Справа № 595/276/17
Провадження № 1-кс/595/98/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацький районний суд Тернопільської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадженні №0000368, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України, про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції №2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000368 від 29 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 38 (тридцять вісім) днів до 10 квітня 2026 року включно без визначення розміру застави. Клопотання мотивує тим, що необхідність застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , згідно з вимогами пунктів 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність вищезазначених ризиків. Так, на даний час наявний ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, з метою уникнення покарання ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Так, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, розуміючи наслідки, які спричинені його діями, і відповідно міру покарання, яку він може понести у зв`язку з цим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, шляхом виїзду за межі України або на територію України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та тривалий час не повертатися до місця постійного проживання. Також, 24.01.2017 о 18:18 год ОСОБА_4 перетнув Державний кордон України через пункт перетину «Шегині» та виїхав за межі державного кордону України. У зв`язку із тим, що за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 не перебував і були відсутні будь-які дані, про його місце перебування, на підставі ч. 1 ст. 281 КПК України, 09 лютого 2017 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у державний розшук та зупинено досудове розслідування. Ухвалою Бучацького районного суду від 09.03.2023 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 04.07.2023 Департаментом міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України внесено клопотання про публікацію Червоного оповіщення в обліках Генерального секретаріату Інтерполу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до телеграми з Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України №39/3/3 від 24.08.2023 правоохоронними органами Чеської Республіки 23.08.2023 було затримано підозрюваного ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_4 умисно переховувався від органів досудового розслідування з моменту виїзду за межі державного кордону України 24.01.2017 і до моменту його затримання 23.08.2023 протягом періоду часу, який перевищив 6 (шість) років. Страх можливості застосування покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.121 КК України, може зумовити намагання ОСОБА_4 уникнути цього покарання шляхом повторного переховування від органів досудового розслідування, суду, у зв`язку з усвідомленням можливої неминучості призначення покарання за вчинений злочин. Крім того, наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта. В ході досудового розслідування допитано потерпілого, свідків, проведено судово-медичні експертизи, показання та висновки яких мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_4 має широке коло друзів та знайомих, він, не перебуваючи під вартою, як особисто, так і через третіх осіб, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта у даному кримінальному провадженні, які на даний час проживають на території с. Ріпинці та с. Броварі Бучацької територіальної громади Чортківського району Тернопільської області та у м. Чортків Тернопільської області, з метою надання ними неправдивих показань або ж зміни їхніх показань щодо обставин вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень. Вказаний ризик існує, так як вказані вище свідки та експерт ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного. Також, наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений, перебуваючи на волі, може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, оскільки при застосуванні менш суворих запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, в тому числі, і домашнього арешту, правоохоронні органи не будуть мати можливості постійно контролювати поведінку ОСОБА_4 та володіти інформацією про його місце знаходження та запобігти вчиненню нових злочинів. Таким чином, у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принципу поваги до особистої свободи підозрюваного ОСОБА_4 . Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаних ризиків. Крім цього, враховуючи зазначені обставини, а також відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України з врахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням фізичного насильства, а тому є підстави не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні. Вважає, що, застосувавши більш м`який запобіжний захід неможливо буде запобігти ризикам, викладеним у клопотанні.

Як убачається з клопотання, слідчою групою СВ відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП у Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 від 29.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.08.2015 приблизно о 01:00 год. у ОСОБА_4 , який знаходився в с. Броварі Бучацького району по вулиці Центральній, біля сільського будинку культури, виник злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Броварі Бучацького району по вулиці Центральній, біля сільського будинку культури, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_8 , та відчуваючи до нього особисту неприязнь, умисно наніс йому один удар лівою ногою в область правої сторони обличчя, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів кісток спинки носа, правої виличної кістки, правої виличної дуги, зовнішньої стінки правої гайморової пазухи та зовнішньої стінки правої орбіти, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, садна та синця на обличчі, які не супроводжувались небезпечним для життя явищами і за ознакою тривалого, понад три тижні розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Разом з тим переломи кісток правої половини обличчя спричинили асиметрію обличчя та викликали енофтальм правого ока і є невиправними, тобто такі ушкодження для усунення викликаних ними стійких паталогічних змін потребують оперативного втручання косметичної операції і є такими, що знівечують обличчя.

20 грудня 2016 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 та просила таке задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту відносно підозрюваного ОСОБА_4 . Зазначила, що ризики, наведені прокурором у клопотанні, є необґрунтованими. Зокрема, щодо ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, то вказала, що, як повідомив сам підозрюваний, у 2023 році він був затриманий на території Чехії і протягом тривалого часу перебував під заставою. Коли чеський суд вирішував питання екстрадиції ОСОБА_4 сумлінно відвідував всі засідання, в той час перебував на волі і не переховувався від суду, був затриманий вже безпосередньо після прийняття рішення про його екстрадицію на територію України. Окрім того, закордонного паспорту в нього немає, оскільки такий був вилучений ще на території Чехії, разом з тим строк дії паспорту вже закінчився. Щодо можливого впливу ОСОБА_4 на потерпілого, свідків та експерта, то вважає, що вказаний ризик не може бути причиною тримання під вартою. Як їм відомо від представника потерпілого, потерпілий знаходиться за кордоном, отже можливості впливати на нього немає. В свою чергу, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків. Свідки також будуть допитуватися і повідомлятися про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень. Прокурором не наведено жодних конкретних фактів коли ОСОБА_4 впливав на потерпілого, свідків чи експерта під час досудового розслідування, яке проводилося упродовж 2015 2017 років до моменту його зупинення. Щодо можливості вчинення інших кримінальних правопорушень, то таке також є припущенням прокурора без жодних належних конкретних доказів та фактів. ОСОБА_4 не є рецидивістом, схильності до асоціальної поведінки він не має. Стосовно суспільного інтересу, про який зазначає прокурор, вважає, що такий також відсутній, оскільки підозрюваний не є публічною особою, депутатом чи іншим громадським діячем. Додатково зазначає, що у 2016 році в ОСОБА_4 була робоча віза для виїзду за кордон і він планував їхати з метою працевлаштування для того, щоб заробляти на потреби сім`ї. У той час в нього був інший захисник, який повідомив йому, що обмежень для виїзду за кордон у нього немає. Оскільки підозрюваний є людиною без юридичної освіти, покладаючись на думку свого захисника, він покинув межі країни. Можливо, якщо би він знав про наслідки, то не виїхав би. Відтак, у клопотанні прокурором не доведено, що до ОСОБА_4 не можуть бути застосовані інші заходи забезпечення окрім, як тримання під вартою. Зважаючи на викладене, просить визначити ОСОБА_4 розмір застави, передбачений ст.182 КПК України. Додатково зазначила, що станом на сьогодні з представником потерпілого не узгоджено розміру відшкодування шкоди потерпілому, однак, як тільки суму відшкодування буде погоджено, вони згідні на відшкодування.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 від 29 серпня 2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

20 грудня 2016 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, що спричинило непоправне знівечення обличчя.

За даними системи «Аркан» 24.01.2017 о 18:18 год ОСОБА_4 виїхав за межі державного кордону України, що вбачається з листа вих. № 1117/6/01-19 від 21.03.2019.

Згідно постанови слідчого СВ Бучацького ВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 09 лютого 2017 року, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Ріпинці Бучацького району, відомості про що внесено до ЄРДР. Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368, внесене до ЄРДР 29.08.2015, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, зупинено.

08 березня 2023 року постановою слідчого СВ відділення поліції №2(м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 відновлено досудове розслідування та 10 березня 2023 року оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 та зупинено досудове розслідування.

Ухвалою Бучацького районного суду від 09.03.2023 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як убачається з листа № 39/3/3 від 24.08.2023, заступник начальника ГУНП в Тернопільській області повідомив т.в.о начальника Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області, начальника ВП № 2 (м.Бучач) Чортківаського РВП ГУНП в Тернопільській області, начальника УКР ГУНП в Тернопільській області, заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури про те, що на адресу ГУНП в Тернопільській області надійшла телеграма Департаменту МПС НПУ з приводу того, що 23.08.2023 правоохоронними органами було затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно листа Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України № 21838-2026 від 16.02.2026, адресованого підрозділу міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області на № 39/454 від 20.03.2018, компетентними органами Чеської Республіки прийнято рішення про видачу (екстрадицію) до України громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується ГУНП в Тернопільській області для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Фактичну передачу громадянина ОСОБА_4 представникам органу, який здійснює розшук вказаної особи планується здійснити 02.03.2026 о 18.00 год. на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківець» (Корчова) Львівської області.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02 березня 2026 року, о/у СКП ВП № 2 ОСОБА_10 , 02.03.2026 о 20 год. 00 хв. в приміщенні Яворівського РВП ГУНП в Львівській області, на підставі ухвали слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 09.03.2023, ст.191, 207, 208 КПК України, затримав особу, ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України, з метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Фактичний час затримання 02.03.2026 о 18 год. 20 хв.

Згідно постанови старшого слідчого СВ ВП № 2 ОСОБА_6 від 03.03.2026, відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000368 від 29 серпня 2015 року.

Постановою керівника Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_11 від 03.03.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000368 від 29 серпня 2015 року до трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

На думку слідчого судді, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2015; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.10.2015; висновок судового експерта № 8 від 03.02.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 11.03.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 11.03.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 13.12.2016; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 08.01.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 23.01.2017.

Надані прокурором докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому, усвідомлюючи міру покарання за вчинене, може повторно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, і правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Більше того, наявні в матеріалах справи докази свідчать, що після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, останній переховувався від органу досудового розслідування, оскільки виїхав за межі території України 24.01.2017 і до моменту затримання 23.08.2023, тобто, більше шести років, а відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також і ризик незаконного впливу на потерпіого, свідків та експерта для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань є доведеним з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на потерпілого, свідків та експерта існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Однак, суд не погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки такий нічим не підтверджений. Крім того, згідно вимоги ДІАЗ по Україні №68-300092015/61003 від 30.09.2015 та довідки № 18-27032019/61003 від 27.03.2019 ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України не судимий.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто, в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак, вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких кримінальних правопорушень.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, який достовірно знаючи про те, що йому вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і ведеться досудове розслідування, виїхав за межі України і умисно переховувався від органів досудового розслідування з 24.01.2017 до моменту затримання його 23.08.2023 правоохоронними органами Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, більше 6-ти років, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, дані про особу обвинуваченого, а також те, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений буде мати можливість повторно переховуватись від суду, незаконно вплинути на потерпілого, свідків та експерта, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання.

Згідно ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою статті 197 цього Кодексу.

Відповідно до вимог, визначених ч. ч. 1, 2, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відтак, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід застосувати з моменту його затримання, а саме 02 березня 2026 року строком на 38 (тридцять вісім) днів до 08 квітня 2026 року.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства, доведеність ризиків наведених у клопотанні слідчого, слідчий суддя, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне розмір застави не визначати.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження №0000368, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України, про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ріпинці Бучацького району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою по АДРЕСА_1 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 38 (тридцять вісім) днів без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 ..

Датою закінчення дії ухвали вважати 18 год. 20 хв. 08 квітня 2026 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 09 березня 2026 року о 09.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1