У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

під час розгляду у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000065 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_9 , на вирок Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді застави, або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

В обґрунтування доводів зазначає, що він раніше не судимий до кримінальної відповідальності не притягувався; має постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає з дружиною ОСОБА_11 , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, матір`ю ОСОБА_12 , має постійне місце роботи на посаді оператора комп`ютерного набору господарсько-обслуговуючого персоналу КНП «Миколаївській обласний центр психічного здоров`я». За місцем роботи характеризується позитивно як кваліфікований спеціаліст, сумлінно ставиться до виконання своїх службових обов`язків, є фізичною особою-підприємцем. Вважає, що всі вищевикладені обставини свідчать про міцність соціальних зав`язків за місцем проживання обвинуваченого.

Також зазначає, що ним була відшкодована частина збитків у сумі 83 000 грн, що підтверджено розпискою потерпілого.

Щодо стану його здоров`я зазначив, що для лікування хвороб, які у нього наявні, потрібне оперативне втручання та комплексна реабілітація, яка неможлива в умовах «Миколаївського слідчого ізолятора».

Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема застави, забезпечить його належну процесуальну поведінку та водночас відповідатиме принципу пропорційності втручання у право на свободу, гарантоване ст. 29 Конституції України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримала клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_9 та його представник адвокат ОСОБА_10 , заперечували проти задоволення клопотання, оскільки ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати.

Розглянувши подане клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення поданого обвинуваченим клопотання, з наступних підстав.

Положення закону, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Положеннями ч. 3 ст. 377 КПК передбачено: якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Частиною 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Грубіч проти Хорватії» заявник, якого суд першої інстанції визнав винним та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на тридцять років, поскаржився на незаконність тримання його під вартою після оголошення вироку судом першої інстанції. Згідно з національним законодавством позбавлення його свободи протягом цього періоду все ще вважалося «попереднім ув`язненням». Суд розглянув вищезазначену скаргу з точки зору підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції та не виявив ознак свавілля (заява № 5384/11, пп. 30-45, рішення від 30 жовтня 2012 року).

У справі «Руслана Яковенко проти України», заява №?5425/11 від 04.06.2015, Суд зазначає, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть, якщо він ще не набрав законної сили, і його можна оскаржити.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Вироком Інгульського районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2025 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строком на 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Цим же вироком на виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначено рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Прийнято рішення про залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який відносяться до тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2025 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому під час досудового розслідування продовжено.

Як вбачається з матеріалів вказаного кримінального провадження, під час судового розгляду ОСОБА_6 строк тримання під вартою продовжено.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 засуджено до позбавлення волі, відносно нього застосовано судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Наразі апеляційний розгляд не завершено.

Підстави для зміни застосованого судом першої інстанції запобіжного заходу, до завершення розгляду поданих апеляційних скарг, обвинуваченим не наведено.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину до позбавлення волі, а апеляційний розгляд у кримінальному провадженні триває, то тримання під вартою на підставі вироку здійснюється для забезпечення його виконання.

Колегія суддів зазначає, що застосований судом першої інстанції запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили передбачено національним законодавством.

За таких обставин, немає підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 405, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_13