Справа 522/3089/26
Провадження 1-кп/522/2511/26
УХВАЛА

10.03.2026 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000281 від 10.05.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росіянівка Фрунзівського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 313, ч.1 ст. 317 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 313, ч.1 ст. 317 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого терміном на шістдесят днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись необґрунтованість заявлених ризиків, невідповідність обставин зазначених у обвинувальному акті фактичним обставинам справи, невинуватість підзахисного. Також, захисник клопотав про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 застави у якості альтернативного запобіжного заходу. Крім того, захисник клопотав про зміну запобіжного заходу підзахисному на особисту поруку адвоката ОСОБА_5 . В обґрунтування позиції захисник також зазначав про наявність тяжкого хронічного захворювання у обвинуваченого та неможливість лікування в умовах слідчого ізолятора. На підтвердження доводів захисник надав копії документів.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з позицією захисника.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2026 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15.03.2026 з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання захисника та прокурора стосовно запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 з посиланням на докази, перелік яких зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 313, ч.1 ст. 317 КК України, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 хоча раніше не судимий, одружений, проте офіційно не працевлаштований, не має легальних джерел доходів для існування.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

При цьому, суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Отже, враховуючи суворість передбаченого законом покарання у випадку визнання обвинуваченого винуватим, суд приходить до висновку доведеність прокурором продовження існування ризику, передбаченого п. п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, зважаючи на викладені обставини провадження, суд вважає, що жоден інший запобіжний захід не буде здатний запобігти зазначеним ризикам.

Доказів наявності підстав, що унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я в ході розгляду не встановлено.

За даних обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на особисту поруку та наявність підстав для продовження запобіжного у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 у межах строку визначених ст. 197 КПК України, тобто до двох місяців.

Крім того, зважаючи на викладені вище обставини, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 , суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, не вважає за можливе визначати розмір застави обвинуваченому у якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки такий запобіжний захід також не буде здатний запобігти зазначеним вище ризикам, а тому клопотання захисника про визначення розміру застави, також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 315, 331, 371, 372, 376,392,395,532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 08.05.2026, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1