Справа № 740/3398/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/344/26
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2026 року, постановлену у порядку вчинення окремої процесуальної дії,

У С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави до 11.04.2026 року.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку з огляду на те, що у провадженні суду із серпня 2020 року перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2,3 ст. 307 КК України. Обвинувачена ОСОБА_8 неодноразово не з`являлася у судові засідання, що було причиною відкладення, просила про організацію відеоконференції з різних районних судів м. Одеси, але не з`являлася для участі в режимі відеоконференції, застосований привід та повторний привід залишилися невиконаними, що стало підставою для оголошення обвинуваченої ОСОБА_8 у розшук та надано дозвіл на її затримання з метою приводу. 12.12.2026 до суду надійшло повідомлення прокурора про призначення до розгляду його клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обвинувачену було затримано 11.02.2026. Встановивши доведеним ризик, на який посилався прокурор у клопотанні - перешкоджання судовому розгляду, врахувавши процесуальну поведінку обвинуваченої, яка вочевидь свідчила про ухилення від виконання процесуального обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України - прибути за викликом суду, а у разі неможливості - заздалегідь повідомити про це, що суперечить засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строку розгляду справи та ефективності судового розгляду, зумовлює невиправдане затягування розгляду справи та порушує права інших учасників судового процесу. При цьому суд дійшов висновку про відсутність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, однак зазначивши, що таке не впливає в цілому на висновки про наявність підстав для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченої у виді тримання під вартою. Відтак, дійшов обґрунтованого висновку, що такий запобіжний захід як тримання під вартою є співмірним з існуючим ризиком переховування від суду та тяжкістю правопорушення, яке ставиться у вину. Разом з тим, судом було розглянуто питання можливості застосування іншого виду запобіжного заходу, однак дійшов обґрунтованого висновку, що такими неможливо запобігти вказаному ризику.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішення суду необґрунтоване, звертає увагу, що ОСОБА_8 є особою досить молодого віку, раніше не судима, має постійне місце проживання у м. Бориспіль, де проживає разом із сином, 2012 р.н., вину свою визнає, щиро кається, засуджує свої дії та шкодує про вчинене, намагається налаштувати своє життя належним чином та прикладає всі зусилля для виховання сина. Засуджує своє легковажне ставлення до розгляду справи у суді, що пояснює острахом наслідків явки в суд після однієї неявки. Але на даний час усвідомила наслідки такої поведінки та надалі зобов`язується виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки належним чином та сприяти швидкому розгляду справи у суді. Вважає, що тяжкість кримінального правопорушення не може стати єдиною підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу та наголошує, що прокурором не було доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання процесуальних обов`язків обвинуваченою. Вважає, що домашній арешт із рядом обов`язків цілком забезпечить належну процесуальну поведінку у подальшому.

Заслухавши доповідача, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу із викладених у ній підстав, думку прокурора про залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Як убачається з матеріалів судового провадження, на розгляді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 307, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Неодноразово судові засідання відкладалися через неявку обвинуваченої ОСОБА_8 , за її клопотаннями та захисника на її прохання, судом виносилися ухвали про проведення судового засідання у режимі відеоконференції з Приморським районним судом міста Одеси, куди вона не з`являлася з невідомих причин, заяв/клопотань суду не подавала.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2024 року було застосовано привід обвинуваченої через органи поліції, який доручено Відділенню поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1. Після цього, від обвинуваченої знову надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Малиновським районним судом міста Одеси, у задоволенні якого судом було відмовлено.

У чергові судові засідання обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилася, ухвали суду про привід та повторний привід не були виконані.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 грудня 2024 року обвинувачену ОСОБА_8 було оголошено в розшук, а судове провадження стосовно неї зупинено, надано дозвіл на її затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 січня 2026 року надано дозвіл на її затримання з метою приводу до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого судового розгляду кримінального провадження.

12.02.2026 до суду надійшло повідомлення прокурора про затримання обвинуваченої 11.02.2026 о 18:50 та прохання призначити до розгляду клопотання про застосування стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції за результатами розгляду клопотання прийшов правильного висновку та задовольнив клопотання прокурора, обравши обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави та обґрунтовано встановив, що такий запобіжний захід відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню від суду.

В обґрунтування прийнятого рішення суд розглянув таку можливість та дійшов обґрунтованого висновку, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення доведеного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, оскільки доведено наявність ризику переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання за інкримінований злочин, що у сукупності з іншими встановленими обставинами дає підстави стверджувати, що застосований запобіжний захід виправдовує таке обмеження прав обвинуваченої.

Підстав, які б виключали можливість застосування такого запобіжного заходу не вбачається, вирішуючи питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 суд першої інстанції у повній мірі обґрунтував своє рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що наразі належну процесуальну поведінку обвинуваченої можливо забезпечити лише при застосуванні обраного запобіжного заходу. Наведені стороною захисту стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки обвинуваченої як то: наявність постійного місця проживання та дитини, поряд із установленими даними щодо безпідставних неявок у судові засідання, що призвело до тривалості розгляду справи, розшук обвинуваченої який зайняв значний час, тому такі доводи колегія суддів вважає непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить переконання, що на даний час тримання обвинуваченої під вартою є обґрунтованим та виправданим, оскільки виключно у такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування ухвали суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, оскільки рішення суду законним та обґрунтованим відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин із наведенням достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2026 року, якою застосовано запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_8 у виді тримання під вартою без визначення застави до 11.04.2026 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4