Справа № 550/249/26
Провадження №1-кп/550/61/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року селище Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільхуватка Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, перебуваючого на військовому обліку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на утриманні малолітніх дітей та осіб з інвалідністю не має, раніше судимого:

- 02.04.2025 Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

02 квітня 2025 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено Чутівським районним судом Полтавської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік з покладенням на нього таких обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про заміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

20.05.2025 до Полтавського районного сектору № 8 філії Державної установи «Центр пробації» надійшло розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили та копія вироку Чутівського районного суду Полтавської області стосовно ОСОБА_4 , які були прийняті до виконання.

29.05.2025 провідним інспектором Полтавського районного сектору № 8 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_6 . ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Він також був ознайомлений та попереджений, що згідно зі ст. 49-3 КВК України стосовно засудженого, який ухиляється від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 49-3 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1 КВК України, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, про що було складено відповідну підписку, але не зважаючи на вказане попередження та обмеження, ОСОБА_4 вчинив ряд адміністративних правопорушень.

Так, 08.08.2025 працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення НПР1 № 416739. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 15.10.2025 (справа 550/1121/25) ОСОБА_4 визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цього ж дня працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, про що 08.08.2025 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 5431588 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Крім цього, 28.08.2025 працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 436876. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 30.09.2025 (справа 550/1166/25) ОСОБА_4 визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Також, 28.09.2025 СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення ААД № 775107. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 05.11.2025 (справа 550/1287/25) ОСОБА_4 визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Цього ж дня, працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 5825450 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Крім цього, 10.10.2025 працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 478927. Постановою Чутівського районного суду Полтавської області від 13.11.2025 (справа 550/1353/25) ОСОБА_4 визнано винним та накладено стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік 10 місяців та 17 днів без оплатного вилучення транспортного засобу.

Цього ж дня, 10.10.2025, працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 5903136 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Також було встановлено, що 16.10.2025 працівниками СПД № 2 ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області виявлено факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ЕНА № 5951555 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

За вказані порушення порядку та умов відбування покарання провідним інспектором Полтавського районного сектору № 8 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_6 27.10.2025 та 13.02.2026 до засудженого ОСОБА_4 застосовано письмове попередження.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Вказав, що він, будучи раніше засудженим Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, протягом 2025 року неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, за керування автомобілем, будучи позбавленим права керування, порушення правил дорожнього руху.

Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється у вчиненому. Обіцяв в подальшому не вчиняти нових правопорушень та просив його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення за вказаними фактами іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу цього обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Прокурор вказав, що при розгляді справи достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України. Посилаючись на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 02.04.2025 та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць.

Захисник зазначила, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та щиро розкаюється у скоєному, просила при призначенні покарання врахувати дані обставини та задовільну характеристику обвинуваченого та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривляє визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, наслідки вчинення кримінального правопорушення.

Санкція ч. 3 ст. 389 КК України передбачає один основний вид покарання - обмеження волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи неможливість призначення покарання іншого виду, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, суд при призначенні покарання враховує також поведінку обвинуваченого під час кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків вчиненого, задовільну характеристику обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Разом з цим, суд враховує, що вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року ОСОБА_4 було засуджено ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік, із покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України ОСОБА_4 вчинив після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання.

Отже, остаточне покарання суд визначає за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України у зв`язку з тим, що покарання за попереднім вироком обвинуваченим не було відбуто повністю.

За таких обставин, суд відповідно до ст. 71 КК України призначає ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, з урахуванням положень ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року, та призначає остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк один рік один місяць.

Щодо клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік суд зазначає наступне.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 після постановлення вироку Чутівського районного суду Полтавської області від 02.04.2025 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, але до повного відбуття ним покарання за цим вироком.

Оскільки за попереднім вироком було призначено покарання, яке слід відбувати реально, при постановленні нового вироку із застосуванням положень ст. 71 КК України суд не може звільнити обвинуваченого від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Отже, оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, до відбуття покарання за попереднім вироком (вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 02.04.2025), звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України є неприпустимим, таким, що не відповідає вимогам кримінального Закону.

За таких обставин клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком не підлягає задоволенню.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Цивільний позов не заявлявся та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 66, 71, ч. 3 ст. 389КК України, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 02 квітня 2025 року та остаточно, з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Надруковано в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1