Справа № 203/1641/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м.Дніпра надійшло вищезазначене клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 , в якій останній зазначив, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2025 року у справі №203/1641/24, було задоволено клопотання прокурора, заявлене в рамках кримінального провадження №0000891 та накладено арешт на транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування. Ухвалою слідчого судді від 21.10.2025 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_5 та скасовано заходи забезпечення, застосовані ухвалою від 04.04.2025 року в частині заборони власнику користуватись транспортним засобом. Посилаючись на те, що після цього було проведено судову технічну експертизу транспортного засобу та відпали підстави для подальшого його арешту, заявник просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2025 року у справі №203/1641/24.

В призначене судове засідання заявник та її представник за неодноразовими викликами не з`явились, про причини неявки не повідомили.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Враховуючи зазначене, положення ст.ст.26,28,174 КПК України, а також направлення слідчим витребуваних матеріалів кримінального провадження, що дозволяє перевірити доводи клопотання, слідчий суддя визнав за можливе провести розгляд останнього по суті за відсутності сторін.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши долучені до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 ст.100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Пунктами 5,6 ч.2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000891, відомості за яким було внесено до ЄРДР 02.04.2024 року, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.286 КК України, за фактом ДТП, що сталась 02.04.2024 року у м.Дніпрі, за участю автомобіля «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_6 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , внаслідок чого останній заподіяно тілесні ушкодження.

Згідно протоколу огляду місця ДТП від 02.04.2024 року зазначений вище транспортний засіб було вилучено та постановою слідчого від 02.04.2024 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2025 року у справі №203/1641/24, було задоволено клопотання прокурора, заявлене в рамках кримінального провадження №0000891, та накладено арешт на транспортний засіб «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 21.10.2025 року у справі №203/1641/24, провадження №1-кс/0203/4238/2025, було частково задоволено клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 та скасовано заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в рамках кримінального провадження №0000891 згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.04.2025 року у справі №203/1641/24, а саме: скасовано арешт в частині заборони користування транспортним засобом - автомобілем «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , повернувши автомобіль останній в користування та на відповідальне зберігання як речового доказу, зобов`язавши останню зберігати транспортний засіб в існуючому на момент повернення стані до проведення призначеної у кримінальному провадженні судової технічної експертизи.

В частині скасування арешту у вигляді заборони володіння та розпорядження транспортним засобом, в задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки останній є речовим доказом у кримінальному провадженні та питання про подальшу долю останнього, як речового доказу, має вирішуватись у відповідності до ч.9 ст.100 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що автомобіль «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_1 , з огляду на обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, є знаряддям його вчинення; внаслідок ДТП згідно протоколу огляду місця ДТП від 02.04.2024 року отримав механічні пошкодження та зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення; визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування у якому на теперішній час триває.

При цьому, з огляду на скасування арешту в частині заборони користування транспортним засобом його власник не позбавлений можливості користуватись останнім.

Тому слідчий суддя не вбачає на теперішній час достатніх підстав для зняття заборони володіння та розпорядження вказаним транспортним засобом, оскільки питання про подальшу долю останнього, як речового доказу, має вирішуватись у відповідності до ч.9 ст.100 КПК України за наслідками завершення досудового розслідування, а в разі направлення кримінального провадження до суду з обвинувальним актом, за наслідками судового розгляду по суті.

Керуючись ст.ст.28,131,132,170,173,174,369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1