Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2759/25
Провадження № 1-кс/935/73/26
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному 05.11.2025 до ЄРДР № 0000333 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

05.02.2026 на адресу Коростишівського районного суду Житомирської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна на автомобіль марки «Mazda» моделі «6», сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

ОСОБА_3 до суду подала заяву, в якій зазначила про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий ОСОБА_4 до суду подав заяву про розгляд клопотання про скасування арешту без його участі, зазначив, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт скеровано до Брусилівського районного суду, тому щодо скасування арешту просив прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши клопотання про скасування арешту, долучені до нього матеріали, заяву слідчого, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно матеріалів клопотання у провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного 05.11.2025 до ЄРДР № 0000333 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

За змістом частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року накладено арешт у виді тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку на вилучені речі, з метою збереження речових доказів, а саме на: автомобіль марки «BMW» моделі «530D» з номерним знаком іноземної реєстрації (Республіка Болгарія)» НОМЕР_2 »; автомобіль марки «Mazda» моделі «6», сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 »; вантажний автомобіль марки «СА33507» зеленого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_3 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 (Республіки Болгарія), що поміщено до паперового конверту НПУ №1, у виді заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98), оскільки у справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним, а у справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити "особистий і надмірний тягар для особи".

Отже, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин слідчий суддя дійшов висновку про відсутність подальшої потреби у застосуванні до указаного майна заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна в частині користування автомобілем марки «Mazda» моделі «6», сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному 05.11.2025 до ЄРДР № 0000333 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року у кримінальному провадженні внесеному 05.11.2025 до ЄРДР № 0000333 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині користування на автомобіль марки «Mazda» моделі «6», сірого кольору, з державним номерним знаком « НОМЕР_1 ».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1