справа № 492/96/26
провадження 1-і/492/16/26
УХВАЛА

04 березня 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, передачу майна на відповідальне зберігання іншій особі у кримінальному провадженні № 0000718, внесеному 27 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 246 КК України, -

встановив:

В провадженні Арцизького районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 246 КК України.

До суду від представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання, згідно якого просив суд скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належать заявниці, та у разі відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту просив суд передати заявниці вказаний автомобіль на відповідальне зберігання з правом користування транспортним засобом. Клопотання обґрунтоване тим, що постановою слідчого від 27 грудня 2025 року, вказаний автомобіль було визнано речовим доказом та його було направлено до спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів у місті Арциз по вулиці Транспортна 2-Б Болградського району Одеської області. На підставі ухвали слідчого судді від 30 грудня 2025 року на вказаний транспортний засіб було накладено арешт, заборонивши його відчуження, розпорядження та користування. Під час досудового розслідування слідчим вже був оглянутий транспортний засіб марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим представник заявниці вважає, що на теперішній час відпала необхідність у триманні вказаного автомобіля на вказаному спеціальному майданчику так як він не може в подальшому бути знаряддям вчинення злочину та не підпадає під конфіскацію, оскільки не належить на праві власності обвинуваченим. Накладення арешту на вказаний автомобіль та збереження його на вказаному спецмайланчику, позбавило власницю використовувати його на потреби сім`ї так як ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи і у неї є неповнолітні діти, яких вона на вказаному транспортному засобі возить до школи, а про те, що ОСОБА_6 збирався вчинити злочин на її автомобілі їй відомо не було та вона дізналась про злочин тільки після вилучення вказаного транспортного засобу.

Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, але від представника заявниці до суду надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна, передачу майна на відповідальне зберігання іншій особі за його відсутності та відсутності заявниці і просив суд задовольнити вказане клопотання.

Прокурор у судове засідання не з`явився, але до суду від прокурора надійшла заява, згідно якої просив суд про розгляд вказаного клопотанняза його відсутності. Заперечував проти скасування арешту та не заперечував проти передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання іншій відповідальній особі.

Слідчий, за клопотанням якого накладено арешт, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не прибув, про неможливість прибути у судове засідання суд не повідомили, його неприбуття не перешкоджає розгляду вказаного клопотання.

Відповідно до положень частини 4 статті 107 КПК України судовий розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання про скасування арешту майна, передачу майна на відповідальне зберігання іншій особі, дослідивши документи, додані до клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

За змістом частини 1, пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно із частиною 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час огляду.

Згідно із частиною 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із частиною 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (частина 3 статті 170 КПК України).

Згідно із частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку в тому числі на рухоме майно.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно із частиною 1 статті 174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року накладено арешт на майно: автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який постановою від 27 грудня 2025 року визнаний речовим доказом, поміщений до відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в Одеській області, розташованому за адресою: місто Арциз, вулиця Транспортна 2-Б, Болградський район, Одеська область, заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 27 січня 2026 року призначено підготовче судове засідання.

Судом встановлено, судове провадження вказаного кримінального провадження знаходиться на стадії підготовчого провадження, майно, арешт якого представник заявниці просить скасувати, визнане речовим доказом, тому має значення в якості речових доказів у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у частині 2 статті 167 КПК України.

Судове провадження кримінального провадження не закінчено.

Оцінюючи наявність підстав для ухвалення судом відповідного рішення, суд виходить із того, що арешт майна, з метою збереження речових доказів накладається на майно іншої фізичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Суд враховує, що положення КПК України не визначають перелік обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється, однак логічне тлумачення відповідної норми, дає підстави дійти висновку, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

Судом встановлено, що арешт накладено на автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою збереження речових доказів.

Представником заявниці не було наведено переконливих аргументів на підтвердження необґрунтованості висновків, викладених в ухвалі слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 30 грудня 2025 року щодо накладення арешту на вказаний автомобіль, заборонивши його відчуження, розпорядження та користування.

Також, представником заявниці до поданого ним клопотання про скасування арешту, не було долучено доказів, які б підтверджували, що в подальшому дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба чи арешт було накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що представником заявниці не було надано суду будь-яких доказів на підтвердження необґрунтованості накладеного арешту на вказаний автомобіль, який належить заявниці, чи щодо недоцільності подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання в частині про скасування арешту.

Суд звертає увагу заявниці, що обмеження можливості відчужувати, розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер, що чітко визначено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Проте, дослідивши документи додані до клопотання про скасування арешту майна, враховуючи думку прокурора, який не заперечував проти передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання іншій відповідальній особі, а також те, що відсутня інформація про наявність потреби щодо вчинення будь-яких процесуальних дій з автомобілем (огляд, експертиза, тощо), суд дійшов висновку, що зберігання автомобіля, який поміщено до відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в Одеській області, розташованому за адресою: вулиця Транспортна 2-б, місто Арциз Болградського району Одеської області, є надмірною мірою, оскільки автомобіль є власністю ОСОБА_3 , яка не є учасником кримінального провадження, тому виникла необхідність передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_3 речовий доказ, а саме автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 відповідально зберігати вказаний автомобіль до закінчення судового провадження кримінального провадження.

Керуючись статтями 107, 174, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, передачу майна на відповідальне зберігання іншій особі задовольнити частково.

Передати на відповідальне зберігання автомобіль марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власнику ОСОБА_3 .

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України - про те що вона несе персональну відповідальність за приховування та розтрату переданого їй на відповідальне зберігання автомобіля.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області ОСОБА_1