У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000012 від 06.01.2024 відносно підозрюваного,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритняни, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично переживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

встановив:

заступник начальника СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000012 від 06.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на всій території України введено воєнний стан, у невстановлений час, однак не пізніше 03.01.2024, перебуваючи у невстановленому місці, вступив в злочинну змову із невстановленими особами, з метою заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в умовах воєнного стану. Згідно досягнутих домовленостей, невстановлені особи мали надсилати у месенджері «Viber» на мобільні пристрої користувачів під приводом придбання у них певних речей, щодо продажу яких розміщені оголошення в мережі Інтернет, фішингові посилання на веб-ресурс, візуально оформлений з використанням зовнішніх елементів (інтерфейсу), копіюючи інтернет-сторінку сервісу «ОЛХ», перейшовши за яким потерпілі мали ввести реквізити платіжної банківської картки, включаючи її номер, строк дії, код перевірки дійсності картки платіжної системи (далі - код CVV/CVC), код захисту інформації (далі - пін-код), код для ідентифікації держателя картки (далі - 3D Secure) нібито для отримання грошових коштів за продаж речей. В подальшому, невстановлені досудовим розслідуванням особи, отримавши зазначену інформацію, від «імені представників ОЛХ» здійснювали телефонні дзвінки потерпілим та шляхом обману отримували коди доступу до особистих кабінетів користувачів (онлайн-банкінгу). В подальшому невстановлені особи здійснювали перекази грошових коштів, які були на рахунках потерпілих, іншим учасникам злочинною схеми, зокрема ОСОБА_4 , який був обізнаний у злочинній схемі та який розпоряджався вказаними коштами на власний розсуд.

Зазначає, що реалізуючи спільний злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви, невстановлена органом досудового розслідування особа, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений час, не пізніше 18 год. 09 хв. 04.01.2024, знайшла на інтернет-сервісі «www.olx.ua» оголошення про продаж дитячого одягу, який розмістила ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі свого облікового запису.

Після чого, о 18 год. 09 хв. 04.01.2024 зі свого номеру мобільного телефону НОМЕР_1 надіслала у месенджері «Viber» на номер мобільного телефона ОСОБА_7 НОМЕР_2 повідомлення про намір придбати дитячий одяг та оформити сервіс «ОЛХ-доставка», на що ОСОБА_7 погодилась.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, невстановлена на даний час особа, о 18 год. 43 хв. 04.01.2024 надіслала у месенджері «Viber» фішингове посилання перейшовши за яким ОСОБА_7 опинилась на сторінці, візуально оформленій з використанням зовнішніх елементів (інтерфейсу) сервісу «ОЛХ-доставка». Надалі, ОСОБА_7 , будучи введена в оману та впевнена, що зазначення особистих банківських реквізитів є обов`язковою умовою для отримання грошових коштів від продажу дитячого одягу, ввела реквізити банківської картки, відкритої на її ім`я в АТ «КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , а саме: номер платіжної банківської картки, строк дії, код CVV/CVC, пін-код, 3D Secure.

Отримавши реквізити банківської картки потерпілої ОСОБА_7 , невстановлена на даний час особа 04.01.2024 о близько 19 год. 20 хв., з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 зателефонувала потерпілій ОСОБА_7 , представилась як співробітник «ОЛХ» та під приводом підтвердження «ОЛХ-доставки», шляхом обману виманила у потерпілої код доступу до її онлайн-банкінгу АТ «КБ ПриватБанк», після чого з її банківського рахунку № НОМЕР_3 перерахувала грошові кошти в сумі 7100 грн на банківський рахунок АТ «КБ ПриватБанку» № НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , який діяв у злочинній змові з вищевказаними невстановленими особами. Після перерахунку даних грошових коштів, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання, а саме АДРЕСА_2 розпорядився вказаними коштами на власний розсуд та 05.01.2024 о 14 год. 00 хв. перерахував дані кошти на іншу належну йому банківську картку № НОМЕР_6 , яка відкрита в АТ "Універсалбанк".

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодінні чужим майном (шахрайство) шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

12 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритняни, Ужгородського району Закарпатської області, українцю за національністю, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимому у кримінальному провадженні №0000012 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України.

Слідчий зазначає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Слідчий у клопотання вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак обгрунтовує наявність ризиків, передбачених п. 1 та 3 ст. 177 КПК України, зокрема зазначає, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Наведене на думку слідчого підтверджується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов?язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним. Також вказує, що ОСОБА_4 може ??незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з безпосередніми свідками події та потерпілим, будь-яким чином впливати на них з метою зміни їх показів, що може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з наведених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання, просив врахувати особу підозрюваного та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя встановила наступне.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області за процесуального керівництва Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області здійснюється досудове розслідуваннякримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000012 від 06.01.2024.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР стало те, що «04.01.2024 о 19 год 22 хв. невстановленою особою із застосуванням операцій з електронно-обчислювальною технікою, шляхом надсилання повідомлення через застосунок "Вайбер" з номерів телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , а також дзвінків з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 , під приводом оформлення "OLX-доставки", надіслала ОСОБА_7 посилання, в якому остання ввела реквізити (номер, термін дії, CVV) своєї банківської картки ПАТ КБ "Приватбанк" НОМЕР_8 , після чого з даної карти були списані грошові кошти у сумі 7100 грн., які перераховані на картку ПАТ КБ "Приватбанк" НОМЕР_5 , емітовану на ім?я ОСОБА_4 ».

12.01.2026 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном (шахрайство) шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.01.2024, протоколом допиту потерпілого від 06.01.2024, протоколом огляду речей від 06.01.2024, протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 04.02.2024, протоколом огляду документів від 14.02.2024, протоколом допиту свідка від 31.12.2025, протоколом допиту свідка від 31.12.2025 та іншими матеріалами справи.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає доведеними існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду має місце при обставинах, за яких підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у результаті визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення може переховуватись від слідства та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує особу ОСОБА_4 , який є неодруженим, не працює, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, також враховує наявність ризиків, передбачених пунктами п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК, та тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється.

З огляду на наведене слідчий суддя доходить висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає до задоволення і щодо підозрюваного ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби - з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня з покладенням на підозрюваного обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України, без застосування електронних засобів контролю.

Керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 492 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме - до 12 березня 2026 року включно, заборонивши йому залишати місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, в нічний час з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді/суду на першу вимогу;

- не залишати в нічний період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

- утриматися від спілкуватися зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Згідно ст.181 ч.4 КПК України орган Національної поліції зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1