Справа № 308/4880/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19.03.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25 липня 2023 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 липня 2023 року, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн (тридцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2022 року у справі № 308/6265/22 (провадження № 1-кс/308/2033/22), а саме: арешт накладений на вилучене 24.05.2022 в ході проведення огляду місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломонове, МП «Тиса», майно, а саме: два поліетиленові пакети, 11 шматків паперу, 20 металевих деталей, довжиною 11,5 см, поміщено до полімерного пакету Укрпошта, на який було нанесено відповідні надписи; один поліетиленові пакет, 11 шматків паперу, 30 металевих деталей, загальною довжиною 7,3 см, поміщено до полімерного пакету Укрпошта, на який було нанесено відповідні надписи, - скасовано.

Вироком ухвалено речові докази: 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М, які відповідно до листа відділу експортного контролю Міністерства оборони України використовуються у військовій сфері та відповідають найменуванню та опису позицій ML 10.d Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807 (зі змінами), які згідно постанови від 24.05.2022 року були визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, а за постановою від 10.09.2022 року та квитанцією від 10.09.2022 року № 468 передані на зберігання до кімнати речових доказів слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області, - конфіскувати в дохід держави; 22 шматки паперу з трьома поліетиленовими пакетами та первинним упакуванням, - знищити.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , перебуваючи на території України, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М.

Відповідно до листа Державної служби експортного контролю № 3405/33-22 від 20.08.2022 громадянин України ОСОБА_6 для проведення реєстрації як суб`єкт здійснення міжнародних передач товарів, в тому числі 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М, не звертався, а повноваження та відповідні дозволи ОСОБА_6 на право здійснення міжнародних передач вищевказаних товарів Державною службою експортного контролю не надавалися.

Усвідомлюючи, що наявні у нього 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М є товарами військового призначення, підлягають обов`язковому державному експортному контролю, а відтак для переміщення через державний кордон України потребують отримання спеціального дозволу, ОСОБА_6 здійснив їх приховування у автомобілі марки КІА К5 (р.н.з. НОМЕР_1 ).

Надалі, діючи всупереч встановленому порядку міжнародних передач товарів (послуг) військового призначення, а саме в порушення п. 3 «Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року № 1807, в частині необхідності отримання дозволу Державної служби експортного контролю України на здійснення міжнародної передачі товарів (послуг), що підлягають державному експортному контролю, ОСОБА_6 на автомобілі марки КІА К5 (р.н.з. НОМЕР_1 ) приблизно о 04 годині 50 хвилин 24 травня 2022 року прибув до митного поста «Тиса» Закарпатської митниці в напрямку виїзду з України до Угорської Республіки по смузі руху «зелений коридор», заявивши таким чином про відсутність у нього предметів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або предметів, переміщення яких через митний кордон України потребує спеціального дозволу.

У ході здійснення митних формальностей у автомобілі марки КІА К5 (р.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_6 , були виявлено приховані від митного контролю 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М, які відповідно до листа відділу експортного контролю Міністерства оборони України використовуються у військовій сфері та відповідають найменуванню та опису позицій ML 10.d Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807 (зі змінами).

Такими діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 333 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю.

Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу. Вказує на необґрунтованість вироку суду, просить його змінити. Вважає, що місцевий суд, провівши судовий розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 110, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, при вирішенні питання про долю речових доказів, не вказав підстав для конфіскації цілого ряду вилучених у ОСОБА_6 речей, а саме: 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна A/-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М. Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок зазначив, що долю речових доказів вирішено в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, у той час жодних критеріїв, які слугували ухваленню рішення про конфіскацію товарно-матеріальних цінностей у вироку не зазначив. Просить вирок змінити: виключити з переліку майна, яке підлягає конфіскації: 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна A/-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М, та повернути це майно його власнику ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності учасників справи, що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників кримінального провадження береться до уваги те, що учасники кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд апеляційної скарги його участі та його підзахисного, апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_7 подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, щодо апеляційних вимог у частині повернення речових доказів, не заперечував; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги слідує, що висновки місцевого суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, виду та розміру призначеного йому покарання, з зазначених у вироку підстав, не оскаржуються, а тому згідно з положеннями ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Вирок місцевого суду оскаржується у частині конфіскації речових доказів, а саме: 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд, а відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, серед іншого, зазначається рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Однак, вказаних вимог закону, суд першої інстанції дотримався не повно.

Ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, місцевий суд прийняв рішення щодо речових доказів, з порушенням вимог ст. 100 КПК України.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що «питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, а тому, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, щодо порядку та обсягу дослідження доказів, суд першої інстанції керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Разом з тим, місцевий суд, провівши судовий розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто не досліджуючи докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались, в супереч п. 6 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 110, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, при вирішенні питання про долю речових доказів, не вказав підстав для конфіскації цілого ряду вилучених у ОСОБА_6 предметів, а саме: 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна AI-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна А1-20М.

Суд першої інстанції ухвалюючи вирок зазначив, що долю речових доказів вирішено в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, однак жодних критеріїв які послугували прийняттю рішення про конфіскацію товарно-матеріальних цінностей у вироку не зазначив.

Підстави для скасування або зміни вироку чи ухвали - це сукупність достовірних даних, що вказують на незаконність, необгрунтованість чи невмотивованість судового рішення. До таких підстав відносяться істотні розслідуванні або судовому розгляді кримінального провадження і постановлені вироку чи ухвали.

Підстави і для скасування, і для зміни судового рішення однакові. Одні й ті ж самі порушення кримінального процесуального закону залежно від конкретних обставин у кримінальному провадженні можуть свідчити про необхідність як скасування, так і зміни судового рішення.

У відповідності до основних принципів судочинства у кожному випадку на судову ланку покладено принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні, перевіряти наявність об?єктивної необхідності та виправданого втручання у права і свободи особи, застосовувати можливість досягнення мети, без порушень прав і свобод третіх осіб.

У відповідності до роз?яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», виходячи з принципу верховенства права та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП, заява №31107/96. п.58, ЕСНГС 1999-И). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 5994 року, Зегіск А №296-А. п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Зегіск А №52). Має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Зегіск А №98).

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституція України гарантує захист права власності. Відповідно до частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує, зокрема, захист прав усіх суб?єктів права власності і господарювання та рівність їх перед законом.

Конституція України прямо встановлює заборону протиправного позбавлення власника права власності (частина четверта статті 41). Непорушність цього права означає, передусім, невтручання будь-кого у здійснення власником своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження майном, заборону будь-яких порушень прав власника щодо його майна всупереч інтересам власника та його волі. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності, яка існує у різних формах, що є рівноправними.

У відповідності зі статтею 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, вироком Ужгородського міськрайонного суду від 25 липня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, без достатніх на то підстав позбавлено права володіння його майном.

Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Таким чином, місцевим судом допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до положень ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25 липня 2023 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України змінити.

Виключити з майна, що підлягає конфіскації 30 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до авіаційного двигуна АІ-20М, а також 20 лопаток 2 ступеню турбіни правих та лівих до двигуна АІ-20М та повернути їх власнику ОСОБА_6 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: