Справа № 703/1627/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла матеріали кримінального провадження №0000072 від 27 січня 2026 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Очхамури Кобулетського району Аджарія, грузина, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.01.2023 Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

у с т а н о в и в :

У провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

У ході проведення підготовчого судового засідання судом встановлено, що дане кримінальне провадження відповідно вимог ст.32 КПК України підсудне Смілянському міськрайонному суду Черкаської області. Підстав, передбачених КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору або закриття провадження на даній стадії не вбачається, отже перешкоди його призначення до судового розгляду - відсутні.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження про можливість призначення провадження до судового розгляду, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла з участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.

Крім того, в судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки такий спливає 28 березня 2026 року.

Клопотання обґрунтував тим, що ризики, які були враховані при застосуванні вказаного запобіжного заходу не зменшилися, а саме:під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 судом встановлено наявність ризиків, зазначених у п. п. 1, 3. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з часу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на переконання сторони обвинувачення не зменшились та існують. Перебуваючи на волі під тягарем кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду оскільки у разі визнання ОСОБА_4 винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому страх та невідворотність в майбутньому покарання за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання, у т.ч. шляхом виїзду за кордон тощо) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. ОСОБА_4 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, з метою не доведення його вини судом, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього. ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому, обвинувачується, оскільки 10.01.2023 був засуджений Кам`янським районним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України йому визначено остаточне покарання у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі, за що судимість у передбаченому законному порядку не знята та не погашена, що вказує схильність до вчинення кримінальних правопорушень та підтверджує факт можливості продовжити або вчинити ним інше кримінальне правопорушення.3 урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі. Прокурор просив, відповідно до вимог абз.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного, покладався на розсуд суду.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.02.2026 № 703/552/26 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.03.2026 включно.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та достовірно усвідомлюючи суворість можливого призначення йому покарання за злочин може переховуватися від суду. Крім того суд враховує, що обвинувачений не працює, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не працевлаштований, офіційних джерел прибутку не має, не виключається можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень Також не виключається можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього.

Під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, суд у даному випадку вважає за доцільне не визначати розмір застави ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316, 331, 336, 369-372 ,284, 376 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 год. 45 хв. 15 квітня 2026 року в приміщенні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області (м. Сміла, вул. Кондратюка, 5).

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб - до 24 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала, в частині продовження застосування запобіжного заходу, набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний тест ухвали оголошений о 09 год. 20 хв. 30 березня 2026 року.

Суддя: ОСОБА_1