Справа № 344/4453/26
Провадження № 1-кс/344/1985/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні, прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідчий зазначив, що Відділом розслідування особливо важливих злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000411 від 24.06.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Так, у період часу із вересня 2024 по березень 2025 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_8 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, підшукував військовозобов`язаних громадян України, які бажали покинути територію України у незаконний спосіб та повідомляв останнім, що може організовувати їх незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, шляхом пішого переходу через лісовий масив, за грошову винагороду в сумі не менше 8000 доларів США (більш точний розмір грошової винагороди досудовим розслідуванням не встановлено), на що такі особи погоджувалися та користалися послугами останніх.

Окрім того, в період часу із 01.12.2024 по 14.12.2024 з метою організацій незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_7 , діючи спільно із ОСОБА_8 , з відома та згоди іншої невстановленої досудовим розслідуванням особи, вступили в злочинну змову з ОСОБА_6 , яка мала намір організувати незаконне переправлення свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, ОСОБА_6 , переслідуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою з метою незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску свого знайомого ОСОБА_9 , який бажав покинути територію України у незаконний спосіб, повідомила останньому, що може організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, шляхом пішого переходу через лісовий масив, за грошову винагороду в сумі не менше 8000 доларів США (більш точний розмір грошової винагороди досудовим розслідуванням не встановлено), за допомогою ОСОБА_7 , на що ОСОБА_9 погодився.

Для реалізації їхнього спільного злочинного плану, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, використовуючи засоби зв`язку, 14.12.2024 о 18 годині 50 хвилин розмовляючи із ОСОБА_6 , останні спланували та обговорили детальні дії, щодо організації незаконного переправлення знайомого останньої - ОСОБА_9 через державний кордон України поза межами митного та прикордонного контролю, ОСОБА_7 додатково повідомив ОСОБА_6 про роль інших учасників створеної ними злочинної групи, а саме ОСОБА_8 та іншої невстановленої досудовим розслідуванням особи, які виконають свої злочинні функції щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, а також інформацію для передачі ОСОБА_9 щодо необхідності його готовності для виїзду 15.12.2024 приблизно о 09 годині 30 хвилин із м. Надвірна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Так, 15.12.2024 о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_8 відповідно до відведеної йому ролі, спільно із ОСОБА_7 прибули на автомобілі марки «Opel Zafira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у м. Надвірна, по вул. Небесної Сотні (колишня Руднєва), Надвірнянського району Івано-Франківської області (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), де їх згідно попередньої домовленості очікувала ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_9 . Під час зустрічі ОСОБА_7 , з відома та згоди ОСОБА_8 та іншої невстановленої досудовим розслідуванням особи отримав від ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за організацію ОСОБА_9 щодо незаконного переправлення через державний кордон України, грошову винагороду в сумі не менше 8000 доларів США (більш точний розмір грошової винагороди досудовим розслідуванням не встановлено). Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел та переслідуючи корисливий мотив, 15.12.2024 близько о 10 год 10 хв ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою на автомобілі марки «Opel Zafira», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 здійснили перевезення ОСОБА_9 до готелю «Прайд» в с. Мамаївці, вул. Шевченка, 70, Чернівецької області, де останній, згідно вказівок ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишився та очікував подальшого незаконного переправлення через державний кордон України за допомогою іншого невстановленого учасника злочинної групи.

У подальшому, у період часу з 15.12.2024 по 16.12.2024 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), на території Чернівецької області, невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка діяла спільно із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , було здійснено подальшу організацію переправлення поза межами пунктів пропуску державного кордону України із Румунією громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошову винагороду в сумі не менше 8000 доларів США (більш точний розмір грошової винагороди досудовим розслідуванням не встановлено), що згідно курсу НБУ становило 333200,00 грн., які розподілили між собою та використали на власні потреби.

У скоєнні зазначеного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, українка, уродженка м. Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , незаміжня, із неповною вищою освітою, раніше не судима, РНОКПП НОМЕР_2 .

23 травня 2025 року у відповідності до статті 111 Кримінального процесуального кодексу України родичу ОСОБА_6 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Також 23.05.2025 родичу ОСОБА_6 вручено повістки про виклик останньої до СУ ГУНП в Івано-Франківській області на 27.05.2025, 30.05.2025, 04.06.2025 для проведення слідчих і процесуальних дій з її участю.

У період із 27.05.2025 по даний час ОСОБА_6 до СУ ГУНП в

Івано-Франківській області для проведення слідчих і процесуальних дій не з`явилася.

З інформації, яка міститься в інтегрованій міжвідомчій інформаційно-комунікаційній системі «Аркан», встановлено, що 15.05.2025 ОСОБА_6 перетнула державний кордон України у пункті пропуску «Рава-Руська».

24 червня 2025 року підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Крім того, згідно системи «Аркан» НП України ОСОБА_6 15.05.2025 перетнула державний кордон України, виїхавши в напрямку Польщі, через міжнародний пункт пропуску «Рава-Руська» та надалі будучи обізнаною про проведення досудового розслідування щодо її протиправної діяльності, а також про повідомлення їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, з того часу на територію України не повернулася, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 невідоме, 05.03.2026 слідчим у кримінальному провадження винесено постанову про оголошення її у міжнародний розшук з метою подальшого затримання та екстрадиції на територію України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- пункт 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрювана усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину у вигляді позбавлення волі строком до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років;

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- пункт 5 - можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_6 на даний час не працює, не навчається, що свідчить про відсутність постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а тому застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення

За таких обставин прокурор просить обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 05 березня 2026 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання у повному обсязі на підставах, викладених у клопотанні, просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник заперечував щодо задоволення даного клопотання, просив визначити заставу у мінімальному розмірі.

Вислухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з частиною шостою статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням того, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до неї будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року.

Частина п`ята статті 9 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини другої статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з пунктом f) частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Статтею 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників встановлено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Згідно статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників, для цілей цієї Конвенції термін "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Тобто вказані норми міжнародних договорів вказують на те, що у разі застосування правових норм, передбачених цими договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою без будь-яких альтернатив.

Частиною першою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2025 року у відповідності до статті 111 Кримінального процесуального кодексу України родичу ОСОБА_6 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Згідно частини другої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 281 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення розшуку підозрюваного може бути доручено оперативним підрозділам.

24 червня 2025 року оголошено розшук підозрюваної ОСОБА_6

05 березня 2026 року оголошено в міжнародний розшук підозрювану ОСОБА_6 .

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину на момент вирішення питання про взяття під варту має відповідати стандарту «розумна підозра». Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (справа «Фокс, Кемпбелл і Харлей проти Об`єднаного Королівства», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ердагоз проти Туреччини», 1997 рік). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому, суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено у спосіб, передбачений ст.ст.135, 136, 278, главами 6, 11 Кримінального процесуального кодексу України.

З урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 , остання перебуває за межами території України, прокурором вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Вручена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним, зокрема, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року, пункт 32, Series A, N 182).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 вересня 1990 року).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000411 від 24.06.2025.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, підтверджується отриманими під час досудового розслідування доказами, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, є тяжким.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Положеннями частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, з врахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 36 Рішення від 20 травня 2010 року, ухваленого у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Підозрювана оголошена у міжнародний розшук.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

На даний час підозрювана перебуває у розшуку, що свідчить наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрювана, розуміючи невідворотність покарання, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності та може вчинити інші або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи характер вищевказаного злочину та покарання у виді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання її судом винною, є всі підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання щодо останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших, більш м`якших запобіжних заходів, також є неможливим в силу того, що їх реалізація передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної і у даному конкретному випадку буде неспроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючі його особу дані, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, обрання більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

При цьому, згідно з абзацами сьомим-восьмим частини четвертої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, оголошена у міжнародний розшук, тому вказані обставини враховуються слідчим суддею при вирішенні питання щодо можливості не визначати заставу як альтернативний запобіжний захід і приходить до висновку, що розмір застави слід не визначати.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що існують та не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваної ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зазначення строку дії такої ухвали та без визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини шостої статті 193 Кримінального процесуального кодексу України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно частини четвертої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні, прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 09 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1