Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/172/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

із секретарем ОСОБА_6 ,

за участі

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Кропивницькому клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2026 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна належного на праві приватної власності.

Засуджений ОСОБА_8 08.12.2025 року подав до суду апеляційну скаргу на вказаний вирок з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження даного вироку.

У клопотанні засуджений ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, вказуючи на те, що строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції пропущено з поважних причин, оскільки він неодноразово звертався до свого захисника та до суду першої інстанції. Проте, на його думку його поштова кореспонденція не відправлялась з Кропивницького слідчого ізолятора або не надходили до суду про надання йому повного тексту вироку.

За таких обставин, оскільки ним не було отримано повного тексту вироку, вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений.

При цьому зазначає, що можливо у матеріалах справи є його розписка про отримання копії вироку, то просить вважати її фальсифікованою і отриману від нього шляхом обману.

Розгляд клопотання засудженого було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час захисник ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_8 , до суду апеляційної інстанції не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у дистанційному режимі відеоконференції до апеляційного суду від захисника не надходили.

Засуджений ОСОБА_8 не заперечував щодо проведення розгляду поданого ним клопотання без участі захисника.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року у відсутність захисника, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав своє клопотання, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила щодо поновлення засудженому строку на оскарження вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

При цьому частиною третьою ст. 395 КПК України визначено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до положень ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначене положення є визначальним і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.

Пропущений із поважних причин строк, відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до положень ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.

При розгляді клопотання засудженого про поновлення пропущеного строку, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд також застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, розгляд кримінального провадження відбувся за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , який був присутній в судовому засіданні 03.10.2025 року, зокрема і під час проголошення вироку судом першої інстанції (Т-3 а.м.п. 66-71).

В той же день обвинувачений ОСОБА_8 , отримав копію вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького щодо нього, що підтверджується його розпискою (Т-3 а.м.п. 66-71).

Вказаний вирок, а саме резолютивна його частина містить чітко визначений порядок та строк його оскарження.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок суду першої інстанції набрав законної сили 04.11.2025 року.

Проте, засуджений ОСОБА_8 будучи обізнаним про порядок та строк оскарження вироку суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу лише 08.12.2025 року.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції ОСОБА_8 подана з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин.

Зазначені у клопотанні доводи засудженого про те, що йому не було вручено копії вироку є надуманими та спростовуються матеріалами провадженні, зокрема розпискою засудженого про отримання копії судового рішення.

Посилання ОСОБА_8 на те, що він направляв до суду першої інстанції апеляційні скарги у встановлений законом строк слід визнати безпідставними, оскільки такі доводи не підтверджуються матеріалами провадження. Доказів на підтвердження вказаних доводів засуджений не надав.

Доводи про те, що розписка від його імені про отримання копії вироку 03.10.2025 є фальсифікованою, також не заслуговує на увагу, оскільки також доказів на підтвердження цих обставин засуджений не надав.

За таких обставин, колегія суддів не може визнати поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, так як вважає, що засуджений об`єктивно мав можливість оскаржити вирок суду першої інстанції у встановлений законом строк на його оскарження, проте цього не зробив, не маючи на це поважних причин.

Тому клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року щодо нього, задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Ураховуючи те, що колегія суддів не знайшла підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року.

Повернути засудженому ОСОБА_8 апеляційну скаргу і додані до неї документи на вирок Фортечного районного суду м. Кропивницького від 03 жовтня 2025 року щодо нього.

Копію ухвали невідкладно надіслати засудженому ОСОБА_8 .

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5