Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/256/2026 Справа № 641/326/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м.Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 18.01.2026 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вищевказане клопотання, в якому прокурор просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, отримане в ході складання протоколу огляду 13.02.2026, а саме на:1) листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування у стаціонарних та/або амбулаторних умовах, а також виконання зазначених призначень, виданий ТОВ «Аксіома Медікал», із зазначенням номера медичної картки стаціонарного/амбулаторного хворого №3592, оформлений на ім`я ОСОБА_4 , зі строком дії призначення з 13.02.2026 по 22.02.2026.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор посилається на те, що Слідчим слідчого відділення ВП № 2 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 18.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2026 року до чергової частини ВП № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від екіпажу патрульної поліції ТОР №0521 про те, що під час перевірки документів у громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено два листки призначень замісної підтримувальної терапії. Зазначені листки призначень видані ТОВ «Медичний центр «ШАНС» та ТОВ «Медичний центр «Надія 21», що свідчить про можливе одночасне отримання призначень замісної підтримувальної терапії у різних закладах охорони здоров`я. У зв`язку з викладеним, у діях громадянина ОСОБА_4 вбачаються ознаки незаконного заволодіння наркотичним засобом «метадон» шляхом шахрайства, тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 308 КК України.

Так, 13.02.2026 громадянином ОСОБА_4 добровільно надано органу досудового розслідування документ, який має значення для кримінального провадження, а саме - листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування у стаціонарних та/або амбулаторних умовах, а також виконання зазначених призначень, виданий ТОВ «Аксіома Медікал», із зазначенням номера медичної картки стаціонарного/ амбулаторного хворого №3592, оформлений на ім`я ОСОБА_4 , зі строком дії призначення з 13.02.2026 по 22.02.2026.

Зазначений документ 13.02.2026 у період часу з 11 год. 20 хв. по 11 год. 35 хв. вилучено в порядку добровільної видачі, про що складено відповідний протокол огляду, а також отримано письмову заяву особи про добровільне надання документа.

Після огляду документ поміщено до паперового конверту, опечатано та засвідчено підписами учасників слідчої дії, у зв`язку з чим він набув статусу тимчасово вилученого майна та має значення речового доказу у зазначеному кримінальному провадженні.

Крім того, 13.02.2026 слідчим у межах зазначеного кримінального провадження складено протокол роз`яснення прав особі, яка брала участь у відповідній процесуальній дії. Особі роз`яснено права, передбачені Конституцією України та КПК України, зокрема право не свідчити проти себе, користуватися правовою допомогою захисника та право відмовитися від добровільної видачі документів. Факт роз`яснення прав, добровільність дій особи та відсутність будь-якого примусу підтверджено її особистим підписом у відповідному протоколі.

Власником вилученого документа є - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 контактний телефон: НОМЕР_1 .

Вищезазначене вилучене майно постановою слідчого в установленому КПК України порядку визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор вважає що вищевказане майно, має доказове значення у кримінальному провадженні та повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини у кримінальному провадженні, встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому звернення з відповідним клопотанням важливо для забезпечення доказової бази у кримінальному провадженні.

Прокурор та представник власника майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому матеріали справи містять заяву прокурора про розгляд справи без його участі, де вимоги клопотання підтримав.

Крім того, матеріали справи містять заяву власника майна, в які останній просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення клопотання про арешт майна, не заперечував.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно на яке прокурор просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку слідчого судді, є достатньо підстав вважати, що вилучене майно, має доказове значення у кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення його збереження.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, отримане в ході складання протоколу огляду 13.02.2026, а саме на:1) листок призначень препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування у стаціонарних та/або амбулаторних умовах, а також виконання зазначених призначень, виданий ТОВ «Аксіома Медікал», із зазначенням номера медичної картки стаціонарного/амбулаторного хворого №3592, оформлений на ім`я ОСОБА_4 , зі строком дії призначення з 13.02.2026 по 22.02.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1