В И Р О К

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0004013 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, військовослужбовця, раніше судимого:

- 13.05.2024 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 289, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 01.08.2024 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 5 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2025 звільненого від відбування цього покарання умовно-достроково з невідбутим терміном 4 роки 7 місяці 22 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Двадцять першого листопада 2024 року між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_4 укладено контракт про проходження військової служби у ЗСУ до закінчення особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №331 від 20.11.2024 ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти (Шквал) згаданої військової частини, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №17 від 17.01.2025 ОСОБА_4 відряджено до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , для проходження військової служби.

Однак, ОСОБА_4 , у порушення ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів і поважних причин, в умовах воєнного стану, близько 07 години 22 лютого 2025 року самовільно залишив пункт тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 14 березня 2025 року, коли був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та доставлений на територію тимчасового польового табору штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_4 , чим закінчив вчиняти злочин.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив і проводив час на власний розсуд.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не заперечується.

За клопотанням прокурора, підтриманим стороною захисту, судовий розгляд проведено відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права заперечувати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має молодий вік, посередньо характеризується за місцем попереднього місця служби, раніше судимий за вчинення умисного злочину і, будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком суду, знову вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби.

Також суд враховує при призначенні покарання обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання,

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини у вчиненні згаданого кримінального правопорушення та щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення злочину повторно за ст. 407 КК України та рецидив злочинів за ст. 289 КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобігання нових злочинів у виді позбавлення волі.

Водночас, суд враховує те, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024 ОСОБА_4 засуджено за ч. 5 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2024 останнього звільнено умовно-достроково із невідбутим терміном 4 роки 7 місяців 22 дні.

Таким чином, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

З огляду на особу ОСОБА_4 , з метою запобігання ухилення останнього від відбування призначеного йому за цим вироком реального покарання, суд дійшов висновку про необхідність залишити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили але не більше ніж на 40 днів.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного вище покарання невідбутої частини покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 фактично відбуту ним частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.08.2024 та час перебування його під вартою з моменту фактичного затримання, тобто з 08.09.2025.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не більше 40 днів з моменту ухвалення вироку.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: