Справа № 203/7960/25
Провадження № 1-кп/0203/1195/2026
УХВАЛА

іменем України

09 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011820 від 03.07.2025 року, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Центрального районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин, може переховуватися від суду. Також зазначив, що обвинувачений під загрозою тяжкості покарання може незаконно впливати на свідків. Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтував тим, що обвинувачений не вживає заходів для самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження злочину, в якому обвинувачується.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, вважав недводенними ризики, якими обґрунтовано клопотання.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, також вказав, що має тяжкі хронічні захворювання та, перебуваючи під вартою, позбавлений можливості отримання належної медичної допомоги.

Вислухавши клопотання прокурора, думки учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 березня 2026 року.

Відповідно до ч. ч 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків або потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду існує, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому у суду є достатні підстави вважати, що обвинувачений, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованому злочині, може переховуватися від суду.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України, враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

У зв`язку з цим, враховуючи серйозність пред`явленого обвинувачення, існує висока вірогідність, що перебуваючи на волі обвинувачений матиме змогу з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконно впливати на свідків, яких ще не було допитано в судовому засіданні, а тому ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, на теперішній час існує.

Щодо ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає, що він недоведений прокурором, оскільки вжиття обвинуваченим заходів для самостійного повернення до військової частини, в той час як останній перебуває під вартою, є неможливим.

Разом з цим, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності встановлених судом ризиків, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та перешкоджати розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст.407 КК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави

Розглядаючи клопотання обвинуваченого про направлення його на медичне обстеження слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 21 вказаного закону забезпечення медичного обслуговування осіб, взятих під варту, покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення.

Згідно викладеної в рішеннях ЄСПЛ «Кондратьєв проти України», «Муйсель проти Франції» позиції незабезпечення національними органами влади заявникові належного медичного догляду є порушенням ст. 3 Європейської конвенції з боку держави-відповідача.

З урахуванням викладеного, зважаючи на положення ст. 206 КПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати Білоцерківський зональний відділ ВСП забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 та надання медичної допомоги у разі необхідності.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти Військової служби правопорядку на 60 днів, тобто до 07 травня 2026 року включно.

Зобов`язати Білоцерківський зональний відділ ВСП забезпечити проведення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в разі необхідності забезпечити відповідне лікування, про результати якого повідомити суд.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченим - з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1