Справа № 645/300/26
Провадження № 1-кп/645/297/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року місто Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 23.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 23.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 23.10.2025р. підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, до 21 грудня 2025 року включно, з покладенням додаткових обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 ; не виїжджати за межі м. Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою слідчого судді Немишлянського районного суду міста Харкова від 17.12.2025р., підозрюваному ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, в межах строку досудового розслідування - тобто до 23 січня 2026 року включно. Покладено на ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 ; не виїжджати за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 21.01.2026р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком до 21 березня 2026 року включно, та продовженням строку дії обов`язків покладених на ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці та зазначав про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчими суддями та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора .

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявленого прокурором клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо доцільності продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, дійшов наступного висновку.

Так, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу здійснюється в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Вирішуючи зазначене питання суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

У відповідності до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Частиною 5 ст.194 КПК України передбачено можливість покладення на обвинуваченого додаткових обов`язків під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 7ст. 194 КПК України такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, який також може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України -умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що є особливо тяжким злочином, і за яке можливе призначення покарання у виді позбавлення волі, що відповідає законодавчо передбаченим підставам (ч. 2 ст. 181 КПК України) для розгляду клопотання про обрання/продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наразі, кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, стосовно ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, суд доходить висновку, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведений, в зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість та побоюючись отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на значний строк.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд вбачає ймовірність можливості обвинуваченого незаконно впливати на учасників кримінального провадження, зокрема свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні.

Суд, оцінюючи можливість впливу на свідків враховує також те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, одружений, є особою з інвалідністю ІІ групи, та у звязку із захворюванням потребує сторонньої допомоги.

Враховуючи вищенаведене, наявність існування зазначених ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, оскільки більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

За вказаних підстав, суд вважає, що необхідно продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 314, 372, 376, 395 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001419 від 23.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю строком на два місяці, тобто до 09 травня 2026 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 ; не виїжджати за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу для виконання передати до відділу поліції № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Строк дії ухвали до 09 травня 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 09.03.2026 р. о 14-00 год.

Суддя: ОСОБА_1