Провадження № 11-кп/824/2452/2026 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000842 від 16.04.2023 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Абай, Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.04.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , будучи особою, яку протягом року, а саме - 06.04.2023 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, у невстановлений час та місці, у невстановленої особи, 12.05.2023 року незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс, який зберігав та вживав шляхом паління за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без мети збуту.

12.05.2023 року в період часу з 07 години 37 хвилин до 09 години 00 хвилин, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2023 за місцем проживання ОСОБА_7 адресою: АДРЕСА_3 , було відшукано та вилучено: різні предмети: фрагмент пластикової пляшки з нашаруваннями речовини коричневого кольору; скляну ємність з нашаруваннями речовини коричневого кольору; пристрій для подрібнення; поліетиленовий пакет і шматок фольги з нашаруваннями порошкоподібної речовини білого кольору та чотири поліетиленові пакети; поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження; поліетиленовий пакет з пазовим замком з речовиною рослинного походження; пристрої для подрібнення; п?ять комбінованих предметів з нашаруваннями коричневого кольору та аркуш паперу.

В наданих на дослідження експерту Київського НДЕКЦ МВС України речовинах з речовиною рослинного походження виявлено наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», маса якого, в перерахунку на висушену речовину, становить 5,69 г та 1,73 г., а загальна маса (в перерахунку на висушену речовину) - 7,42 г.

А в наданих на дослідження експерту Київського НДЕКЦ МВС України нашаруваннях речовин чорно-коричневого кольору виявлено екстракт канабісу, обіг якого заборонено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 0,046 г та 0,587 г., а загальна маса (в перерахунку на висушену речовину) - 0,633 г.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 вказав про незаконність оскаржуваного вироку у зв`язку з неправильно визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 309 КК України. Так, на обґрунтування своєї позиції зазначив про те, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року набрав законної сили 15 травня 2023 року, а кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_7 засуджений за оскаржуваним вироком, він вчинив 12 травня 2023 року, тобто коли попередній вирок ще не набрав законної сили, а тому кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України як «вчинення протягом року після засудження за ст. 309 КК України» є неправильною і його дії підлягають перекваліфікації на ч. 1 ст. 309 КК України. Вважає, що посилання суду на п. 25 ПП ВСУ № 7 від 24.10.2003 є недоречним, оскільки він базувався на КПК 1960 року, який визначав засудженого як особу щодо якої постановлено обвинувальний вирок, тоді як з прийняттям КПК 2012 року підхід змінився і в ч. 1 ст. 88 КК України визначено, що особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання обвинувальним вироком законної сили і до погашення або зняття судимості, а також те, що засудженим є обвинувачений, обвинувальний вирок щодо якого набрав законної сили. Також зазначив, що згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 пройшов курс лікування в умовах стаціонару від наркотичної залежності, а тому може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України. Просив оскаржуваний вирок скасувати, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду в частині фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту в апеляційній скарзі захисником не оспорюються, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючою ознакою - «ті самі дії, вчинені протягом року після засудження за цією статтею», а також в частині можливості звільнення ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 309 КК України.

Як вбачається з вироку Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 , будучи засудженим 06.04.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, повторно протягом року, а саме 12.05.2023 року незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

Такі дії ОСОБА_7 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.04.2023 року, за яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, дійсно набрав законної сили 15.05.2023 року, тобто після того, як ОСОБА_7 12.05.2023 року незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

Однак колегія суддів звертає увагу на те, що кваліфікуюча ознака, передбачена ч. 2 ст. 309 КК України - «вчинення протягом року після засудження за цією статтею» встановлює кримінальну відповідальність за відповідні дії, вчинені особою протягом року після ухвалення обвинувального вироку за цією статтею, адже вказане в цій частині словосполучення «засудження» не пов`язане з отриманням особою статусу «засудженого» відповідно до ст. 43 КПК України, а розглядається виключно в контексті наявності в діях особи спеціальної повторності, тобто вчинення особою нового кримінального правопорушення протягом року після того, як обвинувальним вироком суду її було визнано винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, що вказує на підвищений рівень суспільної небезпечності такої особи та зумовлює правову кваліфікацію його дій кваліфікованим складом кримінального правопорушення.

Вказане підтверджує постанова ВС від 08 січня 2025 року у справі № 755/10941/22, де колегією суддів зроблено висновок про те, що диспозиція ч. 2 ст. 309 КК України пов`язує кримінальну відповідальність саме з діями, вчиненими особою, зокрема протягом року після засудження її за цією статтею.

Таким чином, підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України відсутні, адже після засудження ОСОБА_7 06.04.2023 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, він повторно протягом року, а саме 12.05.2023 року незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб без мети збуту.

Враховуючи, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України, то вимоги захисника про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України у зв`язку з проходженням ним лікування в умовах стаціонару від наркотичної залежності також безпідставні та до задоволення не підлягають, адже за змістом ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, може бути звільнена від кримінальної відповідальності лише за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника та відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4