Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6469/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/417/26
Категорія ст.331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 06 березня 2026 року, якою застосовано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2026 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06 березня 2026 року змінено ОСОБА_6 запобіжний захід з застави на тримання під вартою до 03 травня 2026 року.

Раніше визначену заставу 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 грн. звернуто в дохід держави.

Суд своє рішення обґрунтував тим, що обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово визначався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, однак останній свої обв`язки постійно порушував та неодноразово оголошувався в розшук, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним вище ризикам і не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою залишити ОСОБА_6 попередній запобіжний захід у вигляді застави.

Стверджує, що у ОСОБА_6 ніколи не було наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду і такі висновки суду ґрунтуються на припущеннях і нічим не підтверджуються.

Вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які вказують про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2026 року обвинуваченого ОСОБА_6 було оголошено в розшук та надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду, для участі в розгляді клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу із застави на тримання під вартою.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 було зупинено до розшуку обвинуваченого.

05.03.2026 року працівниками поліції обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано та 06.03.2026 року доставлено до Корольовського районного суду м.Житомира для розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому ст. 184 цього Кодексу, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, у клопотанні прокурора про зміну запобіжного заходу, як це прямо передбачено п. 1 ч. 2 ст. 200 КПК України, зазначено, що після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, після винесення застави в сумі 214 720 грн. та покладенням на обвинуваченого, у разі внесення застави, обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі прибувати до суду, він ухилявся від явки до Корольовського районного суду м.Житомира, був оголошений у розшук, а тому виникла необхідність у зміні запобіжного заходу на більш суворий.

Розглядаючи вказане клопотання, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, у відповідності до вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен був врахувати не тільки наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177, а також обставин, передбачених ст. 178 цього Кодексу, а й те, чи виникли будь-які обставини після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, які б свідчили про невиконання обвинуваченим покладених на нього обов'язків та наявність обставин, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_6 не ухилявся від явки до суду, то вони є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 , будучи звільненим з-під варти у зв`язку із внесенням застави, визначеної ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 30 червня 2023 року, не дотримався покладених на нього обов`язків, а зокрема шість разів не з`являвся до суду без поважних причин, змінив місце проживання без відома суду, виіхав в інший регіон, у зв`язку з чим ухвалами суду від 10 вересня 2024 року та 03 червня 2025 року до ОСОБА_6 був застосований привід, а 04 лютого 2026 року його було оголошено у розшук.

Лише в ході розшуку ОСОБА_6 було становлено його місце перебування та його затримано в м. Дніпро.

За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 ухилявся від суду та лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 під час розгляду справи в суді.

Крім того, слід врахувати і те, що 17.06.2024 року вироком Приморського районного суду м. Одеса ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та засуджено на 7 років позбавлення волі.

Також, вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2025 р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та засуджено на 5 років позбавлення волі.

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу у тому числі і у виді застави, яку обвинувачений неодноразово порушував.

Наявність вироків судів, якими ОСОБА_6 засуджено до реальних строків позбавлення волі на великі терміни, які підлягають зверненню до виконання та поміщення його в місця відбування покарання унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, в тому числі і визначення застави.

Отже, колегії суддів прийшла до висновку, що приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість такої зміни, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, порушення ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків під час застосування до нього застави та прийняв законне та обґрунтоване рішення про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 06 березня 2026 року, якою застосовано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 травня 2026 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: