Благовіщенський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/169/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2026м. м. Благовіщенське

Суддя Благовіщенського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000019 від 26.01.2026 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, який проходить службу у Збройних Силах України за мобілізацією на посаді водія-маскувальника 1 імітаціного відділення 1 інженерно-маскувального взводу інженерно-маскувальної роти ВЧ НОМЕР_1 , у війському званні солдат, утриманців не має, депутатом будь яких рад не являється, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

до Благовіщенського районного суду Кіровоградської області в порядку ст.ст.291,293,302 КПК України, від прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, надійшов обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 26.01.2026 року щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.125 КК України.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.12, ч.1 ст.125 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, належить до кримінальних проступків.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені підчас дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа. Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування (частини 1 та 2статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).

До обвинувального акта долучено письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену 25.02.2026 року у присутності захисника ОСОБА_3 , у якій обвинувачений зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві обвинувачений зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Суд також переконався, що 25.02.2026 року потерпіла ОСОБА_4 надала прокурору письмову заяву, відповідно до якої надала згоду на розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 26.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, в порядку спрощеного провадження.

За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_4 , яка не заперечує проти такого розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку ч.2 ст.382 КПК України.

Вивчивши зміст обвинувального акта із доданими до нього документами, перевіривши матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 26.01.2026 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку.

Дії обвинуваченого відповідають складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем, призваним по мобілізації до лав Збройних Сил України на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», відповідно до наказу № 52 від 03.07.2022 року, солдат ОСОБА_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , що незаконно перебуває поза межами військової частини (самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ), в порушення вимог ст. ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 25.01.2026 року близько 18 год. ОСОБА_2 , разом із ОСОБА_5 , перебували на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_2 вчинив конфлікт із Вчинив Конфлікт із ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_2 виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_2 знаходячись на близькій відстані від ОСОБА_5 , коли вони сиділи за столом, з розмаху лівої руки наніс їй один удар кулаком в праву частину обличчя. Продовжюючи свої протиправні дії, трохи згодом ОСОБА_4 яка в цей час сиділа навприсядки в кімнаті веранді, кулаками обох рук наніс їй більше десяти ударів в область голови. Трохи згодом після вказаного, перебуваючи в тій же кімнаті, коли ОСОБА_5 тікала від ОСОБА_2 та впала на підлогу на спину біля вхідних дверей, де ОСОБА_2 наздогнав її та притискаючи правим коліном до підлоги, наніс їй кулаками обох рук біля 5 ударів по обличчю. Потім він підвівшись наніс їй ще три удари правою ногою.

Продовжуючи свої протиправні дії та перебуваючи вже за адресою: АДРЕСА_2 біля 22 год., в час коли ОСОБА_5 лежала на спині на ліжку в будинку, ОСОБА_2 кулаками обох рук наніс їй біля п`яти ударів в область голови та біля трьох ударів металевою кочерьошкою в область ніг, чим завдав останній тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на обличчі та нижніх кінцівках, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 кримінального проступку, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст.12 КК України та санкції ч.1 ст.125 КК України, та приходить до висновку, що обвинуваченим вчинене саме кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_2 за даними наявної документації має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність. Має постійне місце проживання та реєстрацію, за місцем проживання , раніше судимий.

Обставинами, що, в силу ч.1 ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_2 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_2 , судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_2 , суд виходить з положень ст.61 Конституції України, яка визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 КК України, а саме: враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно дост.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, особу ОСОБА_2 , який не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, вважається таким, що не має судимості в силу ст.89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання та проходження військової служби, наявність обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також відсутність претензій майнового та морального характеру з боку потерпілого.

Виходячи з приписів статті 50 КК України, згідно з якими метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах встановлених санкцією ч.1ст.125 КК України.

Саме призначення покарання у вигляді штрафу, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,50,53,6567та частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а також статтями 31,100,118,122, частиною 1 статті 126, статтями 291, 293, 302, 349, 368, 371, 373, 376, 381, 382, 392, 393, 395,532, 535 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбаченихстаттею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1