Провадження № 1-кс/361/220/26
У Х В А Л А

11.02.2026 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000042 (справа № 361/10197/25), -

УСТАНОВИВ:

09.02.2025 обвинуваченим ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000042.

Клопотання обгрунтоване наступним: Броварським міськрайонним судом у складі судді ОСОБА_5 розглядається справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст.114-1 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Авторозподілом обвинувального акту, проведеним у відповідності до ст.35 КПК України, 01.09.2025 року визначено суддю ОСОБА_5 головуючим під час розгляду справи.

01.09.2025 року суддя ОСОБА_5 своєю ухвалою призначив підготовче судове засідання на 14.10.2025 року.

14.10.2025 року у підготовчому судовому засіданні суддя ОСОБА_5 дозволив ведення прямої трансляції із зали суду представнику громадської організації ОСОБА_7 . Також в залі судових засідань була присутня ОСОБА_8 - представник місцевого ЗМІ «Трибуна-Бровари», яка проводила фото-відео зйомку судового засідання.

В подальшому, як ОСОБА_9 так і ОСОБА_8 розмістили на своїх ресурсах в соціальних мережах публікації про судове засідання. У даних публікаціях містилися незадовільні відгуки про Броварський міськрайонний суд, а в коментарях незадовільні відгуки про судову систему в цілому.

Перед судовим засіданням, в залі судових засідань, суддя ОСОБА_5 повідомив, що читає публікації місцевих ЗМІ, які стосуються його особисто.

Це свідчить, що суддя ОСОБА_5 слідкує за публікаціями про себе, свою діяльність та переймається громадською думкою про це. А отже негативні публікації чи відгуки про суддю викликають у нього негативні емоції. А емоції в свою чергу на фізіологічному рівні заважають приймати об`єктивні рішення.

Також на розгляді у судді ОСОБА_5 , з травня 2025 року, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Сама дорожньо-транспортна пригода і розгляд справи у суді спричинив великий суспільний резонанс і як наслідок з`явився політичний тиск.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява No 21722/11) Суд зазначив, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення ЄСПЛ у справі «Kyprianou v. Cyprus», заява No 73797/01, п. 119).

З 1 вересня 2025 року до теперішнього часу суддя ОСОБА_5 не розглядав нічого у справі щодо обвинуваченого, окрім клопотань про продовження запобіжного заходу. У судовому засіданні 29.10.2025 продовжено запобіжний захід до 27.12 2025 року. А наступне судове засідання призначене на 22 грудня 2025 року. В судовому засіданні 22.12.2025 знову було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2026 року. А наступне судове засідання призначено на 09 лютого 2026 року. Тобто під кінець строку дії ухвали про продовження запобіжного заходу.

На кожному із судових засідань були присутні представник громадської організації ОСОБА_9 та представник ЗМІ ОСОБА_10 , які вели трансляцію із суду в соціальних мережах та супроводжували публікаціями. У цих публікаціях продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою висвітлювалися та сприймалися схвально.

Цілком очевидно, що суддя ОСОБА_5 підданий впливу публікацій в ЗМІ та соціальних мережах, не розглядає нічого у кримінальній справі по суті, окрім продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурором Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 подано до суду заяву згідно з якої вона просить суд розглянути заяву про відвід судді ОСОБА_12 без її участі.

Заслухавши пояснення учасників засідання, письмове обгрунтування, з приводу заявлено відводу суд зазначає наступне.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положення ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 1 статті 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, разом з тим, у кримінальному процесуальному законодавстві відсутні імперативні норми щодо неможливості повторної участі слідчого судді у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ст. 78 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження -суд, який його здійснює. При розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні. Питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду). Заява про відвід, що розглядається судом колегіально, вирішується простою більшістю голосів.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Отже, законом визначено підстави відводу чи самовідводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі " Мироненко і Мартиненко проти України"). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5 - 15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01 березня 2012 року, у справі №5 - 15п12).

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути мотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не мотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суд звертає увагу на те, що до заяви про відвід заявником не було подано жодних документів, на підтвердження викладеного у відводі. На переконання суду, посилання на публікації, які розміщені в засобах масової інформації, жодним чином не вказують на упередженість судді ОСОБА_5 як до особи обвинуваченого ОСОБА_3 , так і на піддання впливу публікацій чи представників місцевого ЗМІ - Трибуна-Бровари на самого суддю. Крім того, значний проміжок часу між призначенням судових засідань, на який посилається обвинувачений, може бути обумовленим надмірним навантаженням на суддів Броварського міськрайонного суду Київської області, про що неодноразово розміщувалась інформація на офіційній сторінці суду в мережі Інтернет, про що має бути відомо захиснику.

Вищевикладене дає суду підстави вважати, що заява про відвід судді ОСОБА_5 має формальний характер, оскільки, будь-які об`єктивні та переконливі докази, які підтверджують наявність підстав для відводу судді, передбачені ст.ст. 75, 76 КПК України, суду не представлені.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що факт упередженості та свавілля судді ОСОБА_5 не знайшов свого підтвердження, а відтак заява про відвід судді не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 75, 76, 80-82, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000042 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено 13.02.2026.

Суддя ОСОБА_13