Справа № 301/838/26
Провадження № 1-кп/309/88/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

законного представника неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_8

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10

адвоката ОСОБА_11

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13

адвоката ОСОБА_14

обвинуваченого ОСОБА_15

адвоката ОСОБА_16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000449 від 12.10.2025 року прообвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1,п.6,п.12, ч.2 ст. 115 , ч.2 ст.15- ч.3 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Хустського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 12.10.2025 року прообвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1,п.6,п.12, ч.2 ст. 115 , ч.2 ст.15- ч.3 ст. 289 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, складеного у відповідності з вимогами чинного процесуального законодавства, та вирішити питання про продовження ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також прокурор просив суд, враховуючи , що двоє з обвинувачених є неповнолітніми, проводити розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_12 вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_12 , у період часу з 10.00 години 11 жовтня 2025 року, але не пізніше 04.00 години 12 жовтня 2025 року, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до власників володіння, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , попередньо заготувавши ножі.

У подальшому, ОСОБА_12 підійшов до вхідних дверей будинку та почав викликати власників під приводом надання йому води для пиття, де після відчинення дверей ОСОБА_17 ОСОБА_12 передав один з ножів ОСОБА_15 .

Тоді, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність і суспільну небезпечність, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 самовільно увійшовши в будинок, для подолання опору потерпілого, застосували фізичну силу та повалили ОСОБА_17 на підлогу. Після чого, ОСОБА_15 наніс 5 ударів ножами в область грудної клітини потерпілого, спричинивши п`ять колото - різаних поранень грудної клітки, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), ускладнились розвитком гостра крововтрати, у вигляді наявності в правій плевральній порожнині біля 1200 мл рідкої крові та 500 г рихлих кров`яних згортків, в лівій біля 1350 мл рідкої крові та біля 450 г рихлих кров`яних згортків, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №136/Б від 14.11.2025 року, 3 удари ножем в стегно, спричинивши поверхневі горизонтальні рани, а також у подальшому ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_15 завдали декілька ударів по голові потерпілого невстановленими на даний час предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок яких ОСОБА_17 помер на місці події.

Надалі, ОСОБА_12 , пройшовши в глиб кімнати наніс два удари ножем в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_18 , яка в той час перебувала на ліжку, спричинивши їй одне не проникаюче та одне проникаюче колото - різане поранення грудної клітки, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), та яке ускладнилось крововиливом у порожнину навколосерцевої сорочки і гострим розладом кровообігу, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №135/Б від 14.11.2025 року. Потім, ОСОБА_12 наніс останній декілька ударів в область голови правою рукою зажатою в кулак, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці події.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві двох осіб, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, 12 жовтня 2025 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, позбувшись будь - якого супротиву зі сторони потерпілих, з метою власного збагачення, ОСОБА_12 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , діючи відповідно до заздалегідь узгодженого плану та для реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що належав потерпілому ОСОБА_17 , отримали доступ до зв`язки ключів, серед який був ключ від автомобіля та гаражного приміщення.

Після цього, ОСОБА_12 , підібравши потрібний ключ до навісного замка гаражного приміщення, відчинив двері та проник всередину. У гаражному приміщенні ОСОБА_15 та ОСОБА_12 виявили автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-26/2522-АВ від 17.03.2026 року становить 60643,00 (шістдесят тисяч шістсот сороки три гривні), яким вирішили заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, використовуючи свою фізичну силу ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 виштовхали автомобіль на подвір`я, однак, через технічні несправності автомобіля не змогли завести двигун автомобіля та покинути на ньому місце вчинення злочину, тобто не змогли довести свій злочинний умисел направлений на заволодіння транспортним засобом до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України, а саме замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням у приміщення.

Вина ОСОБА_12 підтверджується зiбраними по кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а в разі доведення вини, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був визначений до 12 грудня 2025 року.

03.12.2025 першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_19 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 12 січня 2026 року.

10.12.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_20 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_12 до 11 січня 2026 року включно.

08.01.2026 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_21 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_12 до 06 березня 2026 року включно.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був продовжений слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до 12 квітня 2026 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено до 11 квітня 2026 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2026 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 10.05.2026 включно.

На даний час ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, а тому наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_12 під вартою.

Зокрема, актуальні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_12 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім цього, слід врахувати факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_12 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, які вже встановлені та які будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до зміни вже наданих показів, відмови від надання таких. Серед свідків у кримінальному є особи, які перебувають у близьких відносинах з ОСОБА_12 , проживають разом з ним та які надали свідчення, які становлять інтерес для органів досудового розслідування, а тому обрання менш суворого запобіжного заходу може привести до зміни показів вищевказаних осіб.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_12 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Разом з цим, ОСОБА_12 , на думку сторони обвинувачення може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

ОСОБА_12 вчинив особливо тяжкий злочин, а саме умисні заподіяння смерті двом особам, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому є підстави вважати, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У випадку засудження ОСОБА_12 за вчинення особливо тяжкого злочину, до нього може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 15 років.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_12 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , дані про особу обвинуваченого з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_12 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, при виконанні судом вимог п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Стаття 199 КПК України регламентує порядок продовження строку тримання під вартою.

З огляду на те, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не буде ефективним - наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_12 .

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9 , у період часу з 10.00 години 11 жовтня 2025 року, але не пізніше 04.00 години 12 жовтня 2025 року, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до власників володіння, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , попередньо заготувавши ножі.

У подальшому, ОСОБА_12 підійшов до вхідних дверей будинку та почав викликати власників під приводом надання йому води для пиття, де після відчинення дверей ОСОБА_17 ОСОБА_12 передав один з ножів ОСОБА_15 .

Тоді, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність і суспільну небезпечність, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 самовільно увійшовши в будинок, для подолання опору потерпілого, застосували фізичну силу та повалили ОСОБА_17 на підлогу. Після чого, ОСОБА_15 наніс 5 ударів ножами в область грудної клітини потерпілого, спричинивши п`ять колото - різаних поранень грудної клітки, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), ускладнились розвитком гостра крововтрати, у вигляді наявності в правій плевральній порожнині біля 1200 мл рідкої крові та 500 г рихлих кров`яних згортків, в лівій біля 1350 мл рідкої крові та біля 450 г рихлих кров`яних згортків, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №136/Б від 14.11.2025 року, 3 удари ножем в стегно, спричинивши поверхневі горизонтальні рани, а також у подальшому ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_15 завдали декілька ударів по голові потерпілого невстановленими на даний час предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок яких ОСОБА_17 помер на місці події.

Одночасно, ОСОБА_12 у свою чергу, пройшовши в глиб кімнати наніс два удари ножем в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_18 , яка в той час перебувала на ліжку, спричинивши їй одне не проникаюче та одне проникаюче колото - різане поранення грудної клітки, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), та яке ускладнилось крововиливом у порожнину навколосерцевої сорочки і гострим розладом кровообігу, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №135/Б від 14.11.2025 року. Потім, ОСОБА_12 наніс останній декілька ударів в область голови правою рукою зажатою в кулак, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці події.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві двох осіб, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, 12 жовтня 2025 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, позбувшись будь - якого супротиву зі сторони потерпілих, з метою власного збагачення, ОСОБА_9 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , діючи відповідно до заздалегідь узгодженого плану та для реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що належав потерпілому ОСОБА_17 , отримали доступ до зв`язки ключів, серед який був ключ від автомобіля та гаражного приміщення.

Після цього, ОСОБА_12 , підібравши потрібний ключ до навісного замка гаражного приміщення, відчинив двері та проник всередину. У гаражному приміщенні ОСОБА_15 та ОСОБА_12 виявили автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-26/2522-АВ від 17.03.2026 року становить 60643,00 (шістдесят тисяч шістсот сороки три гривні), яким вирішили заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, використовуючи свою фізичну силу ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 виштовхали автомобіль на подвір`я, однак, через технічні несправності автомобіля не змогли завести двигун автомобіля та покинути на ньому місце вчинення злочину, тобто не змогли довести свій злочинний умисел направлений на заволодіння транспортним засобом до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України, а саме замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням у приміщення.

Вина ОСОБА_9 підтверджується зiбраними по кримінальному провадженню доказами зокрема:

- оглядом місця події від 12.10.2025 за адресою АДРЕСА_1 , по місцю проживання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 ; оглядом місця події від 16.10.2025, проведеним на відкритій ділянці місцевості навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 ; оглядом домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 16.10.2025; обшуком за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_4 від 12.10.2025 року, допитом потерпiлої ОСОБА_6 ; допитами свідків, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; слідчим експериментом із підозрюваним ОСОБА_9 ;

- iншими зiбраними в ходi досудового розслiдування доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, а в разі доведення вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був визначений до 12 грудня 2025 року.

03.12.2025 першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_19 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 12 січня 2026 року.

10.12.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_20 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 до 11 січня 2026 року включно.

08.01.2026 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_21 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 до 06 березня 2026 року включно.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був продовжений слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до 12 квітня 2026 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено до 11 квітня 2026 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2026 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 10.05.2026 включно.

На даний час ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, а тому наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою.

Зокрема, актуальні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_9 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім цього, слід врахувати факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувчений усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, які вже встановлені та які будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до зміни вже наданих показів, відмови від надання таких. Серед свідків у кримінальному є особи, які перебувають у близьких відносинах з ОСОБА_9 , проживають разом з ним та які надали свідчення, які становлять інтерес для органів досудового розслідування, а тому обрання менш суворого запобіжного заходу може привести до зміни показів вищевказаних осіб.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Разом з цим, ОСОБА_9 , на думку сторони обвинувачення може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, а саме умисні заподіяння смерті двом особам, Даний факт свідчить про те, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу останній може продовжувати вчиняти злочини, зокрема і передбачені ст. 115 КК України.

Підставою застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У випадку засудження ОСОБА_9 за вчинення особливо тяжкого злочину, до нього може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 15 років.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_9 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , дані про особу обвинуваченого з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_9 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, при виконанні судом вимог п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Стаття 199 КПК України регламентує порядок продовження строку тримання під вартою.

З огляду на те, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не буде ефективним - наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 .

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_15 вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_15 , у період часу з 10.00 години 11 жовтня 2025 року, але не пізніше 04.00 години 12 жовтня 2025 року, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_12 , реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, проникли на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до власників володіння, а саме ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , попередньо заготувавши ножі.

У подальшому, ОСОБА_12 підійшов до вхідних дверей будинку та почав викликати власників під приводом надання йому води для пиття, де після відчинення дверей ОСОБА_17 ОСОБА_12 передав один з ножів ОСОБА_15 .

Тоді, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність і суспільну небезпечність, ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 самовільно увійшовши в будинок, для подолання опору потерпілого, застосували фізичну силу та повалили ОСОБА_17 на підлогу. Після чого, ОСОБА_15 наніс 5 ударів ножами в область грудної клітини потерпілого, спричинивши п`ять колото - різаних поранень грудної клітки, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), ускладнились розвитком гостра крововтрати, у вигляді наявності в правій плевральній порожнині біля 1200 мл рідкої крові та 500 г рихлих кров`яних згортків, в лівій біля 1350 мл рідкої крові та біля 450 г рихлих кров`яних згортків, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №136/Б від 14.11.2025 року, 3 удари ножем в стегно, спричинивши поверхневі горизонтальні рани, а також у подальшому ОСОБА_9 , діючи спільно з ОСОБА_15 завдали декілька ударів по голові потерпілого невстановленими на даний час предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок яких ОСОБА_17 помер на місці події.

Одночасно, ОСОБА_12 у свою чергу, пройшовши в глиб кімнати наніс два удари ножем в область лівої частини грудної клітини ОСОБА_18 , яка в той час перебувала на ліжку, спричинивши їй одне не проникаюче та одне проникаюче колото - різане поранення грудної клітки, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень ( п. 4.8, п. 2.1.2., 2.1.3.,й, о, п Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 р.), та яке ускладнилось крововиливом у порожнину навколосерцевої сорочки і гострим розладом кровообігу, що й стало безпосередньою причиною смерті, відповідно до висновку експерта №135/Б від 14.11.2025 року. Потім, ОСОБА_12 наніс останній декілька ударів в область голови правою рукою зажатою в кулак, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень остання померла на місці події.

Враховуючи викладене, ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві двох осіб, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб.

У подальшому, 12 жовтня 2025 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, позбувшись будь - якого супротиву зі сторони потерпілих, з метою власного збагачення, ОСОБА_15 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_9 та неповнолітнім ОСОБА_12 , діючи відповідно до заздалегідь узгодженого плану та для реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, що належав потерпілому ОСОБА_17 , отримали доступ до зв`язки ключів, серед який був ключ від автомобіля та гаражного приміщення.

Після цього, ОСОБА_12 , підібравши потрібний ключ до навісного замка гаражного приміщення, відчинив двері та проник всередину. У гаражному приміщенні ОСОБА_15 та ОСОБА_12 виявили автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-26/2522-АВ від 17.03.2026 року становить 60643,00 (шістдесят тисяч шістсот сороки три гривні), яким вирішили заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, протиправно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, з метою заволодіння транспортним засобом, використовуючи свою фізичну силу ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 виштовхали автомобіль на подвір`я, однак, через технічні несправності автомобіля не змогли завести двигун автомобіля та покинути на ньому місце вчинення злочину, тобто не змогли довести свій злочинний умисел направлений на заволодіння транспортним засобом до кінця з причин, які не залежали від їх волі.

Таким чином, ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України, а саме замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням у приміщення.

Вина ОСОБА_15 пiдтверджується зiбраними по кримінальному провадженню доказами зокрема:

- оглядом місця події від 12.10.2025 за адресою АДРЕСА_1 , по місцю проживання потерпілих ОСОБА_18 та ОСОБА_17 ; оглядом місця події від 16.10.2025, проведеним на відкритій ділянці місцевості навпроти домоволодіння АДРЕСА_1 ; оглядом домоволодіння АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 від 16.10.2025; обшуком за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_4 від 12.10.2025 року, допитом потерпiлої ОСОБА_6 ; допитами свідків, ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ; слідчим експериментом із підозрюваним ОСОБА_9 ;

- iншими зiбраними в ходi досудового розслiдування доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічного позбавлення волі, а в разі доведення вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був визначений до 12 грудня 2025 року.

03.12.2025 першим заступником керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_19 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 12 січня 2026 року.

10.12.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_20 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 до 11 січня 2026 року включно.

08.01.2026 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_21 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 до 06 березня 2026 року включно.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був продовжений слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до 12 квітня 2026 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено до 11 квітня 2026 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2026 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 10.05.2026 включно.

На даний час ризики, якими керувався слідчий суддя при обранні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшились та не припинили існувати, а тому наявні підстави для продовження строку тримання ОСОБА_15 під вартою.

Зокрема, актуальні такі ризики, передбачені ст. 177 КПК України:

Переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_15 є особливо тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім цього, слід врахувати факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що обвинувачений усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України.

Незаконно впливати на свідків, потерпілих, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

ОСОБА_15 може незаконно впливати на свідків, потерпілу, які вже встановлені та які будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь. Це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до зміни вже наданих показів, відмови від надання таких. Серед свідків у кримінальному є особи, які перебувають у близьких відносинах з ОСОБА_15 , проживають разом з ним та які надали свідчення, які становлять інтерес для органів досудового розслідування, а тому обрання менш суворого запобіжного заходу може привести до зміни показів вищевказаних осіб.

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Знаходячись на волі, ОСОБА_15 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання. Разом з цим, ОСОБА_15 , на думку сторони обвинувачення може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_15 вчинив особливо тяжкий злочин, а саме умисні заподіяння смерті двом особам, Даний факт свідчить про те, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу останній може продовжувати вчиняти злочини, зокрема і передбачені ст. 115 КК України.

Підставою застосування ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У випадку засудження ОСОБА_15 за вчинення особливо тяжкого злочину, до нього може бути застосовано виключно покарання у вигляді реального позбавлення волі до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Так у ст. 5 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин. Тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що ОСОБА_15 тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість застосування вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_15 , дані про особу обвинуваченого з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам до ОСОБА_15 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Разом з цим, при виконанні судом вимог п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Стаття 199 КПК України регламентує порядок продовження строку тримання під вартою.

З огляду на те, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не буде ефективним - наявні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_15 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 вважають за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, просять суд продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою , та вирішити питання про прийняття до розгляду цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_11 неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, не заперечили проти прийняття до розгляду цивільного позову потерпілої, однак заперечили проти продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою. Суду ствердили, що підстав для продовження строку тримання під вартою немає. Обвинувачений є інвалідом з дитинства, має постійне місце проживання , тримається під вартою вже півроку. Просять обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_14 неповнолітній обвинувачений ОСОБА_12 та його законний представник ОСОБА_13 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, не заперечили проти прийняття до розгляду цивільного позову потерпілої, однак заперечили проти продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою. Суду ствердили, що підстав для продовження строку тримання під вартою немає. Ризики , на які покликається сторона обвинувачення є недоведеними належними та допустимими доказами. Обвинувачений є неповнолітнім, тривалий час утримується під вартою . Просять суд застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_16 обвинувачений ОСОБА_15 не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, не заперечили проти прийняття до розгляду цивільного позову потерпілої, однак заперечили проти продовження ОСОБА_15 строку тримання під вартою. Суду ствердили, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення . Оголошена підозра обвинуваченому є необґрунтованою. В матеріалах справи відсутні докази, які обґрунтовують вину обвинуваченого. Ризики на які покликається прокурор відсутні . Обвинувачений тривалий час перебуває під варто, а тому сторона захисту вважає , що відносно ОСОБА_15 слід застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашні арешт.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_15 складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає.

Провадження за обвинувальним актом підсудне цьому суду.

Підстав для закриття провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_15 до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що двоє обвинувачених є неповнолітніми .

Відповідно до ч.2 ст 27 КПК України Кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про обмеження доступу осіб, які не є учасниками судового процесу, в судове засідання під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", якщо участь в судовому засіданні становитиме загрозу життю чи здоров`ю особи. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі: 1) якщо обвинуваченим є неповнолітній;

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та вік обвинувачених, публічний розгляд справи може спричинити тяжку психологічну травму, призвести до повторної віктимізації та порушити їх право на приватність, що гарантовано ст. 32 Конституції України та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дитини, наголошують на необхідності захисту приватного життя дитини та мінімізації стресу під час судових процедур.

Враховуючи наведені обставини, а також враховуючи, що інші учасники, окрім потерпілої, не заперечили проти проведення закритого судового засідання, суд вважає , що клопотання прокурора слід задоволити та провести розгляд даної справи у закритому судовому засіданні.

Коло осіб, які беруть участь, у судовому розгляді - прокурор ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7 неповнолітні обвинувачені ОСОБА_9 , та ОСОБА_12 їх законні представники неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_15 його захисник ОСОБА_16 , законний представник неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_25 .

Також, суд перевіривши цивільний позов потерпілої до обвинувачених на дотримання вимог КПК України та ЦПК України, вважає що форма та зміст позовної заяви дають підстави для її прийняття та розгляду в рамках даного кримінального провадження.

Стосовно заходів забезпечення даного кримінального провадження.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Також, суд ураховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_15 та ОСОБА_26 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 10.05.2026 року .

Оскільки строк дії попередньої ухвали закінчується 10 травня 2026 року, до вказаного часу не може бути закінчено судовий розгляд, питання щодо запобіжного заходу відносно обвинувачених підлягає вирішенню негайно.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено такі відомості: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_5 , раніше не судимий.

Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого ОСОБА_12 встановлено такі відомості: ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Судом, на час порушеного у клопотанні питання, про обвинуваченого ОСОБА_15 встановлено такі відомості: ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, українець, мешканець АДРЕСА_4 , раніше не судимий.

10.12.2025 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_20 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 до 11 січня 2026 року включно.

08.01.2026 слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_21 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_15 до 06 березня 2026 року включно.

Строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження був продовжений слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду до 12 квітня 2026 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду продовжено до 11 квітня 2026 включно.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 09.04.2026 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено до 10.05.2026 включно.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обвинувачені ОСОБА_27 , ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1,п6, п.12, ч.2 ст. 115 КК України та ч.2 ст.15- ч.3 ст. 289 КК України , за яке неповнолітнім обвинуваченим передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, а обвинувачений ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1,п6, п.12, ч.2 ст. 115 КК України та ч.2 ст.15- ч.3 ст. 289 КК України за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів клопотання необхідність його продовження прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачені об`єктивно обвинувачуються, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, а їх вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим обвинувачені будучи обізнаними з мірою покарання за вчинене діяння, можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За наведених обставин в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть, ухилятися від явки на виклики суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу, які в судовому засіданні ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинувачених під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.

Так, у цій справі, строк утримання обвинувачених під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України .

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підсудним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Разом з цим, при виконанні судом вимог п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та злочину, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме в умисному вбивстві двох осіб, вчинене з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, а також в замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням у приміщення, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 314-318, 369-372, ч.2 376 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Призначити судовий розгляд за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000449 від 12.10.2025 року прообвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.1,п.6,п.12, ч.2 ст. 115 , ч.2 ст.15- ч.3 ст. 289 КК України у закритому судовому засіданні в залі суду Хустського районного суду на «14» травня 2026 року на « 15» год. 00 хв.

В судове засідання викликати прокурора, неповнолітніх обвинувачених, законних представників неповнолітніх обвинувачених, захисників, потерпілого, представника потерпілого.

Прийняти до розгляду в рамках цього кримінального провадження цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_13 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням (злочином).

Клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 - задоволити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2. ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України КК України, на 60 днів, а саме з 11 травня 2026 р. по 9 липня 2026 р. включно без визначення розміру застави .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_2 , громадянину України, раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2. ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України КК України, на 60 днів, а саме з 11 травня 2026 р. по 9 липня 2026 р. включно без визначення розміру застави .

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Благодарне російської федерації та мешканцю АДРЕСА_4 , громадянину України, раніше судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч.2. ст. 15 - ч. 3 ст. 289 КК України КК України, на 60 днів, а саме з 11 травня 2026 р. по 9 липня 2026 р. включно без визначення розміру застави.

Повний текст ухвали виготовлено 8 травня 2026 р.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3