УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 Справа №607/3337/26 Провадження №1-кс/607/1391/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурораОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001760 від 27 жовтня 2025 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Камянець-Подільського Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2026 року слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001760 від 27 жовтня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 26.10.2025 на адресу Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що 26.10.2025 о 17:10 год, невідома особа перебуваючи у приміщенні «Meest» пошта №2, що по вул. Богдана Хмельницького, 12 у м. Тернопіль залишила дві посилки у яких знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору схожа на "Канабіс", для подальшого збуту, шляхом відправки посилок із зазначеною речовиною у поштомати адреса яких на даний час встановлюється.

Так, при невстановлених слідством обставинах, місці та часі у 2025 році точної дати досудовим розслідуванням не встановленоу ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, пересилання, а також незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якої обмежено канабісу, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995.

З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбав 20 (двадцять) полімерних пакетиків із наркотичним засобом, обіг якої обмежено канабісом, які в подальшому упакував у 2 термокружки та певний час зберігав у себе.

26.10.2025 близько 17:50 год., продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із незаконно здобутим наркотичним засобом, який містився в поліетиленових пакетиках, які попередньо упакуванні у термокружки, маючи умисел, спрямований на пересилання вказаного наркотичного засобу, прибув до поштового відділення «Meest-Пошта», що у м. Тернополі по вул. Б. Хмельницького, 12.

Перебуваючи у вказаному відділенні, ОСОБА_4 маючи на меті здійснити відправку поштового відправлення із вище переліченими наркотичними засобами, залишив їх у відділенні для подальшої відправки, тим самим незаконно збув наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс.

В подальшому, 26.10.2025 у період часу із 18:36 год по 18:49 год під час огляду місця події у приміщенні ТОВ «Meest-пошта», що по вул. Богдана Хмельницького, 12 у м. Тернопіль, працівниками поліції виявлено та вилучено 20 (двадцять) полімерних пакетиків із речовинною рослинного походження зеленого кольору, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено канабіс, масою в перерахунку на суху речовину становить 35,8042 грама.

Згідно ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року та Списку №1, Таблиці №ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Крім того, при невстановлених слідством обставинах місці та часі у 2025 році точної дати досудовим розслідуванням не встановленоОСОБА_4 , повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, пересилання, а також незаконного збуту наркотичного засобу, обіг якої обмежено канабісу, що є порушенням вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995.

З метою реалізації свого злочинного умислу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах місці та часі, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якої обмежено канабіс, який в подальшому зберігав у пластиковій та скляній банках за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту.

06.11.2025 ОСОБА_4 маючи при собі заздалегідь незаконно придбаний наркотичний засіб, який попередньо ним був розфасований у чотири поліетиленових пакети, які були поміщені у термокружку, маючи умисел, спрямований на незаконне пересилання наркотичного засобу особі на ім`я ОСОБА_9 у АДРЕСА_3 , прибув на територію ТОВ «Meest-пошта», що по вул. Гайова, 64 у м. Тернопіль.

Перебуваючи у вказаному відділенні, використовуючи власні анкетні дані, ОСОБА_4 здійснив відправку поштового відправлення з товарно-транспортною накладною №720-3232367 із вище переліченими наркотичними засобами на ім`я ОСОБА_9 , тим самим незаконно збув наркотичний засіб.

Згідно ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року та Списку №1, Таблиці №ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, канабіс, віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001760 ОСОБА_4 , 14.02.2026 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 26.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.10.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 28.10.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14168-НЗПРАП від 23.12.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14170-НЗПРАП від 22.12.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла та іншого володіння особи від 05.11.2025; протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла та іншого володіння особи від 06.11.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14477-НЗПРАП від 21.11.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; протоколом за результатами проведення НСРД накладення арешту на кореспонденцію, її огляд і виїмка від 06.11.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14176-НЗПРАП від 24.11.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Із урахуванням здобутих в ході досудового розслідування даних, особи підозрюваного, в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні стосовно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та у зв`язку з цим зазначає про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні; продовжити злочинну діяльність. З урахуванням викладеного, зокрема, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , на думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який буде достатнім на переконання слідчого, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, вказавши на те, що ризики на які вказує сторона кримінального провадження не доведені належними доказами, а тому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, або ж як альтернативу визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника при цьому вказав, що свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинах визнає.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001760 від 27.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

У даному провадженні 14 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту, пересилання, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено; ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою пересилання, а також незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, вчиненому повторно.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України. Зокрема, такими доказами є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001760 від 27 жовтня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України; протоколом огляду місця події від 26.10.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 27.10.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 28.10.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14168-НЗПРАП від 23.12.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14170-НЗПРАП від 22.12.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла та іншого володіння особи від 05.11.2025; протоколом за результатами проведення НСРД обстеження публічно недоступних місць, житла та іншого володіння особи від 06.11.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14477-НЗПРАП від 21.11.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено; протоколом за результатами проведення НСРД накладення арешту на кореспонденцію, її огляд і виїмка від 06.11.2025; висновком експерта за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ19/120-25/14176-НЗПРАП від 24.11.2025, згідно якого надана на експертизу речовина рослинного походження зеленого кольору є канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальні правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідка, у кримінальному провадженні слідчий суддя також виходить із того що підозрюваному ОСОБА_4 відомий свідок, а тому він як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідка з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Окрім цього, на переконання слідчого судді, також підтверджений ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, адже, як вбачається із матеріалів клопотання останній, підозрюється у збуті наркотичних засобів, а також 24.06.2020 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відносно ОСОБА_4 скеровано обвинувальний акт за ч. 3 ст. 307 КК України, проте підозрюваний належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти нові злочини. Вищенаведене свідчить про стійку протиправну поведінку підозрюваного, підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів, а також підозрюваний не є офіційно працевлаштованим та не маючи джерела доходу зможе продовжувати свою злочинну діяльність з метою заробітку.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не гарантує унеможливлення продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Крім того доводи сторони захисту не надають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до норм кримінально-процесуального закону, слідчий суддя не вбачає підстав для відступу від загальних правил, з огляду на те, що стороною обвинувачення не наведено жодних виключних обставин та не подано належних доказів, які б свідчили про необхідність визначення застави у розмірі, що перевищує межі, передбачені законом, що також суперечитиме усталеній практиці Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) та ст. 178 КПК України, якою визначено, що розмір застави повинен бути обґрунтованим, реалістичним та таким, що не має карального характеру, а її визначення не може бути формальним чи декларативним. Встановлення надмірної застави без належного мотивування розцінюється як порушення принципу пропорційності втручання у право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням встановлених в ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених КПК України обов`язків, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поряд з положеннями ст.ст. 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Слідчий суддя також враховує, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине на підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу або визначення альтернативного запобіжного заходжу у вигляді застави у мінімальному розмірі, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити, а клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу або визначення альтернативного запобіжного заходжу у вигляді застави у мінімальному розмірі підозрюваному ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 15 квітня 2026 року.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: ТУ ДСА України в Тернопільській області код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Банк отримувача ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454 ; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/3337/26, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.02.2026.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії цього запобіжного заходу.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідком у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 ;

- здати на зберігання в УДМС в Тернопільській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 23 год. 59 хв. 15 квітня 2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також надіслати уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1