ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/193/26 Справа № 705/3206/25 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 03.06.2025 р. у кримінальному провадженні № 0000067 від 23.01.2025 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_8 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань Черкаської обл., гро-

мадянин України, має загальну повну середню

освіту, не працює, раніше судимий:

- 21.08.2003 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 1 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ст. 70,

ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі,

іспитовий строк 2 роки;

- 29.03.2007 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ст. 186 ч. 2, ст. 69, ст. 71 КК Ук-

раїни до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 19.06.2009 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ст. 185 ч.2, ст. 395, ст. 70 КК Ук-

раїни до 2 років позбавлення волі;

- 16.06.2011 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року

6 місяців позбавлення волі;

- 22.05.2013 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 2 ст. 190, ч. ч. 2, 3 ст. 185,

ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309

КК України до 5 років позбавлення волі;

- 22.02.2017 р. Вінницьким міськсудом за ст.

391, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців поз-

бавлення волі;

- 5.02.2021 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 190

ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до 4

років позбавлення волі;

- 7.05.2021 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70

КК України до 4 років 2 місяців позбавлення

волі;

- 13.01.2025 р. Уманським міськрайсудом Чер-

каської обл. за ч. 1 ст. 296, 75 КК України до 2

років обмеження волі, іспитовий строк 1 рік 6

місяців;

- 29.01.2025 р. Смілянським міськрайсудом

Черкаської обл. за ст. 395 КК України до

штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мі-

німумів доходів громадян;

зареєстрований:

АДРЕСА_1 , проживає: про-

АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., які відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України необхідно виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Суд першої інстанції погодився із встановленими органами досудового розслідування обставинами, що 20.01.2025 р. приблизно о 19:27 год. ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Файно маркет» за адресою: м. Умань, вул. Тищика, 3, Черкаська обл., на підґрунті виниклого конфлікту із ОСОБА_10 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ударив останню правою ногою в область стегна по передньо-внутрішній поверхні правої ноги, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді овального синця правого стегна по передньо-внутрішній поверхні, який згідно висновку судмедексперта № 05-7-01/64 від 10.02.2025 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Не заперечуючи доведеність вини та правильність кваліфікації діянь обвинуваченого ОСОБА_8 , керівник Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду стосовно ОСОБА_8 через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити: визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.;

на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., яке призначене за ч. 1 ст. 125 та ч. 4 ст. 70 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 13.01.2025 р. і остаточно до відбуття призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у незастосуванні судом закону, який підлягає застосуванню.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення 20.01.2025 р. Згідно з відомостями про попередні засудження ОСОБА_8 , це правопорушення вчинене до постановлення щодо нього попереднього вироку (вирок Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 29.01.2025 р.), а також в період іспитового строку, встановленого вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 13.01.2025 р.

При цьому, при ухваленні Смілянським міськрайсудом Черкаської обл. вироку від 29.01.2025 р. вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 13.01.2025 р. не враховано, покарання за сукупністю вироків та/або кримінальних правопорушень не визначалось.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуваний вирок від 3.06.2025 р., суд мав застосувати положення як ч. 4 ст. 70 КК України, так і положення ст. ст. 71, 78 КК України, оскільки ОСОБА_8 засуджено за кримінальне правопорушення, вчинене як до постановлення попереднього вироку від 29.01.2025 р., так і після постановлення вироку від 13.01.2025 р., але до повного відбуття покарання. Наведене узгоджується із правовим висновком, наданим Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 1.06.2020 р. у справі № 766/39/17.

Разом із тим, судом застосовано лише ст. 71 КК України, натомість ч. 4 ст. 70 КК України не застосовано.

Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання апеляційного суду призначене на 10.02.2026 р. не з`явилась, належним чином була повідомлена про день, час та місце судового засідання про, що свідчать довідка про доставку SMS-повідомлення потерпілій ОСОБА_10 у мобільний додаток Viber (т. 2, а. пр. 50). Заяви про відкладення розгляду суду не надала. Справу було розглянуто без її участі тому, що відповідно до вимог ст. 405 КПК України, її участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її із вказаних у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисницю ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

Так, відповідно до змісту вироку суду, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, було розглянуте в спрощеному провадженні, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, оскільки до матеріалів кримінального провадження була долучена письмова заява обвинуваченого, у присутності захисниці ОСОБА_7 , в якій він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (т. 2, а. пр. 14-15).

Також, до матеріалів кримінального провадження долучена письмова заява потерпілої ОСОБА_10 , в якій вона не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження і згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (т. 2, а. пр. 16).

У зв`язку з цим апеляційним судом вказаний вирок переглядається лише в частині законності та правильності призначеного покарання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, за який засуджений вказаним вироком - 20.01.2025 р.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 також засуджений вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 29.01.2025 р. за ст. 395 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. за події, які мали місце до 20.01.2025 р. - дати вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (т. 1, а. пр. 66-67).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в ч. ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, в період іспитового строку, призначеного вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 13.01.2025 р., яким він був засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України (т. 1, а. пр. 51-52).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не застосував під час призначення покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України та одночасно після призначеного покарання за ч. 4 ст. 70 КК України не застосував вимоги ч. 1 ст. 71 КК України, що безумовно є неправильним застосуванням кримінального закону.

Отже, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку та призначення покарання обвинуваченому неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Вказані вимоги кримінального закону суд при ухваленні вироку не виконав та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 413 КПК України, є підставою для зміни вироку.

В інший частині вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, не підлягає зміні чи скасуванню.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не обирався і в апеляції прокурора питання про це не ставиться.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 3.06.2025 р. стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

ВважатиОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до виду та розміру покарання, призначеного судом першої інстанції.

На підставіч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 29.01.2025 р., визначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 13.01.2025 р. і остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу керівника Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді