ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1782/25 Справа № 212/6068/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпроперовської області від 12 березня 2025 року у кримінальному провадження внесеному в ЄРДР №0000200 від 25.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2025 року обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, маючого на утриманні неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно непрацевлаштованого, інвалідності не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю два роки із покладенням обов`язків передбачених ч.1,3 ст. 76 КК України.

Вирішено питання по цивільному позову, речових доказах та судових витратах.

Вироком суду першої інстанції встановлено, 29.11.2023 приблизно в 12 годин 55 хвилин в світлий час доби, водій ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Cobalt», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по проїзній частині вул. Миколи Світальського, з боку вул. Женевської, в напрямку вул. Віктора Оцерклевича, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, швидкість його руху була близько 52,3 кілометри на годину, на задньому пасажирському сидінні, в його автомобілі сиділа пасажир ОСОБА_12 .. На світлофорі, перед перехрестям з вул. Едуарда Фукса, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, йому був ввімкнений зелений сигнал світлофору.

В цей час по проїзній частині вул. Едуарда Фукса з боку вул. Січіславської, в напрямку пр. 200 років Кривого Рогу, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, тобто з права на ліво, по ходу руху автомобілю «Chevrolet Cobalt», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , рухався автомобіль «Автоспецпром», реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль швидкої допомоги) під керуванням водія ОСОБА_13 , на його автомобілі були увімкнені сині проблискові маячки та спеціальний звуковий сигнал.

Водій ОСОБА_6 , наближаючись до перехрестя з вул. Едуарда Фукса, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, та маючи об`єктивну можливість помітити, автомобіль «Автоспецпром», реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль швидкої допомоги) під керуванням водія ОСОБА_13 , на якому були увімкнені сині проблискові маячки та спеціальний звуковий сигнал, та який виїжджав на перехрестя з вул. Миколи Світальського, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, на червоний сигнал світлофору, повинен був діяти відповідно до п.п. 3.2, 8.7.3 (а), 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Однак, водій ОСОБА_6 , діючи зі кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїхав на перехрестя з вул. Едуарда Фукса, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, не надав дорогу автомобілю «Автоспецпром», реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль швидкої допомоги) під керуванням водія ОСОБА_13 , на якому були увімкнені сині проблискові маячки та спеціальний звуковий сигнал, та який виїжджав на перехрестя з вул. Миколи Світальського, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б); 3.2 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керуванням цим транспортним засобом у дорозі»;

- «3.2 У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку».

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 виїхав за кермом автомобілю «Chevrolet Cobalt», реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехрестя з вул. Едуарда Фукса, в Покровському районі, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, та не надав дорогу автомобілю «Автоспецпром», реєстраційний номер НОМЕР_2 (автомобіль швидкої допомоги) під керуванням водія ОСОБА_13 , на якому були увімкнені сині проблискові маячки та спеціальний звуковий сигнал, який в той час рухався через перехрестя, та допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобілю «Chevrolet Cobalt», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_12 , згідно висновку експерта № 104 від 22.01.2024 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої поєднаної травми тіла, забійної рани лобної області, закритої травми грудної клітини - закритих переломів 3,4,5,6,7,8,9, ребер праворуч (подвійні), розрив правої легені, ускладнений гемо - та пневматораксом праворуч, закритий перелом крижі та крила правої клубової кістки, які за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку експерта №274-24 від 07.05.2024 року між порушенням водієм ОСОБА_6 вимог п. 3.2 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 , є прямий причинний зв`язок.

Вимоги, викладені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

З вказаним судовим рішенням не погодився прокурор та оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з іспитовим строком тривалістю два роки із покладенням обов`язків, передбачених ч.1,3 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Висновки суду:

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду, щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України прокурором не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Колегія суддів вважає, що доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні обвинуваченого від відбування додаткового покаранняє слушними і знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду та є безумовними підставами для скасування вироку суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіряючи вирок суду в частині правильності призначеного обвинуваченому покарання апеляційним судом встановлено, що призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого який раніше не судимий, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не працює, має на утримані двох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, частково відшкодував потерпілій шкоду, також врахував наслідки, що настали внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, позицію потерпілої, яка в судовому засіданні суду першої інстанції просила призначити обвинуваченому суворе покарання, обставини, які пом`якшують , а саме щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, що сприятиме запобіганню вчиненню останнім нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та буде достатнім для його виправлення. Враховуючи наведені у вироку обставини та які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, з зазначеним висновком погоджується колегія суддів.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд, на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням. Формулювання звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, яке було застосоване судом у вироку, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 був звільнений як від основного, так і від додаткового покарання, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За правилами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 77 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 75, 77 КК України, при звільненні від відбування покарання з випробуванням, таке звільнення можливе лише щодо основного покарання, яким за вироком суду є позбавлення волі, а призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами підлягає до реального відбуття.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Таким чином, місцевий суд, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного та додаткового покарання допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що є підставою для скасування вироку та ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання.

Окрім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнитивирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_6 підлягає скасуванню на підставі ст. 413 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням судом апеляційної інстанції нового вироку в частині призначеного покарання, за яким обвинуваченому за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1, 3 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.2 ст.413, ст.ст.414, 417, 418, ч. 1 ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 березня 2025 року, щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - у той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Судді: