Справа № 755/2894/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2026 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000905 від 17 вересня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, солдат, військовослужбовець призваний під час мобілізації, перебуваючий на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплектів роти ударних безпілотних авіаційних комплектів батальйону безпілотних систем управління військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14 жовтня 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

- 11 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва за частиною другою статті 309 КК України, із застосуванням положень статті 71 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального проступку (правопорушення), передбаченого частиною першою статті 309 КК України;

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи по проспекту Леоніда Каденюка № 9 у м. Києві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, умисно незаконно, шляхом знахідки на землі, безкоштовно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка знаходилась в прозорій ємності з полімерного матеріалу. Будучи особою, що періодично вживає психотропні речовини, ОСОБА_3 припустив, що знайшов саме психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел спрямований на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістив незаконно придбану ним прозору ємність з полімерного матеріалу до правої зовнішньої кишені штанів, у які він був одягнений та почав незаконно зберігати її при собі для власного вживання без мети збуту.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_3 незаконно зберігаючи психотропну речовину при собі, 17 вересня 2025 року приблизно о 17 годині 25 хвилин, за адресою: м. Київ, б-р Верховної Ради, 18-Б, був зупинений працівниками відділу карного розшуку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві

17 вересня 2025 року в період часу з 17 години 55 хвилини до 18 години 00 хвилини, за адресою: м. Київ, б-р Верховної Ради, 18-Б, співробітниками поліції було затримано в порядку статті 298-2 КПК України ОСОБА_3 та у присутності двох понятих проведено обшук затриманої особи, в ході якого у ОСОБА_3 було виявлено та в подальшому вилучено в правій зовнішній кишені штанів, у які він був одягнений - прозору ємність з полімерного матеріалу, в середині якої знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,412 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта у наданій на дослідження речовині виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP у речовині становить 0, 412 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями вичнив незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 309 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Частинами другою та третьою статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до вимог частини третьої статті 302 КПК України до обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно із частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім того, в заяві захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_5 засвідчено добровільність та беззаперечність визнання винуватості обвинуваченим, підтверджено його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до частин другої та третьої статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини четвертої статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку повністю доведена, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною першою статті 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, - органом досудового розслідування не встановлено.

Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вчинив рецидив кримінальних правопорушень. Однак, органом досудового розслідування ця обставина при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_3 не захищався від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин - рецидив кримінальних правопорушень, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

Також суд враховує те, що ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив кримінальний проступок не відбувши покарання призначене йому вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року, не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра, є військовослужбовцем, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що необхідним й достатнім буде призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді обмеження волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, таке покарання, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року ОСОБА_3 засуджено за частиною другою статті 309 КК України, із застосуванням положень статті 71 КК України, до покарання у виді 1(одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Відповідно до вимог статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, за який він засуджується цим вироком, не відбувши покарання призначене вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, із застосуванням положень статті 71 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_3 покарання згідно приписів статті 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року.

Відповідно до вимог пункту "б" частини першої статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3565 гривень 60 копійок за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні №0000905 від 17 вересня 2025 року (висновок експерта №СЕ-19/111-25/58257-НЗПРАП від 28 листопада 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнову шкоду нікому не заподіяно.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі статей 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднати ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2023 року та остаточно призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання.

ОСОБА_3 відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати в строк відбуття призначеного остаточного покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком, а саме час його перебування під вартою з 12 листопада 2025 року по день набрання даним вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речові докази: оптичний носій інформації (DVD-R диск «Verbatim» 4.7gb 120 min), який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №00000905 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; речовину білого кольору, що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,412 г., яку передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у місті Києві (квитанція № 025201 від 29 листопада 2025 року) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У відповідності до частини першої статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1