ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1047/26 Справа № 932/3037/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 січня 2026 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Дніпропетровська, зареєстрованого у АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 ,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, Узбекистан, зареєстрованого у АДРЕСА_5 , фактично проживаючого у АДРЕСА_6 ,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованогоі проживаючого у АДРЕСА_7 ,

обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 січня 2026 року обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 06 березня 2026 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, а також особи обвинувачених, посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до останніх більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на недоведеність встановлених судом ризиків та тривалість ув`язнення обвинувачених. Адвокат зазначає, що прокурор не забезпечує явку свідків до суду, чим штучно створює підстави для тримання обвинувачених під вартою. При цьому, захисник зауважує, що 06.01.2026 прокурор повідомив суд про явку свідків, проте вказав на те, що вони не дочекались судового засідання через його запізнення. Сторона захисту намагалась з`ясувати осіб цих свідків, проте у задоволенні клопотання суд безпідставно відмовив. Поряд із цим, суд необґрунтовано відмовив у дослідженні доказів на підтвердження можливості забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених. Окрім цього, суд не відобразив в ухвалі та журналі судового засідання думку сторони захисту, а також його виступ та клопотання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги захисник обґрунтовує недоведеністю встановлених судом ризиків. Адвокат зазначає, що прокурор не надав жодні докази, які б вказували на існування заявлених у клопотанні ризиків, а тому висновки про їх існування ґрунтуються виключно на припущеннях. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, до моменту затримання мав постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. На переконання адвоката, вказані обставини доводять необґрунтованість та непропорційність застосованого запобіжного заходу. Окрім цього, захисник вважає, що суд безпідставно не визначив розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на недоведеність встановлених судом ризиків та тривалість ув`язнення обвинуваченого. Адвокат зазначає, що прокурор не надав жодні докази, які б вказували на існування заявлених у клопотанні ризиків, а тому висновки про їх існування ґрунтуються виключно на припущеннях. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_10 здійснює волонтерську та благодійну діяльність, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання, що спростовує встановлені судом ризики. При цьому, захисник зауважує, що за епізодами з ОСОБА_10 в обвинувальному акті зазначено лише двох свідків, один з яких під час досудового розслідування не допитувався, тоді як інший викривальних показів не надав.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які апеляційні скарги підтримали, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження, 06 січня 2026 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою останніх.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під вартою, та дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та доводи захисту щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими до 12 років позбавлення волі, обставини провадження, особи обвинувачених, які офіційно не працевлаштовані, та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під вартою, та стороною захисту не наведені.

Твердження захисників про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обставини провадження, зокрема обвинувачення у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин у складі організованої групи, а також особи обвинуваченого, з урахуванням оголошеного на території України воєнного стану, беззаперечно вказує на їх існування.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що суд необґрунтовано відмовив у дослідженні доказів на підтвердження належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки не є вирішальними при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою. До того ж, захисник не вказує на конкретні докази, не посилається на обставини, які вони підтверджують, та не порушує питання про їх дослідження під час апеляційного розгляду.

Водночас, за відсутності відповідних доказів, не є обґрунтованим й посилання ОСОБА_11 на штучне створення прокурором підстав для продовження строку тримання під вартою обвинувачених та затягування судового провадження. При цьому, суд зауважує, що сам по собі факт відкладення судового розгляду через відсутність свідків, не є підставою для продовження строку ув`язнення обвинувачених.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_13 про те, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, до моменту затримання мав постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки, то вони також не заслуговують на увагу. На переконання колегії суддів, ці обставини не є стримуючим фактором належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки не перешкодили останньому розпочати злочинну діяльність.

Щодо тверджень захисника про те, що суд не визначив обвинуваченому розмір застави, то вони також є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість злочинів, обставини їх вчинення та встановлені судом ризики у сукупності свідчать про те, що застава не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .

З аналогічних підстав колегія суддів розцінює критично й доводи захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 . На думку колегії суддів, обставини участі обвинуваченого у волонтерській діяльності та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей не можуть запобігти встановленим судом ризикам, як такі, що не були для обвинуваченого стримуючим фактором до початку злочинної дільності.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 січня 2026 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_14 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4