Справа №:754/2929/25
Провадження №: 1-кс/755/374/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2026 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 06 грудня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та третьою статті 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

у провадженні судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 06 грудня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та третьою статті 436-2 КК України.

02 лютого 2026 року обвинуваченою ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду даного кримінального провадження.

03 лютого 2026 року вказану заяву про відвід судді, після автоматизованого розподілу, передано для розгляду судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Мотивуючи свою заяву ОСОБА_3 посилається на те, що вона категорично заперечує проти розгляду суддею ОСОБА_4 кримінального провадження стосовно неї, оскільки суддя ОСОБА_4 07 квітня 2025 року була зобов`язана закрити провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 463-2, частиною третьою статті 436 КК України на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування 11 жовтня 2023 року. Також, зазначає, що станом на день звернення із заявою про відвід судді, суддя ОСОБА_4 ігнорує її численні усні та письмові клопотання щодо закриття кримінального провадження та судового провадження по справі 754/2929/25. Крім того, посилається на те, що суддею Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 не розглянуті скарги ОСОБА_3 на дії слідчих органів та прокурорів, а також надані під час підготовчого судового засідання документи.

Прокурор та обвинувачена ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви про відвід, в судове засідання не з?явились.

Особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_4 в судове засідання також не з`явилася, про день та час розгляду заяви повідомлена належним чином відповідно до вимог статті 135 КПК України, правом подачі письмових пояснень не скористалася.

Згідно із частиною четвертою статті 107 КПК України фіксування під час розгляду заяви про відвід суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Враховуючи вимоги статтей 22, 26 та 81 КПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність осіб, що не з`явилися, та, дослідивши заяву про відвід, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 06 грудня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та третьою статті 436-2 КК України. В ході судового розгляду кримінального провадження обвинуваченою ОСОБА_3 було подано заяву про відвід судді.

Відповідно до вказаної заяви, яка була сформована в «Електронному суді» 29 січня 2026 року та зареєстрована 02 лютого 2026 року даний відвід було заявлено, оскільки, на думку обвинуваченої, суддя є упередженою, враховуючи прийняті нею процесуальні рішення та розпочато судовий розгляд кримінального провадження. При цьому, на думку ОСОБА_3 , суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 мала закрити кримінальне провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, що, на її думку, є порушенням її прав. Крім того, не розглядає подані ОСОБА_3 скарги на дії слідчих органів та прокурорів, клопотання про закриття кримінального провадження, а також клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Відповідно до положень статті 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною першою сттті 81 КПК України встановлено, що у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Відповідно до частини першої статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Що стосується підстав для відводу, зазначених обвинуваченою ОСОБА_3 , суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини .

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частиною п?ятою статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Із норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При розгляді даної заяви про відвід відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя застосовує як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до пункту 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Наведене свідчить, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

В даному випадку, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, згідно заявлених мотивів та наведених обґрунтувань, відсутня залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 щодо учасників провадження або обставин даного кримінального провадження, чи на необ`єктивність судді при її розгляді.

Відповідно до вимог статті 321 КПК головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Головуючий у судовому засіданні вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку.

А тому, відсутні підстави вважати проявом упередженості виконання головуючим суддею покладених на нього обов`язків згідно положень статті 321 КПК України.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими суддею процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою для відводу судді.

Так, у справі №826/14033/17 в ухвалі від 03 липня 2019 року ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, в ході розгляду даного відводу, судом не встановлено і інших обставин, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаною суддею та викликали необхідність її відводу.

Враховуючи наведене, у судовому засіданні не знайшли підтвердження факти, викладені у заяві обвинуваченої ОСОБА_3 , а тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Разом із тим, ухвалами Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року та 09 січня 2026 року (головуючий суддя ОСОБА_1 ) було відмовлено у задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні, водночас обвинувачена звернулася з повторною заявою про відвід судді, яка була сформована в «Електронному суді» 29 січня 2026 року та зареєстрована 02 лютого 2026 року та за своїм змістом та мотивами є аналогічною попереднім заявам, що, на переконання суду, свідчить про зловживання обвинуваченою ОСОБА_3 своїми процесуальними правами з метою затягування судового розгляду вказаного кримінального провадження, у той же час надання оцінки діям ОСОБА_3 є компетенцією головуючого судді у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статтей 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою та третьою статті 436-2 КК України - відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає.

Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1