Справа № 138/3314/25
Провадження №11-кп/801/372/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000426, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.08.2025 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2026 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Савинці Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, не одруженого, інваліда 2-ї групи, ветерана війни, працюючого вагарем в ПСГП «Савинецьке», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом обставини.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2026 року затверджено угоду про визнання винуватості від 04.02.2026, укладену між прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України та із застосуванням частини першої статті 69 КК України призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю у сфері туризму, надання інформаційних та посередницьких послуг у відкритті віз, переправленні осіб через державний кордон України, їх працевлаштуванні та легалізації перебування за кордоном на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна.

Згідно з частиною першою статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами першим, другим частини першої статті 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено рахувати з дня проголошення вироку.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 маючи умисел на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, порушуючи визначений порядок перетину державного кордону, встановлений Законами України «Про державний кордон України» та «;Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, шо 07 серпня 2025 року Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено, у зв`язку з чим діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, за грошову винагороду в сумі 200 доларів США (за кожну перевезену ним особу), домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України громадян України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є військовозобов`язаними, тобто особами, щодо яких обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.

Так, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою вчинення умисного злочину, вступив у злочину змову із невстановленою особою щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, будучи обізнаним із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, близько 19 годині 00 хвилин 16.09.2025 на автомобілі марки BMW, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на його ім`я прибув до будинку № 35 по вулиці Юності у місті Вінниця, де на нього очікували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які мали намір незаконно перетнути державний кордон України.

Під час руху ОСОБА_7 надав вказівки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким чином пішки обійти блок-пост, який знаходиться при в`їзді до села Немія Могилів-Подільського району Вінницької області. Зупинивши автомобіль у селі Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області, від`їхавши неподалік від автодороги М-21 сполученням «Могилів-Подільський-Житомир-Виступовічі» ОСОБА_7 повідомив чоловікам про маршрут їх руху до місця, на яке вказала невстановлена особа, яка являється організатором вказаного злочину, продемонструвавши на карті на екрані мобільного телефону куди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 потрібно рухатись в селі Немія Могилів-Подільського району до АЗС «ОККО», що по вулиці Лісовій, будинок 41 вказаного населеного пункту.

Після отримання грошових коштів від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 16.09.2025 близько 21 години 40 хвилин у селі Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області неподалік повороту на вказаний населений пункт з автодороги М-21 сполученням «Могилів-Подільський Житомир Виступовичі», ОСОБА_7 був виявлений співробітниками НОМЕР_2 прикордонного загону Державнрої прикордонної служби України, які припинили його незаконні дії.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за частиною третьою статті 332 КК України як сприяння незаконному переправленні осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що їх подала

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2026 року в частині призначення покарання через істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України та із застосуванням частини першої статті 69 КК України призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю у сфері туризму, надання інформаційних та посередницьких послуг у відкритті віз, переправленні осіб через державний кордон України, їх працевлаштуванні та легалізації перебування за кордоном на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна. На підставі статті 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покласти обов`язки, передбачені пунктами першим, другим частини першої статті 76 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд внаслідок звільнення обвинуваченого від відбування як основного, так і додаткового покарання з випробуванням, фактично призначив ОСОБА_7 менш суворе покарання, аніж узгоджене сторонами угоди. Крім того таке звільнення обвинуваченого від додаткового покарання суперечить положенням статті 77 КК України що також призвело до м`якості призначеного покарання в цілому.

Позиції учасників провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні з підстав, викладених у ній, та просив задовольнити у повному об`ємі.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи ж апеляційної скарги прокурора в частині недотримання положень кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості (є явно несправедливим) суд вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Кримінальне провадження на підставі угод здійснюється за положеннями Глави 35 Розділу VI Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту другого статті 468 КПК України з-поміж інших, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Вимоги до змісту такої угоди (про визнання винуватості) визначені статтею 472 КПК України та визначено, що вона має містити серед іншого, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

У свою чергу положеннями частини першої статті 475 КПК України визначено, що у випадку переконання суду про можливість затвердження угоди, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Окрім того у абзаці другому частини третьої статті 475 КПК України зазначено, що резолютивна частина вироку на підставі угоди повинна містити з-поміж іншого, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень.

Такі положення кримінального процесуального закону покладають на суд імперативний обов`язок призначити покарання, або звільнити від його відбування, узгоджене сторонами під час укладення відповідної угоди.

У цьому провадженні установлено, що 04.02.2026 між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості (арк. 70-75). У розділі четвертому цієї угоди визначено узгоджене сторонами покарання за частиною третьою статті 332 КК України а саме призначення покарання із застосуванням частини першої статті 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю у сфері туризму, надання інформаційних та посередницьких послуг у відкритті віз, переправленні осіб через державний кордон України, їх працевлаштуванні та легалізації перебування за кордоном на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна. Також узгоджено сторонами звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із призначенням іспитового строку.

Таким чином укладена угода містить застереження про звільнення ОСОБА_7 від відбування лише основного покарання з випробуванням.

Такі положення угоди цілком відповідають вимогам частини другої статті 75 КК України, якою визначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому місцевий суд призначивши обвинуваченому покарання за частиною третьою статті 332 КК України із застосуванням частини першої статті 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю у сфері туризму, надання інформаційних та посередницьких послуг у відкритті віз, переправленні осіб через державний кордон України, їх працевлаштуванні та легалізації перебування за кордоном на строк 3 (три) роки, одночасно прийняв рішення про звільнення його від відбування як основного, так і додаткового покарання на підставі статті 75 КК України з випробуванням.

Проте таке звільнення обвинуваченого від відбування додаткового покарання з випробуванням суперечить як змісту угоди, так і положенням статті 77 КК України, відповідно до якої у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання, зокрема у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 18.09.2024 (справа № 307/2056/20) виснував, що частина перша статті 75 КК України надає можливість звільнення особи від відбування лише основного покарання, при цьому звільнення особи від відбування призначеного судом додаткового покарання за на цій підставі (з випробуванням) не допускається.

Таким чином місцевим судом допущено істотні порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що потягнуло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ці обставини у свою чергу відповідно до положень пункту третього частини першої статті 407, пунктів третього, четвертого частини першої статті 409, пункту другого частини першої статті 413, статті 414 КПК України є підставою для скасування вироку місцевого суду в частині призначення покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04 лютого 2026 року у кримінальному провадженні № 0000426, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28.08.2025 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України скасувати в частині призначення покарання через істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвали у цій частині новий вирок.

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною третьою статті 332 КК України та із застосуванням частини першої статті 69 КК України призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права займатися діяльністю у сфері туризму, надання інформаційних та посередницьких послуг у відкритті віз, переправленні осіб через державний кордон України, їх працевлаштуванні та легалізації перебування за кордоном на строк 3 (три) роки, без конфіскації майна.

Згідно з частиною першою статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені пунктами першим, другим частини першої статті 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції (Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду) протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до частини четвертої статті 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Відповідно до частини третьої статті 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому та його захисникам право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові заперечення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді: