справа № 619/411/26
провадження № 1-кс/619/218/26
УХВАЛА

іменем України

18 березня 2026 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , затвердженого заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000051 від 26.11.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, українця, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого у силу ст. 89 КК України,-

- за підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , затвердженого заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні СВ ВП № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000051 від 26.11.2025 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Дергачівської окружної прокуратури Харківської області надійшла заява про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливою метою організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 20 000 доларів США.

Так, у період дії воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-1Х від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з якими на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам, громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені в ході проведення досудового розслідування місце та час, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими особами, розробив злочинну схему організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що полягає у керівництві такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками для безпечного перетину лінії державного кордону України поза межами пунктів пропуску, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Під час досудового розслудування було встановлено, що у середині листопада 2025 року, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді незаконного переправлення осіб через державний кордон України та бажаючи їх настання, вступив у попередню змову з невстановленими в ході досудового розслідування особами, у тому числі особами, які здійснюють супровід осіб до лінії державного кордону України, а також зі співробітниками Державної прикордонної служби України, З метою організації незаконного переправлення чоловіків мобілізаційного віку через державний кордон України поза межами встановлених пунктів пропуску.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 через спільних знайомих підшукав громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого планував незаконно переправити через державний кордон України, отримавши за це грошову винагороду.

Під час особистого спілкування з ОСОБА_6 ОСОБА_4 з метою формування у останнього впевненості в реальності та безпечності незаконного переправлення, повідомив, що він обізнаний у порядку перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, має налагоджені зв`язки зі співробітниками Державної прикордонної служби України, які за грошову винагороду сприяють незаконному переміщенню осіб через державний кордон України, а також з іншими особами, які безпосередньо здійснюють супровід осіб до лінії державного кордону України.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 за грошову винагороду організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, запевнивши, що зазначений спосіб є перевіреним, надійним та здійснюється ним на постійній основі.

10.12.2025 ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 за допомогою месенджера «WhatsApp» та призначив особисту зустріч на 11.12.2025 у м. Харкові.

11.12.2025, приблизно о 13:30, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 7 по проспекту Слави в місті Харкові, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, повідомив ОСОБА_6 встановлений ним порядок незаконного переправлення через державний кордон України, а саме: формування груп осіб у кількості від чотирьох до восьми чоловіків, подальше направлення таких осіб до м. Рівне або м. Вінниця, де їх зустрінуть невстановлені особи, які здійснюватимуть супровід до лінії державного кордону України, після чого буде здійснено незаконне переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.

При цьому ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що співробітники Державної прикордонної служби України будуть завчасно обізнані про незаконний перетин державного кордону та не лише не чинитимуть перешкод, а навпаки сприятимуть його здійсненню за грошову винагороду, оскільки без такого сприяння незаконний перетин державного кордону України є неможливим через постійний контроль за лінією державного кордону, у тому числі із використанням безпілотних літальних апаратів.

Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що особи, які здійснюватимуть супровід, безпосередньо на лінії державного кордону України усунуть інженерні загородження шляхом пошкодження металевого дроту, після чого ОСОБА_6 зможе перетнути державний кордон України, таким чином усунути наявні перешкоди в перетині кордону.

За організацію незаконного переправлення ОСОБА_4 висунув ОСОБА_6 вимогу про передачу грошових коштів у загальній сумі 20 000 доларів США, з яких 10 000 доларів США підлягають передачі до моменту незаконного перетину державного кордону України, а інша частина після його перетину.

15.01.2026, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у межах реалізації раніше узгодженого злочинного умислу, надав ОСОБА_6 вказівку щодо передачі грошових коштів у сумі 10 000 доларів США шляхом їх перерахування на криптографічний гаманець.

У подальшому, 19.01.2026, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про необхідність передати грошові кошти у сумі 1 500 доларів США, як завдаток для подальшої передачі співробітникам Державної прикордонної служби України з метою забезпечення безперешкодного незаконного перетину державного кордону України.

Того ж дня, перебуваючи на території АЗС «SOCAR» по вул. Маріїнська, буд. 2-Б у місті Харкові, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти, чим фактично реалізував один з етапів спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконне переправлення особи через державний кордон України.

Слідча вказує, що 19.01.2026, перебуваючи на території АЗС «SOCAR» за адресою: вул. Маріїнська, буд. 2-Б, м. Харків, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди та особистого збагачення, діючи умисно, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 19.01.2026 становить 65 119 (шістдесят п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленими на теперішній час у ході досудового розслідування особами, умисно, з корисливих мотивів, з метою спільного незаконного збагачення, вчинив дії, спрямовані на сприяння незаконному переправленню ОСОБА_6 через державний кордон України шляхом надання порад та вказівок, організації такого переправлення та подальшого керівництва відповідними діями.

У зв`язку з чим ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів та у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто пропозиція та обіцянка здійснити вплив, за надання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

19.01.2026 o 14:42, безпосередньо після отримання неправомірної вигоди у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого того ж дня письмово повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Та в подальшому, 27.02.2026 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Враховуючи, що ризики продовжують існувати, прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи наявністю існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний проти клопотання не заперечував, просив зменшити розмір застави.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді Дергачавського районного суду Харківської області від 21.01.2026 до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.03.2026 року з визначення розміру застави у розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів:

-витягом про внесення кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 26.11.2025 року;

-повідомленням про виявлення кримінального правопорушення від 24.11.2025;

-заявою ОСОБА_6 від 26.11.2025;

- протоколами допитів свідка ОСОБА_6 від 12.12.2025, від 17.12.2025, від 18.12.2025, 16.01.2026 та 19.01.2026;

- протоколом огляду копіюання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів, які імітують грошові купюри від 19.01.2026;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 19.01.2026;

- протоколом огляду місця події від 19.01.2026;

- повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 20.01.2026, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 25.02.2026;

- постановою прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області від 27.02.2026 про об`єднання матералів досудового розслідуання;

- повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 27.02.2026;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя також враховує визнання підозрюваним своєї вини.

Прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вбачає наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з наступного.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_4 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років, за ч. 2 ст 369-2 КК України - законом передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Встановлені обставини у сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів та у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто пропозиція та обіцянка здійснити вплив, за надання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до порушення належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). Допит потерпілого також проводиться в судовому засіданні під час судового розгляду справи.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на свідків, зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність продовження запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вбачає його наявність, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні декількох епізодів різних злочинів.

За таких обставин, суд вбачає наявність такого ризику.

Наведені ризики є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого. на більш м`який, так як на даний час це не забезпечать належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого. під вартою. Відсутні передумови для застосування обвинуваченого. менш суворого виду запобіжного заходу.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» зазначено, що факти, які підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення.

Судом розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.

Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Відсутні передумови для застосування обвинуваченого менш суворого виду запобіжного заходу.

Відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому суд звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Суд вважає можливим зменшити розмір застави, яка була установлена як альтернативний запобіжний захід ухвалою суду від 21.01.2026, з огляду на майновий стан підозрюваного.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ ВП№3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , затверджене заступником керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000051 від 26.11.2025, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 19 квітня 2026 включно.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний у якості альтернативи запобіжний захід у виді застави, зменшивши розмір застави до 60 (шестидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674 (призначення платежу - застава), протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Дергачівський районний суд Харківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження та керівнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу негайно вручити під розпис ОСОБА_4 , прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляції до суду апеляційної інстанції, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 18.03.2026 року о 13 годині 50 хвилин.

Суддя ОСОБА_1