Справа № 441/280/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1119/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження №0000033 від 30 січня 2025 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Арламова Воля Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працюючого, з інвалідністю 2 групи, проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 24 червня 2025 року Городоцьким районним судом Львівської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

представника потерпілої: ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

вироком Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 14 квітня 2024 року о 06 год. 00 хв., 27.05.2024 року о 22 год. 00 хв., 18 січня 2025 року о 19 год. 15 хв., 26 січня 2025 року о 13 год. 00 хв. в стані алкогольного сп`яніння, а також 06 березня 2025 року о 18 год. 30 хв., 27 травня 2025 року о 18 год. 45 хв. і 13 вересня 2025 року о 13 год. 45 хв., вдома на вул. Нова, 3 в с.Косівець Львівського району Львівської області, кожен раз, умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_10 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводило до психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Крім цього, ОСОБА_6 , 18 вересня 2024 року о 17 год. 30 хв. і 26 січня 2025 року о 10 год. 20 хв., а також в стані алкогольного сп`яніння 14 лютого 2025 року о 18 год. 40 хв., вдома на вул. Нова, 3 в с.Косівець Львівського району Львівської області, кожен раз, умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо доньки ОСОБА_11 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводило до психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, у які просить змінити вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 у частині призначеного йому судом покарання, призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст..126-1 КК України у виді пробаційного нагляду та покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 пройти курс лікування від алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки, що виникли внаслідок вживання психоактивних речовин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджує, що оскаржуваний вирок є незаконним у частині призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та за своїм видом і розміром є явно несправедливим через суворість.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував вимоги ст. 65 КК України, щодо особи обвинуваченого, не врахував, що обвинуваченому 62 роки, він є особою пенсійного віку, є особою з інвалідністю другої групи пожиттєво, має незадовільний стан здоров`я хронічний туберкульоз, що обмежує його фізичні та психічні можливості. Відтак стверджує, що ізоляція особи похилого віку з тяжкими хронічними не сприяє її виправленню, а перетворює покарання на надмірне страждання, що суперечить принципам гуманізму кримінального права.

Наголошує, що алкогольна залежність ОСОБА_6 це основа причина його протиправної поведінки і захворювання, яке потребує лікування, а не обтяжуюча вину обставина, як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному вироку.

Заявляє, що посилання суду на рецидив злочинів, як обтяжуючу обставину, не може автоматично свідчити про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, оскільки жодне із призначених попередніх покарань не було спрямоване на лікування його залежності, а відтак не могло бути ефективним.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_13 , потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які заперечили апеляційну скаргу та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

У силу того, що фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються та відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не проводить їх детальний аналіз.

Доводи захисника щодо зміни вироку Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року у частині призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згадане кореспондується із практикою ЄСПЛ, зокрема суд апеляційної інстанції зважає на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

За змістом вироку, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду і розміру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, те, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативні характеристики, не працює, утриманців не має, є особою з інвалідністю другої групи, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, як обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, рецидив злочинів, а також висновок Львівського РС №1 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області про високі ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства і неможливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом особи обвинуваченого, його пенсійного віку 62 роки та наявності інвалідності у частині призначення ОСОБА_6 покарання у виді пробаційного нагляду із покладенням на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язку пройти курс лікування від алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки, що виникли внаслідок вживання психоактивних речовин.

Згідно з п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Санкція ст.126-1 КПК України передбачає покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційного нагляду на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк, або позбавлення волі на строк до двох років.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що вони не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_6 страждає на алкоголізм та потребує лікування від такого захворювання. Окрім того, вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння є обставиною, яку законодавець, визначив такою, що обтяжує покарання згідно положень п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у цьому проваджені судом першої інстанції вірно встановлено наявність декількох обставин, що обтяжують покарання, зокрема: вчинення кримінального правопорушення, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Також, колегія суддів звертає увагу, на те, шо ОСОБА_6 раніше судимий: 10.01.2023 Городоцьким районним судом Львівської області за ст. 126-1 КК України на 5 місяців арешту; 20.03.2023 Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 71 КК України на 5 місяців 10 днів арешту; 09.10.2024 Городоцьким районним судом Львівської області за ст. 390-1 КК України до покарання у виді 2 років пробаційного нагляду; 20.12.2024 Городоцьким районним судом Львівської області за ст. 390-1 КК України, із застосування ст. 71 КК України на 2 роки пробаційного нагляду; 02.01.2025 Городоцьким районним судом Львівської області за ст. 390-1 КК України без призначення покарання; 17.02.2025 Городоцьким районним судом Львівської області за ст. 390-1 КК України без призначення покарання; 24.06.2025 Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, будучи неодноразово засудженим, зокрема і до покарання у виді пробаційного нагляду, обвинувачений ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, а продовжив здійснювати протиправну поведінку щодо колишньої дружини ОСОБА_10 та доньки ОСОБА_11 з якими перебуває у сімейних відносинах.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На думку колегії суддів, такі висновки місцевого суду з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання. Призначене покарання у конкретному випадку не є надмірним за видом та розміром, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

При апеляційному розгляді не встановлено підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, в тому числі, із застосуванням вимог ст.69 КК України, з огляду обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

За наслідками апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили, що призначене ОСОБА_6 покарання є занадто суворим, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_12 до задоволення не підлягає, оскільки не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, зокрема у частині призначеного обвинуваченому покарання.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність чи порушень вимог кримінального процесуального закону, що мало б наслідком скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 18 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3