Справа № 504/1484/19
Номер провадження 1-кп/504/134/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Доброслав кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000058 від 29.01.2019 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець c. Визирка Комінтернівського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою технічною освітою, який працює водієм ДП «Морський торговельний порт «Южний», одружений, який не має неповнолітніх дітей, раніше не засуджений, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судовим розглядом обвинувального акту встановлено, що 28 січня 2019 року приблизно о 17.25 год., перебуваючи на посаді водія пасажирського автобуса ДП «Морський торговельний порт «Южний»» працюючи по маршруту регулярних спеціальних перевезень робітників зазначеного підприємства, ОСОБА_7 керував технічно справним автобусом «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , у темну пору доби, при достатній видимості, здійснював рух по освітленій вуличними ліхтарями ділянці, по асфальтному мокрому дорожньому покриттю автодороги М 28 «Одеса - Южний» яка проходить через с. Крижанівка, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смузі руху в протилежних напрямках, що позначені дорожньою розміткою 1.3. (подвійна суцільна лінія, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху), з боку м. Южний у напрямку м. Одеси.

Під`їжджаючи до 14 км + 700 м зазначеної автодороги в Лиманському(нині Одеському) районі Одеської області, рухаючись в населеному пункті про, що його інформував дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту», по правій смузі руху, зі швидкістю 80 км/год., яка перевищує установлену дорожнім знаком на даній ділянці дороги швидкість 50 км/год., чим допустив порушення вимог п/п «в» п. 8.4., п/п «б» п. 12.9. та дорожнього знаку 3.29 п. 3 Розділу 33 Дорожні знаки «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

-п.8.4 «Дорожні знаки поділяються на групи: в)заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі»;

-п.12.9. «Водієві забороняється:

- п/п б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил»;

-розділ 33 «Дорожні знаки».

3. Заборонні знаки.

3.29 "Обмеження максимальної швидкості 50 км/год. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові»;

Діючи самовпевнено, ОСОБА_7 був неуважним, рух керованого автомобіля постійно не контролював, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну. Здійснюючи подальший рух та наближаючись до розташованого праворуч житлового комплексу «Зелений мис» та нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» які обладнані люмінесцентним освітленням, видимість яких настає завчасно, на освітленій міським вуличнім ліхтарним освітленням ділянці, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у порушення вимог п. 1.5., п/п «б» п. 2.3., п. 12.1., 18.1. «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

- п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків».

- п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: п/п б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі».

- п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

- п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

відволікся від керування, внаслідок чого, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких можуть бути створені перешкоди або небезпека для руху.

Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, та маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події, ОСОБА_7 , з моменту об`єктивної можливості виявити пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїзну частину справа наліво за ходом руху його транспортного засобу у встановленому для переходу місці - по зазначеному пішохідному переходу, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, продовжив рух керованого автобусу, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де передньою правою частиною автобусу «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 .

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження вигляді забійної рани, садна голови; закритої травми тулуба у вигляді множинних переломів правих та лівих ребер, крововиливів під плевру воріт легень з розривами, розриву печінки, селезінки, крововиливів в плевральні та черевну порожнини, садна спини, закритих переломів кісток верхньої лівої кінцівки, садна, синців верхніх та нижніх кінцівок.

Смерть ОСОБА_12 знаходиться у причинному зв`язку з поєднаною травмою тулуба, кінцівок. Безпосередньою причиною смерті з`явився травматичний шок.

Як встановлено слідством, за даними тахограми, швидкість руху автобуса ЛАЗ- 5208 перед його гальмуванням перед місцем ДТП становила близько 80 км/год.

За даними відеозапису події, місце виходу пішохода на проїзну частину розташоване приблизно в зоні дальньої (за ходом руху автобуса ЛАЗ) межі пішохідного переходу, яка визначена по розташуванню дорожнього знака.

При проїзді нерегульованих пішохідних переходів дії водія автобуса ЛАЗ-5208 регламентувалися вимогами пункту 18.1 ПДР, згідно з якими, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Крім того, дії водія автобуса ЛАЗ-5208 регламентувалися вимогами пунктів 12.1 та 12.4 ПДР, дорожнього знака 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год», згідно з якими під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а на ділянці дороги в місці ДТП рух транспортних засобів дозволявся із швидкістю не більше 50 км/год.

У даній дорожньо-транспортній ситуації водієві автобуса ЛАЗ-5208 при в`їзді в населений пункт належало знизити швидкість руху до 50 км/год., а перед пішохідним переходом зменшити швидкість до безпечної величини (у відповідність з дорожніми умовами та умовами видимості ділянки дороги в зоні пішохідного переходу), в разі потреби, зупинити автобус, продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека.

Виконанням викладених вище належних, відповідно до вимог ПДР, дій, водій автобуса ЛАЗ-5208 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Дії водія автобуса ЛАЗ-5208, які не відповідали до вимог пунктів 12.1 i 18.1 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП - наїздом на пішохода.

Таким чином, ОСОБА_7 у сукупності допустив порушення вимог п.п.1.5., п/п «б» п. 2.3., п/п «в» п. 8.4., п. 12.1., 18.1., п/п «б» п. 12.9. та дорожнього знаку 3.29 п. 3 Розділу 33 Дорожні знаки «Правил дорожнього руху України».

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, висловивши незгоду з викладеним в обвинувальному акті формулюванням вчиненого, а саме стверджував, що загибла ОСОБА_12 переходила дорогу поза межами пішохідного переходу. При цьому підтвердив, що дійсно він 27 січня 2019 року близько 17:25 перебував на посаді водія ДП «Морський торговельний порт «Южний»», працюючи за маршрутом, керував пасажирським автобусом «ЛАЗ-5208» та здійснював рух по автодорозі М-28 «Одеса-Южний», яка проходить через с. Крижанівка, був тверезий, в автобусі було близько 50 осіб.

Саме цим автобусом він керував протягом двох років, зауважень до справності автобуса не було, автобус регулярно проходив технічний огляд.

У момент ДТП була мряка, йшов дощ, він рухався зі швидкістю близько 65 км/год, дорога була не повністю освітлена.

Він побачив пішохода, коли вона вже була на проїзній частині дороги, за пішохідним переходом; вона йшла, але після того, як побачила автобус, почала «дьоргатись».

ОСОБА_7 застосував екстрене гальмування, але вже було пізно, оскільки дорога була слизька, автобус почало заносити.

Вважає себе винним, оскільки повинен був передбачити можливість виходу пішохода та за умов обмеженої видимості бути готовим до зміни обстановки на дорозі.

Розкаюється у вчиненому, повідомив, що намагався зв`язатися з рідними загиблої для узгодження компенсації, проте донька загиблої відмовилась контактувати, повідомивши, що їй нічого не потрібно.

В ході судового розгляду ОСОБА_7 змінив своє ставлення до пред`явленого йому обвинувачення та у судових дебатах свою провину визнав у повному обсязі, розкаявся у скоєному.

Окрім визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №000058 від 29.01.2019 року;

-протоколом огляду місця ДТП від 28.01.2019 року зі схемою та фототаблицею;

- протоколом огляду місця події від 28.01.2019 року;

- протоколом огляду та відтворення відеозапису від 29.01.2019 року з фототаблицею;

- диском тахографу автобуса «ЛАЗ 5208» р/н НОМЕР_1 за 28.01.2019 року яким зафіксовано швидкість руху автобуса під час ДТП;

протоколом огляду та відтворення відеозапису від 30.01.2019 року з фототаблицею;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 75 від 31.01.2019 року з довідкою про причину смерті у графі «Причина смерті» якої вказано «пішохід, травмований внаслідок зіткнення з автобусом»;

- висновком експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №13(75) від 16.02.2019 року у відповідності до якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , 1963 року народження, 55 років, та даних додаткових методів дослідження експертом встановлено, що виявлені на трупі ОСОБА_12 ушкодження, їх характер та морфологічні ознаки свідчать про те, що вони виникли у відносно короткий проміжок часу від ударів тупого предмета (предметів). Множинність, поєднаність, поліморфізм та локалізація ушкоджень у ОСОБА_12 свідчать про те, що вони могли утворитися внаслідок транспортної травми, а саме при зіткненні автомобіля що рухався з пішоходом. Механізм, зазначених ушкоджень може бути представлений таким чином. У момент первинного контактування ОСОБА_12 могла перебувати у вертикальному положенні і була звернена до рухомого транспортного засобу передньо-лівою поверхнею тіла, про що свідчить переважна локалізація ушкоджень на передньо-лівій поверхні тіла. Будь-яких явно виражених дефектів опорно-рухового апарату, слуху, зору при дослідженні трупа не виявлено. Данні ушкодження у ОСОБА_12 у своїй сукупності мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя ("Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", п. 2.1.1 a). 3 2 (1,4). Смерть ОСОБА_12 знаходиться у причинному зв`язку поєднаною травмою тулуба, кінцівок. Безпосередньою причиною смерті являється травматичний шок. При судово-токсикологічному дослідженні трупа ОСОБА_12 етиловий спирт не виявлений;

- висновком автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 165-A від 26.02.2019 року у відповідності до якого рульове керування, гальмова система та ходова частина автобуса «ЛАЗ 5208» номерний знак НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автобуса контролювати, змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі;

- висновком комплексної автотехнічної і фототехнічної експертизи експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 178-А від 15.03.2019 року у відповідності до якого для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про надання вихідних даних, наданій до ухвали про призначення судової експертизи, у даній дорожній ситуації водій автобуса «ЛАЗ 5208» номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.4 та 18.1 Правил дорожнього руху України. Для заданого комплексу вихідних даних, зазначеного в постанові про надання вихідних даних, наданій до ухвали про призначення судової експертизи, водій автобуса «ЛАЗ 5208» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_12 шляхом застосування екстреного гальмування, дотримуючись вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України;

-висновком експертів Одеського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертиз Міністерства Юстиції України №19-1549/1568/1643 від 02.04.2019 року по комплексному відеотехнічному та автотехнічному дослідженню обставин наїзду автобуса ЛАЗ-5208 на пішохода у відповідності до якого швидкість руху автобуса ЛАЗ-5208 перед наїздом на пішохода, а саме, в момент появи автобуса в кадрі відеозображення складала приблизно 69 км/год. У цей момент автобус рухався з гальмуванням і подальшим зниженням швидкості. Визначити швидкість руху автобуса ЛАЗ-5208 в умовах ДТП на підставі інформації, яка була зафіксована на місці ДТП, експертним шляхом не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. За даними тахограми, яка надана на дослідження, швидкість руху автобуса ЛАЗ5208 перед його гальмуванням перед місцем ДТП становила близько 80 км/год. За даними відеозапису події, місце виходу пішохода на проїзну частину розташоване приблизно в зоні дальньої (за ходом руху автобуса ЛАЗ) межі пішохідного переходу, яка визначена по розташуванню дорожнього знаку. Визначити більш точніше розташування місця виходу пішохода на проїзну частину за даними відеозапису експертним шляхом не представляється можливим внаслідок того, що відеозапис виконаний у темний час і з малою чіткістю зображення в місці розташування пішохода. У даній дорожньо-транспортній ситуації водієві автобуса ЛАЗ-5208 при в`їзді в на селений пункт належало знизити швидкість руху до 50 км/год, а перед пішохідним переходом зменшити швидкість до безпечної величини (у відповідність з дорожніми умовами та умовами видимості ділянки дороги в зоні регульованого пішохідного переходу), в разі потреби, зупинити автобус, продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека. Виконанням викладених вище належних, відповідно до вимог ПДР, дій, водій автобуса ЛАЗ-5208 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. Дії водія автобуса ЛАЗ-5208, які не відповідали до вимог пунктів 12.1 i 18.1 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП наїздом на пішохода.

- дослідженими в судовому засіданні відеозаписами які долучені до матеріалів справи «NVR_ch25_main_2815_2919.dav», «NVR_ch25_main_2020_4523.dav», «1_09_R_00.avi» та «1_01_R_00.avi».

- показами свідка ОСОБА_14 яка була допитана безпосередньо у судовому засіданні та показала, що 28 січня 2019 рокубула пасажиром автобусу який рухався під керуванням обвинуваченого ОСОБА_7 . Свідок повідомила, що сиділа одразу позаду водія та спостерігала за дорогою. У відповідності до показів свідка на час ДТП було уже темно, видимість була дуже обмежена, стояла мряка. Силует пішохода вона побачила за лише безпосередньо перед ударом. Водій, за словами свідка, намагався маневрувати, автобус різко хитнуло вбік, точно повідомити чи застосовував водій гальмування свідок не змогла. Після повної зупинки автобусу вона вийшла на вулицю та побачила тіло яке лежало посеред дороги, За словами ОСОБА_14 , саме вона викликала швидку та поліцію. Також свідок повідомила, що розмітки пішохідного переходу на дорозі не було проте вона бачила знак «Пішоходний перехід» позаду автобуса;

- показами свідка ОСОБА_15 яка була допитана безпосередньо у судовому засіданні та яка підтвердила суду, що саме ОСОБА_7 керував автобусом під час ДТП. За показами ОСОБА_15 на час ДТП було уже темно та була дуже погана видимість, на вулиці стояла щільна мряка. За її словами вона почула викрики людей з передніх сидінь «Что она делает?» та одразу після, почула удар, автобус різко накренився та одразу зупинився. Після зупинки автобуса водій вийшов на вулицю та повернувшись до автобуса сказав «Боже я ее убил». Після чого ОСОБА_15 яка є лікарем за фахом вийшла з автобуса, підійшла до жінки яка лежала на дорозі та виявила, що остання ще була жива. Також свідок підтвердила, що неподалік від місця де зупинився автобус та лежало тіло жінки розташований пішохідний перехід, означений знаками, проте стверджувала, що знаки які окреслювали пішохідний пішохід у тому місці дуже погано видно.

За таких обставин, оцінюючи безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст. 286 КК України, при цьому суд критично відноситься до показів ОСОБА_7 , щодо перебування ОСОБА_12 поза межами пішохідного переходу оскільки такі твердження спростовуються висновком експертів Одеського Науково-Дослідного Інституту Судових Експертиз Міністерства Юстиції України №19-1549/1568/1643 дослідженими безпосередньо судом відеозаписами та схемою місця ДТП у їх сукупності, суд та сприймає такі покази як спосіб захисту від пред`явленого, та враховує той факт,що обвинувачений згодом визнав свою вину у повному обсязі.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд визнає ОСОБА_7 винним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. та кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні вважала вину ОСОБА_7 доведеною та просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки. на підставі ст.75 звільнити з випробувальним терміном на 3 роки.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_16 просив призначити обвинуваченому найсуворіше покарання передбачене ч.2 ст. 286 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами. Вказував, що ОСОБА_17 не примирився із потерпілою не виплатив їй жодних компенсацій.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Також повідомив, що намагався зв`язатись із потерпілою з приводу виплати компенсації за завдану шкоду, проте потерпіла на контакт не йде, на телефонні дзвінки не відповідає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просив суд врахувати, що ОСОБА_17 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин з необережності, позитивно характеризується за місцем роботи, щиро розкаявся, намагався домовитись з потерпілою про компенсацію. Також повідомив, що обвинувачений нещодавно переніс інфаркт, а тому просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_17 покарання в межах санкції статі 286 ч.2 з звільненням його реального покарання на підставі ст.75 КК України

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При обранні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має трьох повнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем роботи, до адміністративної відповідальності за порушення ПДР відповідно до інформаційного порталу «Армор» не притягувався.

З урахуванням визнання ОСОБА_7 , своєї вини, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності зі ст. 66 КК України та враховує щире каяття обвинуваченого.

Окрім того суд приймає до уваги заяву обвинуваченого від 31.01.2019 року у якій останній визнає свою провину та просить надати відомості про потерпілих з метою добровільної відшкодування завданих збитків в тому числі витрат на поховання.

Верховний Суд у Постанові №166/1065/18 від 18.09.2019 р. розкаяння передбачає, крім визнання особою факту скоєння злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинне виражатись у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки скоєного. Факт щирого каяття особи повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відтак суд вважає, що ОСОБА_7 ,. в щиро кається у вчиненому, що вбачається в його поведінці під час судового розгляду. Окремо слід зауважити, що в рамках судового розгляду обвинувального акту потерпілою не заявлялось цивільних позовів не висловлювались будь які претензії фінансового характеру на адресу обвинуваченого.

Обставин, яка обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд керується загальними засадами призначення покарання, принципом пропорційності заходу переслідування меті, як він розтлумачений Європейським судом з прав людини у п. 38 рішення "Ізмайлов проти Росії" від 16 жовтня 2008 р. та у п. 34, 41 "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 р.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обставини вчинення злочину та те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем роботи де він працює водієм останніх 25 років, що є його основним способом заробітку, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, вчинив тяжкий злочин з необережності, вважає за необхідне призначити йому покарання в межах нижньої межі санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Водночас, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує, його позитивну характеристику з місця роботи, його вік, відсутність адміністративних стягнень на порушення Правил дорожнього руху, а також, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності..

З урахуванням наведеного, суд, вважає за можливе на підставіст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, із покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання, суд враховує, що водіння транспортних засобів є професійною діяльністю ОСОБА_7 протягом останніх 25 років та його єдиним джерелом доходу. Позбавлення його права керування фактично означитиме втрату засобів до існування. Таке покарання є надмірним тягарем, що не відповідає принципу справедливості.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню на загальну суму 10895 гривні 00 копійок, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню ОСОБА_7 , як того вимагає ст.124 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Відповідно до положень частини четвертої ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2019 року накладено арешт на;

на пасажирський автобус «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 видане 12.09.2008 РЕВ-9 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області належить ДП «Морський Торговельний порт «Южний».

які після набрання вироком законної необхідно скасувати .

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд не вбачає необхідності в обранні заходів забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ухвали від 17.05.2019 року було визначено розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

На підставі вказаної ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.05.2019 року заставодавцем було сплачено на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області суму застави за ОСОБА_7 у розмірі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Згідно зі ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Відповідно до п.7 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2011 року № 15 кошти, внесенні як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України.

Так, згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому, застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

З огляду на викладене, враховуючи, що застава у розмірі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка була внесена заставодавцем за обвинуваченого ОСОБА_7 не звернута у дохід держави, суд вважає за необхідне повернути суму вищезазначену застави заставодавцю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.01.2019 року накладено арешт на;

- пасажирський автобус «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 видане 12.09.2008 РЕВ-9 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області належить ДП «Морський Торговельний порт «Южний» - скасувати.

Речові докази:

- пасажирський автобус «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , що згідно свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 видане 12.09.2008 РЕВ-9 при УДАІ ГУ МВС України в Одеській області належить ДП «Морський Торговельний порт «Южний» - повернути власнику.

- диск CD-R № N123N1291D820418A2 «PLATINUM» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- диск тахографу автобуса «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 за 28.01.2019 на час ДТП - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- диск CD-R № N123NI291D820417B1 «PLATINUM» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- DVD+R «Axent» з відеозаписом обставин дорожньо-транспортної пригоди, витребуваній та отриманій з Житлово-будівельного кооперативу «Південна будівельна компанія» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- одяг та взуття загиблої ОСОБА_12 , 1963 р.н., в яких вона була на момент ДТП, а саме: дублянка коричнева, светр з капюшоном, футболка червона, юбка сіра, рейтузи чорні, труси білі, шкарпетки блакитні, чоботи коричневі шкіряні які передані представнику потерпілої на відповідальне зберігання вважати повернутими власнику.

Витрати на залучення експерта, а саме:

- судову автотехнічну експертизу № 165-А від 26.02.2019 технічного стану автобуса «ЛАЗ 5208», р/н НОМЕР_1 , вартістю 1287 гривень 00 копійок;

- судову комплексну автотехнічну і фототехнічну експертизу № 178-А від 15.03.2019 вартістю 1287 гривень 00 копійок;

- судову комплексну відеотехнічну та автотехнічну експертизу № 19-1549/1568/1643 від 02.04.2019 вартістю 8321 гривень 00 копійок;

а всього на загальну суму 10895 гривні 00 копійок гривень стягнути з засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі.

Повернути заставодавцю кошти, внесені у якості застави за обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят), одержувач ТУ ДСА України у Одеській області, у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.05.2019 року (справа ЄУН 504/1484/19).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1