Номер провадження:1-кс/521/3928/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000186 якою було арештовано майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання адвокат вказує на те, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000186 було накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.08.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 341, ч.1 ст. 14; ч. 2 ст. 28; ч. 2, ч.3, ч. 4 ст. 260, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначене покарання по:

- ч.1 ст.109 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна,

- по ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 341 КК України 3 роки позбавлення волі,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч. 2 ст. 260 КК України 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч.3 ст. 260 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч.4 ст. 260 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 5 років і 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

- по ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 262 КК України 5 років позбавлення волі,

- по ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, було визначено остаточне покарання ОСОБА_6 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23.04.2019 року ОСОБА_6 було пом`якшено покарання до 5 років 4 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

При ухваленні вироку Малиновським районним судом м. Одеси не було вирішене передбачене п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих на стадії досудового розслідування.

Тому існує необхідність у постановленні ухвали про скасування арешту судом, який розглянув кримінальне провадження по першій інстанції.

23 червня 2023 року засуджений ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 24 червня 2023 року.

Відповідно до заповіту від 13 липня 2021 року ОСОБА_6 заповів своїй дочці квартиру АДРЕСА_2 та машино-місце АДРЕСА_3 .

Відповідно до листа від 04 серпня 2023 року Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одеса була заведена спадкова справа №371с/2023 після смерті ОСОБА_6 .

Спадкоємцем, що прийняв спадщину є дочка померлого ОСОБА_3 .

Відтак, внаслідок того, що засуджений ОСОБА_6 помер, то право на звернення із клопотанням про скасування арешту на спадкове майно отримала його дочка ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Адвокат ОСОБА_4 , клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши клопотання та вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду клопотання встановлено, що в ході проведення досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000186 було накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

В подальшому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000186 відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачуваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 341, ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч. 2 ст. 260, .1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч. 3 ст. , ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч.4 ст. 260, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 262, ч.1 ст. 263 КК України, надійшов до Малиновського районного суду м. Одеси, для розгляду по суті.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.08.2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 341, ч.1 ст. 14; ч. 2 ст. 28; ч. 2, ч.3, ч. 4 ст. 260, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначене покарання по:

- ч.1 ст.109 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна,

- по ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 341 КК України 3 роки позбавлення волі,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч. 2 ст. 260 КК України 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч.3 ст. 260 КК України 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна,

- по ч.1 ст. 14; ч.2 ст. 28; ч.4 ст. 260 КК України з застосуванням ст. 69 КК України 5 років і 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна,

- по ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 262 КК України 5 років позбавлення волі,

- по ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, було визначено остаточне покарання ОСОБА_6 5 (п`ять) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Однак, під час винесення вироку не було вирішено питання щодо арешту накладеного на частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Враховуючи викладене, стороною кримінального провадження, за клопотанням якої накладено арешт не доведено підстав для продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування накладеного арешту.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в рамках кримінального провадження №0000186 якою було арештовано майно, яке належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме частину квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1