Справа № 154/510/25 Провадження №11-кп/802/139/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001012 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_10 на ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 10 вересня 2025 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Тернопіль, жительку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, лікаря акушер-гінеколога КП «Володимирське ТМО», громадянку України, українку, не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України на підставі ст.47 КК України, з передачею її на поруки трудовому колективу КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання» з умовою, що вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В С Т А Н О В И В

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалася у тому, що обіймаючи з 10.01.2023 посаду лікаря акушер-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення КП "Володимирське територіальне медичне об`єднання" згідно з наказом від 09.01.2023 № 15 -ос, таким чином, будучи відповідно до ст.74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 медичним працівником із спеціальною освітою, який зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну й лікарську допомогу, неналежно виконала свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки при наступних обставинах.

Так, згідно з графіком чергувань лікарів акушерів - гінекологів на серпень 2023 року, затвердженого генеральним директором КП "Володимирське територіальне медичне об`єднання" ОСОБА_11 від 31.07.2023, ОСОБА_7 перебувала на чергуванні з 09.08.2023 з 18.00 по 09.00 год.

Відповідно до п.(а) ч.1 ст.78 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992, медичний працівник зобов`язаний сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, своєчасно надавати кваліфіковану медичну та лікарську допомогу.

Згідно абз.3 ст.34 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992, обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Відповідно до ч. 2 п.п.2.1.-2.5, 2.10 Посадової інструкції чергового лікаря акушер-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення КП «Володимирське ТМО» № 600 від 02.01.2023 затвердженої генеральним директором КП «Володимирське ТМО» ОСОБА_12 від 02.01.2023, черговий лікар акушергінеколог має наступні функціональні завдання та обов`язки: керуватися чинним законодавством України про охорону здоров`я та нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління та закладів охорони здоров`я, організацію акушерсько-гінекологічної допомоги; здійснює безпосередній контроль за лікувально-діагностичним процесом щодо пацієнтів визначених завідувачами відділень по акушерсько-гінекологічного профілю, здійснює спостереження за вагітними, роділлями та породіллями, рододопомогу, виявляє ускладнення вагітності і пологів, нагляд за породіллями та новонародженими, гінекологічними пацієнтами; організовує та проводить невідкладну медичну допомогу пацієнтам акушерсько-гінекологічного відділення; надає стаціонарну та оперативну медичну допомогу відповідно до кваліфікаційної категорії та спеціалізації; керує роботою медичного персоналу, який знаходиться на чергуванні, за винятком ургентного лікаря, якщо його кваліфікаційна категорія вища від чергового.

Так, 09.08.2023 о 20 год 10 хв в акушерсько-гінекологічне відділення КП «Володимирське ТМО» поступила ОСОБА_13 , де була оглянута черговим лікарем ОСОБА_7 , яка виставила діагноз: "6 вагітність 39 тижнів. Пологи 4 мимовільні. 1 період активна фаза. Поперечне положення плоду". Через 5 хвилин після першого огляду в пологовій залі черговим лікарем ОСОБА_7 прийнято рішення про проведення зовнішнього повороту плоду, яке було нею ж і проведене о 20 год 15 хв О 20 год 23 хв проведена амніотопія. О 20 год 30 хв після чергової перейми при зовнішньому огляді відмічено поперечне положення плоду. Виставлений діагноз: "4 пологи. 1 період активна фаза. Поперечне положення плоду. Випадіння петель пуповини і ніжки плоду. Дистрес плоду". Консиліумом лікарів вирішено закінчити пологи шляхом ургентного кесарського розтину. О 20 год 42 хв розпочато операцію кесарського розтину, на 3 хвилині вилучена дівчинка масою 2300 г, ростом 48 см., з оцінкою по шкалі Апгар 1 бал на 1 хв., 3 бали на 5 хв.

09.08.2023 о 23.45 дитина Фролова (дівчинка) була доставлена у відділення анестезіології та інтенсивної терапії новонароджених КП "Волинське обласне територіальне медичне об`єднання материнства та дитинства" виїзною неонатологічною бригадою невідкладної допомоги Попередній діагноз: важка асфіксія при народженні, Дихальна недостатність, судомний синдром, затримка внутрішньоутробного розвитку, асиметричний варіант.

Важка асфіксія, яка виникла у ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 при народженні на фоні затримки внутрішньоутробного розвитку призвела до ураження центральної нервової системи у вигляді тотальної церебральної лейкомаляції та ускладнилася двобічної полісегментарною пневмонією та поліорганною недостатністю, внаслідок чого 05.10.2023 о 09 год 10 хв у КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» ОСОБА_14 ..

Таким чином, лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 , діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи настання смерті неповнолітньої пацієнтки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хоча повинна була та могла її передбачити, під час надання медичної допомоги ОСОБА_13 , порушуючи вимог ч. 2 п.п.2.1.-2.5, 2.10 Посадової інструкції чергового лікаря акушер-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення КП «Володимирське ТМО» № 600 від 02.01.2023 затвердженої генеральним директором КП «Володимирське ТМО» ОСОБА_12 від 02.01.2023, неналежно виконала свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що призвело до тяжких наслідків, а саме, в порушення вимог р. 4.4 п. п. 2, 3 Наказу МОЗ № 8 від 05.01.2022 "Про затвердження Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги "Кесарів розтин", не правильно вибрала тактику розрішення веденням пологів вагінальним шляхом, оскільки тазове передлежання плоду (після невдалої спроби зовнішнього повороту плода у 36 тижнів; за наявності протипоказань до зовнішнього повороту за наполяганням вагітної) та поперечне положення плоду є показаннями до планового (елективного) кесаревого розтину, та в даному випадку було не доцільне проведення зовнішнього повороту плоду, який знаходиться в поперечному положенні, при активні родовій діяльності в першому періоді пологів. Дане втручання призвело до ускладнень: випадіння петель пуповини та ніжки плоду, а у подальшому до розвитку дистресу плоду, а саме: народження дитини у стані важкої асфіксії, дихальній недостатності, судомного синдрому.

Між неправильним вибором тактики розрішення веденням пологів вагінальним шляхом, яке обрала черговий лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 внаслідок неналежного виконання своїх професійних обов`язків, а також розвитком дистресу у плоду (важкої асфіксії у пологах) і у подальшому настанням смерті новонародженої ОСОБА_14 , існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.140 КК України, як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків, внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченої, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Звертає увагу, що на досудовому розслідуванні ОСОБА_7 свою провину не визнавала та згідно ст.63 Конституції України показань не надавала, тому щире каяття, яке висловила обвинувачена у судовому засіданні, не зазначено в обвинувальному акті як пом`якшуючу обставину і не може вважатися такою. Також, апелянт зазначає, що з протоколу загальних зборів трудового колективу КП «Володимирське ТМО» від 20.03.2025 не вбачається, яким чином трудовий колектив може забезпечити виховний вплив на ОСОБА_7 , а перебування останньої на своїй посаді, не виключає повторення вчинення нею необережних злочинів. Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор, підтримуючи апеляційну скаргу, додатково зазначає, що місцевий суд при ухваленні оскаржуваної ухвали, в порушення ст.ст.100, 374 КПК України, жодним чином не обумовив долю речових доказів, а саме медичної документації, яка міститься в матеріалах кримінального провадження. Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. З урахуванням ст.100 КПК України, речові докази, а саме медичну документацію, залишити в матеріалах кримінального провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає апеляційні доводи безпідставними та такими, що ґрунтуються на припущеннях. Посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, яке ухвалене з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть ухвали та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який в повному обсязі підтримав апеляційні вимоги, думку обвинуваченої, її захисника та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з тим, що апелянтом не оспорюються фактичні обставини справи, висновки суду першої інстанції в цій частині не перевіряються.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

На переконання колегії суддів, порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.140 КК України, є правильною.

Разом з тим, прокурор у поданій апеляційній скарзі вказує на помилковість висновків суду першої інстанції в частині задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу КП «Володимирське ТМО».

Колегія суддів апеляційного суду з вказаним твердженням не погоджується, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.47 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

При цьому, згідно змісту п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений або його родичі, потерпілий, а також прокурор слідчий чи особа, яка проводить дізнання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 08.07.2025 до Володимирського міського суду Волинської області надійшло клопотання трудового колективу КП «Володимирське ТМО» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.140 КК України, у зв`язку з передачею її на поруки трудовому колективу Комунальне підприємство «Володимирське територіальне медичне об`єднання».

Відповідно до протоколу загальних зборів трудового колективу КП «Володимирське ТМО» від 20 березня 2025 року, присутніми під час зборів були 365 членів трудового колективу, які одноголосно підтримали пропозицію головуючого на загальних зборах ОСОБА_15 про взяття на поруки трудового колективу підприємства лікаря акушер-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення ОСОБА_7 (а.с.45-46). При цьому загальна кількість членів трудового колективу становить 546 осіб.

Колегія суддів враховує і те, що клопотання про взяття на поруки виходить саме від трудового колективу де працює обвинувачена і відображає волевиявлення його більшості, а також дані, що характеризують ОСОБА_7 ..

Таким чином, із наведеного, що підтверджується матеріалами провадження, задоволення клопотання трудового колективу КП «Володимирське ТМО» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки є законним та обґрунтованим.

Між тим, що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невизнання своєї вини ОСОБА_7 під час досудового розслідування, що свідчить про формальність такого визнання в суді, такі є неспроможними з огляду на наступне.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавств про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12 визначено, що підставою звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна.

З аналізу вказаної норми слідує, що законодавством не визначено строки, до якого моменту чи коли саме особа може визнати свою вину у інкримінованому їй правопорушенні. Час визнання вини не впливає на щирість такого визнання, а також не підлягає оцінці судом під час вирішення клопотання про передачу особи на поруки трудового колективу.

Враховуючи, що під час розгляду судом першої інстанції ОСОБА_7 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.140 КК України визнала в повному обсязі, розкаялася, а також відсутність заперечень зі сторони потерпілої ОСОБА_13 , яка підтримала клопотання трудового колективу КП «Володимирське ТМО» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки та під час судового розгляду повідомила, що з обвинуваченою ОСОБА_7 примирилася, шкоду їй відшкодовано в повному обсязі, що стверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с.31), апеляційний суд доходить висновку, що будь-які підстави вважати визнання своєї вини обвинуваченою не щирим, відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що під час розгляду вказаного клопотання місцевим судом було враховано, що ОСОБА_7 вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, що, окрім іншого, також відповідає умовам застосування ч.1 ст.47 КК України.

Отже, судом першої інстанції були дотримані усі вимоги ст.47 КК України, якою передбачені умови звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею на поруки.

Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили місцевому суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Будь-яких підстав для призначення нового судового розгляду стороною обвинувачення ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні наведено не було.

Між тим, колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи прокурора щодо вирішення долі речових доказів.

Відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовими доказами, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ч.2 ст.98 КПК України встановлює, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з приписами п.7 ч.9 ст.100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Як вбачається з постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами від 17.01.2025, речовими доказами визнано: медичну карту стаціонарного хворого № 311н; медичну карту стаціонарного хворого № 296н; медичну карту стаціонарного хворого № 9900д КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства та дитинства» Волинської обласної ради; медичну карту новонародженого № 508 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання»; протокол паталогічного дослідження № 9 Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації; історію вагітності та пологів № 508 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання»; індивідуальну карту вагітної та породіллі № 75 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання».

Відтак, апеляційний суд вважає за доцільне вирішити долю вказаних речових доказів, залишивши їх в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню в частині вирішення долі речових доказів, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Володимирського міського суду Волинської області від 10 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

На підставі ст.100 КПК України, речові докази: медичну карту стаціонарного хворого № 311н; медичну карту стаціонарного хворого № 296н; медичну карту стаціонарного хворого № 9900д КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства та дитинства» Волинської обласної ради; медичну карту новонародженого № 508 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання»; протокол паталогічного дослідження № 9 Управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації; історію вагітності та пологів № 508 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання»; індивідуальну карту вагітної та породіллі № 75 КП «Володимирське територіальне медичне об`єднання», залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді