КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/6377/26-к Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2457/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року частково задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Продовжено строк дії покладених на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року до 04.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0001078 від 20.03.2025 року відмовити в повному обсязі.

Захисник вказує, що зазначена ухвала не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, не є обгрунтованим та вмотивованим судовим рішенням, оскільки висновки, викладені у ній, очевидно не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для її скасування судом апеляційної інстанції.

Зазначає, що до клопотання про продовження строку домашнього арешту не було долучено постанови про визначення групи прокурорів, до складу якої включено прокурора ОСОБА_8 , та яка б підтверджувала його повноваження на звернення до суду з таким клопотанням.

За таких обставин клопотання було подане неуповноваженим суб`єктом, та відповідно, підлягало залишенню без розгляду. Надання слідчим суддею під час судового розгляду можливості прокурору донести відповідне процесуальне рішення не усуває факту істотного порушення вимог КПК України, допущеного на момент подання клопотання.

Строк дії попередньої ухвали було визначено до 05.02.2026 року, однак в порушення вимог ст. 199 КПК України, клопотання було подано до Печерського районного суду м. Києва лише 04.02.2026 року.

Також, апелянт зазначає, що у клопотанні не наведено переліку слідчих та процесуальних дій, які нібито перешкоджали завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про домашній арешт, а у долучених на обгрунтування клопотання матеріалах відсутні будь-які документи чи відомості, які б свідчили про проведення хоч якихось слідчих або процесуальних дій із моменту затримання ОСОБА_7 до закінчення строку попередньої ухвали, тобто з 04.09.2025 року по 04.02.2026 року.

Однак ці доводи сторони захисту були проігноровані слідчим суддею.

Більше того, задовольняючи клопотання про продовження домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя ОСОБА_1 дійшов хибних та необ`єктивних висновків про існування у цьому кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212 КК України.

Сторона захисту стверджує, що для забезпечення виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та запобігання будь-яким ризикам, яких в дійсності не існує, продовження застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту не переслідує легітимної мети.

Однак, слідчий суддя дійшов хибного висновку про те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися, із чим сторона захисту категорично не погоджується, оскільки їх існування ще на етапі застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу було спростовано доказами, які вже було надано стороною захисту, а обґрунтування, яке вкотре навів прокурор, є шаблонним відтворенням змісту КПК України та доводів свого попереднього клопотання.

Такими ж очевидно хибними є висновки суду щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Адвокат вказує, що слідчим суддею не дотримано зазначених вище положень КПК України, оскільки з огляду (1) на недотримання стороною обвинувачення вимог ст.199 КПК України, (2) подання клопотання неповноваженим суб`єктом, (3) відсутність викладу прокурором обставин, які б свідчили про обгрунтованість підозри та про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують продовження домашнього арешту ОСОБА_7 ; (4) без врахування доводів сторони захисту та нових обставин, підтверджених доказами, викладених у письмових запереченнях, постановлено незаконне судове рішення, яке не відповідає фактичним обставинам цього кримінального провадження.

У поданих 17.02.2026 року доповненнях до апеляційної скарги, апелянт зазначає, що насамперед, суду апеляційної інстанції потрібно звернути увагу на підхід суду першої інстанції до викладення мотивів та їх обґрунтування в оскаржуваній ухвалі, що має вираження у формальному підході до вирішення питання продовження обмеження фундаментальних прав та свобод ОСОБА_7 , який відповідно до презумпції невинуватості є на сьогоднішній день невинуватою особою, шляхом продовження домашнього арешту.

Про вказане свідчить те, що доводи сторони захисту, озвучені в судовому засіданні та детально викладені в письмових запереченнях, щодо недотримання вимог КПК України при подачі клопотання, щодо необгрунтованості підозри, недоведеності ризиків тощо, не враховувалися слідчим суддею, що вже доводить той факт, що висновки, які викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Окрім того, ухвалюючи судове рішення, слідчий суддя проігнорував факт недотримання стороною обвинувачення імперативних вимог ст. 199 КПК України.

Також сторона захисту звертала увагу на практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), згідно з якою з плином часу заявлені під час першого судового засідання теоретичні підстави, якими обґрунтовували наявність ризиків, не підтвердились та втрачають ймовірну актуальність, а відтак самі ризики (яких по суті могло й не існувати від початку) теоретично зменшуються та втрачають свою ймовірну актуальність.

У даному випадку слідчий суддя, продовжуючи домашній арешт ОСОБА_7 , наводить теоретичне обгрунтування ризиків, без встановлення реальних або нових обставин, підстав їх обгрунтування, які б доводили актуальність встановлених судом ризиків при первинному обранні запобіжного заходу.

Одночасно з цим, слідчим суддею відкинуто доводи сторони захисту про те, що у клопотанні не наведено переліку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які нібито перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою.

Більше того, у долучених на обґрунтування клопотання матеріалах відсутні будь-які документи чи відомості, які б свідчили про проведення хоч якихось слідчих (розшукових) або процесуальних дій із моменту затримання ОСОБА_7 та повідомлення йому про підозру, тобто з 04.09.2025 року по теперішній час.

Жодних протоколів допиту, оглядів, експертиз, тим більше - результатів проведення таких дій, стороною обвинувачення слідчому судді не надано.

Це свідчить про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_7 , застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому цілодобового домашнього арешту, досудове розслідування фактично не здійснювалося.

Фактична бездіяльність сторони обвинувачення не може бути підставою для обмеження права особи на свободу. Відповідно до практики ЄСПЛ, тривале тримання під вартою без активного проведення слідчих дій є порушенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), оскільки держава не може виправдовувати позбавлення свободи пасивністю чи неефективністю органів досудового розслідування.

Вказане свідчить про істотне порушення вимог КПК України та було самостійною підставою для відмови в задоволенні клопотання, яке не відповідає вимогам ст. 199 КПК України, однак, слідчий суддя вказані доводи сторони захисту проігнорував, не надавши їм жодного обгрунтування в оскаржуваній ухвалі.

Здійснюючи перевірку того, чи були доведені стороною обвинувачення обставини, які свідчать про існування обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень, слідчий суддя керувався виключно версією обвинувачення, викладеною у письмовому повідомленні про підозру та в клопотанні.

Про це свідчить те, що слідчий суддя ОСОБА_1 просто скопіював з тексту клопотання перелік доказів, які начебто обґрунтовують підозру, висунуту ОСОБА_7 , що вказує на відсутність належної судової оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достатності.

У той же час, сторона захисту зазначає, що ОСОБА_7 дізнався про те, що йому інкримінують участь у злочинній групі лише після вручення йому повідомлення про підозру, тобто 05.09.2025 року.

ОСОБА_7 ні сам, ні з іншими невідомими особами, ніколи не розробляв жодного злочинного плану, а за відсутності такого плану, останній і не міг бути доведений до відома ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також до інших осіб, існування яких не встановлено стороною обвинувачення.

Викладена стороною обвинувачення версія про порядок та спосіб діяльності групи, одним з організаторів якої нібито був ОСОБА_7 , фактично є проявом уяви та вільного трактування подій слідством, що не відповідає навіть стандарту «достатніх доказів», який теоретично може виправдати кримінальне переслідування особи.

Стороною обвинувачення не доведено факт існування ні організованої групи чи групи осіб за попередньою змовою, у тому числі: не зазначено час створення групи - «у невстановлений у ході досудового розслідування час»; не встановлено місце «у невстановленому досудовим розслідуванням місці»; не встановлено, хто ж утворив групу, яка, на переконання сторони обвинувачення, існувала «з невстановленими в ході досудового розслідування особами утворено групу»; не зазначено як «невстановлені особи» підшукували інших осіб для створення та участі в злочинній групі; не встановлено момент залучення інших осіб до групи - «у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений у ході досудового розслідування час»; не встановлено факт обізнаності осіб щодо того, що вони є учасниками групи осіб за попередньою змовою, яка має мету, та щодо обізнаності їх ролі, отримання вказівок тощо.

При цьому, сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_7 знайомий з низкою осіб, зазначених у повідомленні про підозру, а саме ОСОБА_9 , однак, знайомство осіб, які працюють в одному бізнес-центрі, не може автоматично свідчити про те, що такі особи є учасниками злочинної групи. Більше того, він знав особу на ім`я ОСОБА_12 , про те, що її прізвище ОСОБА_12 також дізнався з підозри.

Так, ОСОБА_7 є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №9755/10 від 18.02.2021 року, видане Радою адвокатів Київської області 18.02.2021 року), та директором ТОВ «Консалтингова компанія «Центр медіації та партнерства».

При цьому, в бізнес-центрі, де працював ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , здійснює діяльність значна кількість інших адвокатів.

Варто зазначити, що на кожному з поверхів даного бізнес-центру розташовано багато інших офісних приміщень, про діяльність яких ОСОБА_7 невідомо.

Для розуміння ситуації, загальна площа бізнес-центру становить не менше ніж 6 000 квадратних метрів, а тому знати про діяльність кожної фізичної чи юридичної особи неможливо.

ОСОБА_7 не знайомий ні з ОСОБА_10 , ні з ОСОБА_11 . Вказані особи також заперечують своє знайомство із ОСОБА_7 , про що свідчать, зокрема, протоколи допиту останнім, а також матеріали, отримані за результатами проведення НСРД.

Відтак, версія сторони обвинувачення щодо існування групи осіб за попередньою змовою, за обставин, що такі особи навіть не знайомі між собою, є нічим не обгрунтованим припущенням.

Щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апелянт зазначає, що слідчий суддя в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали формально зазначив наступне: «стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та те, що заявлені ризики не зменшилися».

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Тобто слідчий суддя формально процитував ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначив, що вони ніби дійсно продовжують існувати, без їх прив`язки до матеріалів кримінального провадження.

На переконання сторони захисту, зазначені твердження є безпідставними, оскільки безпосередньо у змісті клопотання, а також доданих до нього матеріалів, відомостей, які б стосувалися будь-якого обгрунтування ризику вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не міститься.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених у ній підстав, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0001078 від 20.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 189 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється Печерською окружною прокуратурою м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством час, але не пізніше 18.12.2023, перебуваючи в невстановленому місці, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами утворив організовану групу, переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій, направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

З метою реалізації заздалегідь розробленого плану вчинення злочинів, ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами залучив ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також інших невстановлених в ході здійснення досудового розслідування осіб, до злочинної діяльності, з метою умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

В подальшому ОСОБА_7 , та невстановлені в ході досудового розслідування особи, разом з залученими ними до злочинної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , котрі будучи обізнаними у заздалегідь розробленому злочинному плані щодо умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на адресу контрагентів-покупців, що суперечить вимогам ст. 16, п. 1 ст. 47, п. 57.1. ст. 57, п. 187.1. статті 187, п. п. 201.1, 201.7 ст. 201, п. п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, та подальшого не декларування податкових зобов?язань з податку на додану вартість по операціям з начебто постачання товарів на користь контрагентів-покупців, що у свою чергу є об`єктами оподаткування зазначених податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, розпочали свою протиправну діяльність.

Мета діяльності вищевказаної групи осіб полягла в отриманні незаконного доходу, від вчинення дій, направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків шляхом недекларування фінансово-господарських операцій за поставлений ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» товар в адресу контрагентів-покупців, який ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» ввіз (імпортував) на митну територію України. В подальшому незаконно отримані грошові кошти від несплати податку на додану вартість з метою легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, перераховувалися із банківських рахунків вищевказаного суб`єкта господарської діяльності на виконання удаваних правочинів на банківські рахунки суб`єктів господарської діяльності з ознаками «фіктивності».

Встановлено, що ОСОБА_7 та невстановлені в ході досудового розслідування особи, утворивши групу осіб, безпосередньо керували нею та являючись організаторами вчинення злочинів, безпосередньо керували підготовкою до їх вчинення, а також приймали активну участь у вчиненні злочинів. Також, ОСОБА_7 , та невстановлені в ході досудового розслідування особи розроблювали плани злочинних дій при вчиненні кожного із скоєних групою осіб злочинів, який був відомий всім її учасникам та розподіляли функції кожного із учасників групи.

У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, функції та завдання кожного учасника злочинної групи були розподілені наступним чином.

Так, ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами організував і очолив групу осіб, розробив план злочинної діяльності направлений на незаконне ухилення від податкових зобов`язань з ПДВ, згідно якого розподілив ролі кожного члена організованої групи, розподіляв між учасниками злочинної групи отримані від незаконної діяльності прибутки.

Також, ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, залучивши до протиправної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та інших невстановлених осіб, розподіливши ролі кожного з них, а саме підготовку фінансово-господарських документів з суб`єктами підприємницької діяльності (вигодонабувачами), без фактичної реалізації або придбання товарів з метою формування штучного податкового кредиту з ПДВ та отримання податкової вигоди суб`єктами реального сектору економіки; умисного не виконання обов`язку щодо складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних, відкриття розрахункових рахунків в банківських установах з метою отримання незадекларованих доходів за начебто реалізацію товарів без відображення проведених операцій в податковій звітності підконтрольних йому підприємств, зокрема, отримував від кожного учасника групи звіт про роботу протиправного механізму, та підконтрольних йому підприємств, а також вчиняв інші дії направлені на продовження незаконної діяльності групи.

Встановлено, що до визначених ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами злочинних обов`язків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , входила реєстрація низки суб`єктів господарської діяльності, зокрема, ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», відкриття їх рахунків у банківських установах, які в подальшому використовувалися в діяльності злочинного механізму, внесення недостовірних відомостей до бухгалтерської і податкової звітності, а також її подача до контролюючих органів, від імені підконтрольних ОСОБА_7 , а також невстановленими в ході досудового розслідування особами.

Окрім цього, до визначених ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового розслідування особами злочинних обов`язків ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , входило підготовка первинних фінансово-господарських документів, низки суб`єктів господарської діяльності, зокрема, ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» банківські рахунки та реквізити яких використовуються у злочинному механізмі та які підконтрольні ОСОБА_7 , а також невстановленими в ході досудового розслідування особами.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, залучивши до протиправної діяльності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначили їй наступні злочинні обов`язки, які полягали у веденні бухгалтерської і податкової звітності, а також її подачі до контролюючих органів, низки суб`єктів господарської діяльності, зокрема, ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» банківські рахунки та реквізити яких використовуються у злочинному механізмі та які підконтрольні ОСОБА_7 , а також невстановленими в ході досудового розслідування особами.

Встановлено, що на виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_7 , та невстановлені в ході досудового розслідування особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрував юридичну особу та відкрив рахунки у банківських установах для їх використання у діяльності злочинного механізму з умисного ухилення від сплати податків, шляхом фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

В подальшому на виконання спільного злочинного умислу групи осіб 18.12.2023, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрував юридичну особу - ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» ().

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є директором, засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», яке зареєстроване за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 4 б, каб. 210, та перебуває на обліку в Бучанській районній державній адміністрації Київської області () за №000049040, а також яке взято на облік Бучанської державної податкової інспекції ГУ ДІС у Київській області за №80.

Основним видом економічної діяльності вищевказаного суб`єкта господарської діяльності є 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням».

Встановлено, що ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» фактично здійснює свою діяльність у офісних приміщеннях, які розташовані на 3 та 6 поверсі будинку №4 по провулку Музейному у місті Києві на підставі Статуту, який затверджений 18.12.2023 рішенням №1 єдиного засновника (учасника), а саме ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 18.12.2023 будучи директором ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, являється службовою особою вказаної вище юридичної особи.

У зв?язку з чим, на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до чинного законодавства України покладаються наступні обов`язки.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Пунктом 3 статті 8 вказаного Закону України встановлено, що відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Окрім цього, п. 4 ст. 8 зазначеного Закону України передбачено, що для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, одним з яких є введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської: служби на чолі з головним бухгалтером.

Відповідно до п. 6 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.

Будучи обізнаними у заздалегідь розробленому невстановленою групою осіб злочинному плані щодо умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, шляхом не реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на адресу контрагентів покупців, що суперечить вимогам ст. 16, п. 1 ст. 47, п. 57.1. ст. 57, п. 187.1. статті 187, п. п. 201.1, 201.7 ст. 201, п. п. 203.1, 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, та подальшого не декларування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в податкових звітних деклараціях з ПДВ, що у свою чергу є об`єктами оподаткування, ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєструвавши 18.12.2023 юридичну особу - ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» () та перебуваючи на посаді директора здійснював організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функцій з управління ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», при цьому виконуючи спільний з ОСОБА_7 , та з невстановленими особами, а також з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , злочинний план з незаконного збагачення, шляхом вчинення дій, направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання заздалегідь розробленого плану вчинення злочинів ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечено надходження грошових коштів на банківські рахунки ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», які відкриті у належних їй банківських установах у період з 04.07.2024 по 02.05.2025 від контрагентів покупців на загальну суму 127 158 193,39 грн., без відповідної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та без відображення в податковому та бухгалтерському обліку ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС».

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме в умисному ухиленні від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством час, перебуваючи в невстановленому місці, але не пізніше 18.12.2023, ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами попередньо утворивши організовану групу до діяльності якої залучено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також інших невстановлених в ході здійснення досудового розслідування осіб, переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій, направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, продовжив реалізацію розробленого плану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» () на виконання спільного злочинного умислу з ОСОБА_7 , невстановленими в ході досудового розслідування особами, а також ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та іншими невстановленими особами умисно ухилившись від сплати ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» податку на додану вартість шляхом заниження ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» обсягу постачання на суму 105 965 161 грн., розуміючи, що внаслідок їх умисних дій до Державного бюджету не надійшло коштів у вигляді податку на додану вартість на загальну суму 21 193 032 грн., з метою досягненні кінцевого результату спланованого злочину та одночасним приховуванням (конспірацією) своїх злочинних дій у невстановлений органом досудового розслідування спосіб та час, перебуваючи у невстановленому місці всупереч вимогам Податкового кодексу України та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», діючи на виконання спільного умислу, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, використовуючи задля протиправної діяльності свій статус засновника, директора та кінцевого бенефіціара ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», будучи обізнаним, що грошові кошти в сумі 21 193 032 грн., прямо та повністю одержано злочинним шляхом, у період з 17.09.2024 по 11.03.2025 підписав шляхом накладення ЕЦП на підготовлені ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка не була обізнана про злочинні плани останніх, платіжні доручення, чим підтвердив перерахування вказаних грошових коштів з банківських рахунків ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» на банківські рахунки наступних суб`єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЛАНБЕСТ ПРО» (), ТОВ «ВЕТТЕХНОЛОГІЇ» (), ТОВ «ПРОЛЕНД 24» (), ТОВ «УКРКОНСАЛТИНГ+» (), ТОВ «СТАНОВ ЛТД» (), ТОВ «ЕКО ТОП» (), ТОВ «ПРОМБУД СТРОЙ» (), ТОВ «ГАРАНТСПЕЦДЕТАЛЬ 23» () на загальну суму 35 442 025 грн. (вказана сума включає в себе 21 193 032 грн. несплаченого податку на додану вартість) за начебто оплату за товари, роботи та послуги без відображення в податковому та бухгалтерському обліку на банківські рахунки.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинення правочину з таким майном, або переміщення, зміна форми (перетворення) такого майна, або вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна або володіння ним, права на таке майно, джерела його походження, місцезнаходження, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, вчиненого в особливо великому розмірі.

Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень (злочинів), за якими здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні - ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, санкція ч. 3 ст. 209 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 04.09.2025 прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому 05.09.2025 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2025 у справі №757/43291/25-к до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04.11.2025 з альтернативою внесення застави у розмірі 39 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 908 800 грн.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 31.10.2025 керівником Печерської окружної прокуратури м. Києва задоволено клопотання слідчого Печерського УП ГУНП в м. Києві про продовження строку досудового розслідування до 3 (трьох) місяців.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2025 у справі № 757/54307/25-к відносно підозрюваного ОСОБА_7 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжено, в межах строку досудового розслідування, строком на 30 днів, тобто до 02.12.2025 включно.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2025 у справі № 757/57579/25-к змінено раніше застосований запобіжний захід строком до 23.01.2026 щодо підозрюваного ОСОБА_7 , із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, із покладенням обов`язків згідно ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.11.2025 у справі № 757/59672/25-к продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10.01.2026 включно щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2026 у справі № 757/2882/26-к до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 05.02.2026 включно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2025 у справі №757/59207/25-к строк досудового розслідування у кримінальному №0001078 продовжено до шести місяців, тобто до 05.03.2026 включно.

04.02.2026 року прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, обґрунтовується зібраними під час здійснення досудового розслідування наступними доказами, а саме:

- розсекреченими матеріалами за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- висновком аналітичного дослідження, проведеного спеціалістами Департаменту запобігання фінансовим операціям, пов`язаних з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України №225/99-00-08-02-01-20/45297727 від 01.08.2025;

- висновком судової економічної експертизи №257/08/58-2025;

- відомостями, наданими Службою безпеки України;

- відомостями, наданими Державною службою фінансового моніторингу України;

- відомостями наданими Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

- протоколом допиту свідка, анкетні дані якого в ході здійснення досудового розслідування змінено;

- протоколом проведеного огляду терміналу мобільного зв?язку ОСОБА_9 ;

- іншими доказами в сукупності.

На даний час, у сторони обвинувачення наявна необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

На той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду вказує те що, усвідомлюючи невідворотність реального покарання та санкції статей, відповідно до яких останнього повідомлено про підозру, ОСОБА_7 намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 , може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні вказує те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати вплив шляхом погроз, вмовляння, підкупу, може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, що негативно вплине на хід досудового розслідування, також в ході досудового розслідування від свідка надійшла заява про вжиття заходів безпеки у зв?язку з можливою загрозою її безпеці від осіб, які є підозрюваними, а також від ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні або від інших осіб, яких можуть залучити підозрювані.

Обгрунтованість вказаного ризику відповідає позиції Європейського суду з захисту прав людини, який у справі «Летельє проти Франції звертає увагу на актуальність реальної загрози чинення тиску на свідків ще на початкових стадіях досудового розслідування.

З поміж іншого, слід звернути увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на хід досудового розслідування, перебуваючи поза межами покладених обов`язків судом, та матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, адже стороною обвинувачення наразі не встановлено усіх свідків та не закінчено досудове розслідування, оскільки ще здійснюються заходи на встановлення усіх обставин вчинення злочинів.

Також, на той факт що, підозрюваний ОСОБА_7 вчинятиме інші кримінальні правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, вказує те, що останній залучений до діяльності злочинного механізму з системного ухилення від сплати податків та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом. На даний час органом досудового розслідування встановлено не повне коло осіб, з якими останній вчиняв вказані злочини, також не встановлено повний перелік юридичних осіб, які використовувались в протиправній діяльності. Вказаний факт дає підстави вважати, що останній продовжить свою протиправну діяльність.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності підозрюваного, надавши змогу останньому переховуватися від органу досудового розслідування і суду, негативно впливатимуть на встановлення обставин злочинів, які слідчим шляхом перевіряються в межах даного кримінального провадження, оскільки:

- особисте зобов`язання вимагає наявності особливої довіри до підозрюваного в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків, враховуючи тяжкість та обставини злочинів, особу підозрюваного, вимагається постійний контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_7 , що може бути досягнуто лише при застосуванні запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням його свободи;

- особиста порука не може бути застосована, тому що під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на адресу органу досудового розслідування не надходили письмові звернення від осіб, які б могли поручитися за підозрюваного ОСОБА_7 , окрім того, зазначений запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

З огляду на зазначене вище, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, у даному випадку прокурор вважав за необхідне продовжити дію запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 з метою усунення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року частково задоволено клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

Продовжено строк дії покладених на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись з м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року до 04.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ухвалу про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби слідчим суддею постановлено з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті вказаного рішення слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичними даними, наданими суду та наведеними в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, з огляду на характер та конкретні ознаки злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Так, слідчий суддя звертаючи увагу на той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вказує, що усвідомлюючи невідворотність реального покарання та санкції статей, відповідно до яких останньому повідомлено про підозру, ОСОБА_7 намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано вказував на те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснювати вплив шляхом погроз, вмовляння, підкупу, може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, що негативно вплине на хід досудового розслідування, також в ході досудового розслідування від свідка надійшла заява про вжиття заходів безпеки у зв`язку з можливою загрозою її безпеці від осіб, які є підозрюваними, а також від ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні або від інших осіб, яких можуть залучити підозрювані.

З поміж іншого, слід звернути увагу, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на хід досудового розслідування, перебуваючи поза межами покладених обов`язків судом, та матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які з речей, документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, адже стороною обвинувачення наразі не встановлено усіх свідків та не закінчено досудове розслідування, оскільки ще здійснюються заходи на встановлення усіх обставин вчинення злочинів.

Також, слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на той факт що, підозрюваний ОСОБА_7 вчинятиме інші кримінальні правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки останній залучений до діяльності злочинного механізму з системного ухилення від сплати податків та легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом. На даний час органом досудового розслідування встановлено не повне коло осіб, з якими останній вчиняв вказані злочини, також не встановлено повний перелік юридичних осіб, які використовувались в протиправній діяльності. Вказаний факт дає підстави вважати, що останній продовжить свою протиправну діяльність. Таким чином, на думку слідчого судді, з чим погоджується і колегія суддів, матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах клопотання відсутні та стороною захисту не надані.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, а також те, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт у певний період доби, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби та дії процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби із покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його занадто суворим для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, та недостатність доказів на доведення вчинення останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Твердження апелянта про недоведеність органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний не вчиняв спроб ухилитися від органу досудового розслідування та добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування даного ризику.

Наведені захисником відомості про особу підозрюваного, з посиланням, зокрема, на те, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки, дружину і дітей, батьків пенсіонерів, які потребують догляду та забезпечення, до кримінальної відповідальності не притягався та має проблеми зі здоров`ям, не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у певний період доби.

Перевіряючи доводи апелянта про те, що прокурор з порушенням ч.6 ст. 199 КПК України пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу подав клопотання про його продовження, колегія суддів вказує на те, що відповідно до ч.6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, вбачається, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування ще не завершено, обвинувальний акт до суду не подано, або кримінальне провадження щодо підозрюваного не закрито, а, отже в даному випадку подання прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу регулюється ст. 184 КПК України та створює для слідчого судді обов`язок це клопотання розглянути незалежно від дотримання органом досудового розслідування строків звернення з таким клопотанням до суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про подання клопотання до суду неналежним суб`єктом з огляду на недолучення до клопотання постанови про склад групи прокурорів із зазначенням у ній прокурора ОСОБА_8 , не являються підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідна постанова була долучена прокурором до матеріалів провадження 04.02.2026 року. З даної постанови вбачається, що до складу групи прокурорів входить прокурор ОСОБА_8 , який і підписав клопотання про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176,177, 178, 181, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4