Справа № 161/4588/26
Провадження № 1-кс/161/1671/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 02 березня 2026 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, а саме: мобільного телефону марки «Iphone 12» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору. Своє клопотання мотивує тим, що в рамках кримінального провадження № 0000029 від 04.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, на підставі ухвали слідчого судді від 28.01.2026 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Iphone 12» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору. ОСОБА_4 в даному провадженні визнана свідком, надала добровільну згоду на огляд даного телефону, який вже проведений. Вважає, що відпала потреба у подальшому застосуванні арешту. Просить скасувати арешт телефона.

В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Клопотання просить задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_4 надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Просила клопотання її адвоката задовольнити.

В судове засідання прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_6 надали заяву про розгляд клопотання у їх відсутність. У задоволенні клопотання просили відмовити.

Суд, дослідив письмові докази по справі, вважає, що клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді від 28.01.2026 року по справі № 161/1789/26; № 1кс/161/910/26 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000029 від 04.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, було накладено арешт на майно, яке вилучене 23.01.2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 в ОСОБА_4 , а саме: кросівки білого кольору із вставками рожевого кольору бренду «Puma» 38 розміру із ознаками носіння; кросівки чорного кольору із підошвою білого кольору бренду «Puma» 43 розміру із ознаками носіння; кофту молочного кольору бренду «Puma» розміру М та топ чорного кольору бренду «Puma»; мобільний телефон марки «Iphone 12» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору. Заборонивши користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом, та має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Беєлер проти Італії" від 05.01.2000, заява № 33202/96). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21.02.1986, заява №8793/79).

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Проте обмеження права власності не буде свавільним та відповідатиме засаді законності із дотриманням справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу у вигляді досягнення завдань кримінального провадження та вимогами захисту права власності особи лише у разі, якщо досягнення мети кримінального провадження неможливо у інший спосіб, окрім як застосуванням такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що відомості про вказане кримінальне провадження внесені до ЄРДР 04.01.2026 року, 28.01.2026 року ухвалою слідчого судді накладено арешт на вказаний телефон, з дати винесення ухвали пройшло більше місяця, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 є свідком.

Враховуючи вказане, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.01.2026 року по справі № 161/1789/26; № 1кс/161/910/26 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0000029 від 04.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, на мобільний телефон марки «Iphone 12» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору.

Повернути мобільний телефон марки «Iphone 12» чорного кольору IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із наявною сім-картою НОМЕР_3 у чохлі чорного кольору, його власнику ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1