Справа № 135/1634/25
Провадження №11-кп/801/225/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.12.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, військовозобов`язаного, не одруженого, востаннє судимого:

- 02.09.2019 Жовтневим районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 22.05.2023 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі,

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком один рік один місяць.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

установив:

22.05.2023 вироком Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці. Надалі, 05.09.2025 ОСОБА_7 для відбування призначеного даним вироком покарання прибув до державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)», що знаходиться за адресою: м. Бердичів Житомирської області, вул. Низгірецька, 2.

По прибуттю до державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)» для відбування покарання, ОСОБА_7 05.09.2025 ознайомлено під підпис з вимогами ст. 390 Кримінального кодексу України, ст.ст. 10, 59 Кримінально-виконавчого кодексу України, Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 та нормативно-правовими актами, що регламентують порядок та умови відбування покарань засудженими до обмеження волі, попереджено про дотримання режиму утримання, встановлених правил проживання та правил поведінки в громадських місцях, а також про кримінальну відповідальність за порушення та невиконання вищезазначених норм.

Між державною установою «Бердичівський виправний центр (№ 108)» та філією «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» (, с. Оляниця, Тростянецький район, Вінницька область, вул. Першотравнева, буд. 61) укладено договір № 387від 25.12.2024 на використання праці засуджених для виконання робіт і послуг на виробничих об`єктах організаціях та підприємствах усіх форм власності, згідно якого у розпорядження філії «Птахокомплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика» надається робоча сила з числа засуджених у кількості 50 осіб для проведення робіт (різноробочі) на об`єкті даного товариства за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, с. Михайлівка.

В подальшому, на виконання договору № 387 на використання праці засуджених для виконання робіт і послуг на виробничих об`єктах організаціях та підприємствах усіх форм власності від 25.12.2024 та на підставі заяви ОСОБА_7 державною установою «Бердичівський виправний центр (№ 108)» із засудженим до обмеження волі ОСОБА_7 укладено строковий трудовий договір №363 від 10.10.2025, що набув чинності з 11.10.2025 на підставі наказу начальника державної установи «Бердичівський виправний центр (№ 108)»№ 241 від 10.10.2025 «Про залучення засуджених до суспільно корисної праці».

Також, відповідно до цього наказу засудженого ОСОБА_7 призначено на посаду підсобного робітника (поза штатом) та під підпис 10.10.2025 ознайомлено з посадовою інструкцією підсобного робітника.

На час виконання робіт на контрагентському об`єкті ОСОБА_7 разом з іншими засудженими проживав у гуртожитку «Дубрава» ТОВ «Вінницька птахофабрика» за адресою: вул. Промислова, 22, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області.

Будучи ознайомленим із правилами відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та здійснив самовільне залишення місця обмеження волі.

Так, 13.10.2025, близько 14 години, ОСОБА_7 маючи умисел на залишення місця обмеження волі, самовільно, без належного дозволу та за відсутності законних підстав, здійснив самовільне залишення місця обмеження волі з контрагентського об`єкту ТОВ «Вінницька птахофабрика», а саме, знаходячись в приміщенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вул. Ентузіастів, 24, у зв`язку з проходженням медичного огляду з метою працевлаштування, перебуваючи під наглядом молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Бердичівський виправний центр (№108)» ОСОБА_8 , без дозволу, самовільно вийшов із приміщення указаного медичного закладу та направився в сторону автовокзалу міста Ладижин Гайсинського району Вінницької області.

В подальшому, 13.10.2025 близько 15 год 45 хв працівниками поліції відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_7 було виявлено та зупинено на автовокзалі м. Ладижин, за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вул. Процишина, 10.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.12.2025 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком один рік один місяць.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Не погодившись з постановленим вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Не заперечував проти фактичних обставин кримінального провадження, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та доведеність своєї винуватості, вказав на те, що вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.12.2025 підлягає зміні в частині формулювання та порядку зарахування строку покарання.

Просив змінити вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.12.2025 в частині визначення початку строку відбування покарання та порядку зарахування вже відбутого покарання. Визначити, що строк покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі обчислюється з 23.08.2025. Зарахувати день за день період тримання під вартою та перебування у виправному центрі відповідно до ст. 72 КК України.

Просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна обвинуваченого ОСОБА_7 - не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України в апеляційному порядку обвинуваченим не оспорюються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, суд апеляційної інстанції вважає, що вони є необґрунтованими.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та дотримався приписів ст.ст. 65, 71, 72 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначивши покарання, яке не відповідає загальним засадам призначення покарання.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені 13.10.2025 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 390 КК України, тобто після постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023 та до повного відбуття призначеного покарання у виді обмеження волі на строк 1 (одного) року 2 (двох) місяців.

Частиною першою ст. 71 КК України встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положення ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 374 КПК України визначено, що у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються рішення про залік досудового тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, застосовуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначено йому покарання за вказані кримінальні правопорушення шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі (а.с. 36-39).

Відповідно до характеристики на засудженого від 16.10.2025 та довідки з особової справи засудженого (а.с.23-25) ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.10.2023 прийнято рішення затримати засудженого ОСОБА_7 та направити в місця обмеження волі, в порядку встановленому для засуджених до позбавлення. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2025 прийнято рішення зарахувати в строк відбування покарання відповідно до ст. 72 КК України, час слідування під вартою до виправного центру з розрахунку 1 день позбавлення волі за два дні обмеження волі з 23.08.2025 до 05.09.2025.

З наведеного вище слідує те, що ОСОБА_7 затримали 23.08.2025 на виконання вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2023. До місця відбування покарання ОСОБА_7 слідував до 05.09.2025.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2025 вже зараховано строк попереднього ув`язнення за період часу з 23.08.2025 до 05.09.2025 з розрахунку 1 (один) день позбавлення волі за два дні обмеження волі про який зазначає обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином Ладижинський міський суд Вінницької області при ухваленні вироку від 05.12.2025 цілком правильно не зарахував ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за період часу з 23.08.2025 до 05.09.2025, оскільки даний період вже був зарахований ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2025.

Разом з тим, за загальними вимогами кримінального закону у разі засудження до позбавлення волі попереднє ув`язнення повинно зараховуватися судом у строк покарання з моменту затримання особи на виконання вироку, тобто у даному випадку з дня набрання законної сили вироком Ладижинського міського суду Вінницької від 05.12.2025.

Зважаючи на зазначене колегія Вінницького апеляційного суду вважає, що Ладижинський міський суд Вінницької області постановив законне та обгрунтоване рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при розгляді міським судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 05.12.2025,яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України в кримінальному провадженні № 0000202, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4