ж дня ОСОБА_5 затриманий в порядку статті 615 КПК України та повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187 КК України.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 20 березня 2026 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0006226 від 20 грудня 2017 року.

З метою збереження речових доказів, слідчий, шляхом направлення клопотання засобами поштового зв`язку звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих органом досудового розслідування доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За викладеного вбачається, що на майно, яке було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 187 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 13 березня 2026 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема, знарядь вчинення кримінальних правопорушень, викрадених ювелірних виробів та іншого майна, засобів стільникового зв`язку, мобільних терміналів, сім-карток, стартових пакетів, комп`ютерної техніки та планшетів, електронних носіїв інформації, які могли використовуватися особами, причетними до вчинення злочинів, документів, записів, блокнотів, щоденників, в яких можуть бути відомості про вчинення злочину, банківських карток.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 19 березня 2026 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи та речі на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично зберігають відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За вказаного надані органом досудового розслідування докази у сукупності з обставинами, встановленими слідчим суддею під час розгляду клопотання свідчать про те, що майно, вилучене під час обшуку може містити інформацію про обставини відкритого заволодіння майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Слідчим доведено існування обґрунтованої підозри, щодо вчинення злочину такої тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

За змістом протоколу обшуку від 19 березня 2026 року вбачається, що під час проведення обшуку слідчим виявлено та вилучено майно, згідно переліку, а саме: записник кольоровий з чорновими записами; мобільний телефон чорного кольору «Readmi», без ушкоджень у розрядженому стані; мобільний телефон «iPhone» рожевого кольору, без ушкоджень у розрядженому стані; золоті прикраси (серги) в упакуванні фірми Єдем, вагою 0,90 грам та золоті прикраси (серги) вагою 1,20 грам; ноутбук Lenovo чорного кольору без ушкоджень у розрядженому стані; банківську картку «Універсальну» НОМЕР_1 , без персонального позначення власника.

Оцінюючи можливість використання як доказів вилученого майна, слідчим суддею враховується те, що інформація яка міститься на вказаних речах та документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема містити відомості щодо обставини вчинення розбійного нападу на ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , бути предметом кримінального правопорушення з приводу заволодіння якими внесено відомості до ЄРДР, що вказує на відповідність вилучених речей критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

Як встановлено слідчим суддею, вилучений записник з чорновими записами не має жодної істотної цінності, корисних властивостей, його вилученням не завдається майнової шкоди володільцю, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

Вилучена під час проведення обшуку комп`ютерна та мобільна техніка у ОСОБА_5 , як особи, яка перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення противоправних дій, могла бути використана як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто також відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Зокрема, інформація, яка міститься на вилученій комп`ютерній та мобільній техніці може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

При цьому з огляду на заперечення адвоката ОСОБА_10 , щодо відсутності обмеження доступу до вилученої техніки, слід зазначити і те, що під час обшуку вилучено майно, з метою його подальшого огляду на предмет наявності на цьому майні відомостей та інформації що підлягає встановленню у цьому кримінальному провадженні, тому з метою запобігання спробам знищити, спотворити чи змінити наявну інформацію на даному етапі досудового розслідування слід забезпечити можливість збереження цього майна, шляхом накладення арешту на вилучене майно.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на золоті прикраси, що 19 березня 2026 року вилучені слідчим під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує характер вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, а саме відкрите заволодінням майном ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також майном ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , серед якого значна частина ювелірних виробів, що на думку слідчого судді свідчить про те, що вилучені золоті прикраси можуть мати ознаки майна, здобутого внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто такими, що набуті кримінально протиправним шляхом, що за визначенням статті 98 КПК України, наділяє указані речі ознаками речового доказу. Тому і наявні підстави для накладення арешту на це майно, а клопотання про накладення арешту на це майно, з метою його збереження як речового доказу, підлягає задоволенню.

З огляду на існування сукупності підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних речах та документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 19 березня 2026 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

-записник кольоровий з чорновими записами;

-мобільний телефон чорного кольору «Readmi», без ушкоджень у розрядженому стані;

-мобільний телефон «iPhone» рожевого кольору, без ушкоджень у розрядженому стані;

-золоті прикраси (серги) в упакуванні фірми Єдем, вагою 0,90 грам та золоті прикраси (серги) вагою 1,20 грам;

-ноутбук Lenovo чорного кольору без ушкоджень у розрядженому стані;

-банківську картку «Універсальну» НОМЕР_1 , без персонального позначення власника.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_13