ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000470 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Полтави від 02 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеса, зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з вищою освітою, неодружений, фізична особа - підприємець, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки пробаційного нагляду з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.59-1 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 3565,60 грн.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 29 червня 2025 року біля 13 години, використовуючи власний мобільний телефон, через мобільний застосунок «Telegram» замовив за 135 доларів США з доставкою у відділення ТОВ «Нова Пошта» у м. Полтава для власного вживання наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс масою 15 г.

02 липня 2025 року близько 12 години обвинувачений у відділенні №31 ТОВ «Нова Пошта» по вулиці Сковороди, 2 В, у м. Полтаві отримав замовлену на своє ім?я посилку з наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом, загальною масою 13,626 г, тим самим незаконно придбав його та зберігав при собі без мети збуту.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ч.2 ст.382 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить призначити підзахисному покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Наголошує, що місцевим судом залишено поза увагою дані про особу обвинуваченого, який погодився сплатити штраф, позитивно характеризується, є фізичною особою підприємцем, отримує постійний дохід, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про можливість помякшення призначеного покарання до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи сторони захисту про можливість пом`якшення призначеного покарання є слушними.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Як видно із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.

При цьому суд зобов`язаний враховувати як ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з роз`ясненнями в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, висновки суду з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Таких вимог при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції повною мірою не дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд залишив поза увагою як конкретні обставини справи, так і дані про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, працює, визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Не врахував належним чином суд і позитивні характеристики обвинуваченого, наявність постійного доходу та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Прокурор у клопотанні до суду на підставі ст.302 КПК України також прохав призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 висловлював жаль з приводу своєї протиправної поведінки та прохав пом`якшити покарання.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Оцінюючи, як тяжкість вчиненого кримінального проступку, так і конкретні обставини провадження, наведені дані про особу обвинуваченого, враховуючи його ставлення до вчиненого та розуміння наслідків, виходячи з принципу співмірності та індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме вимогам закону, буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Отже, вирок суду необхідно змінити через неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність, задовольнивши апеляційну скаргу захисника.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Полтава від 02 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України, визначивши його у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4