Справа № 947/3597/26
Провадження № 1-кс/947/1471/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000107 від 22.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором в рамках кримінального провадження № 0000107 від 22.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту з метою збереження речових доказів на предмет, зовні схожій на штик-ніж.

Слідчий та прокурор долучили до клопотання заяви, в яких просили розглянути клопотання у їх відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви слідчого та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000107 від 22.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

22.01.2026 року до Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, надійшло повідомлення "102" про те, що за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Глушко, 22 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено предмет, зовні схожий на штик-ніж. ЄО2388 від 22.01.2026.

В ході огляду місця події від 22.01.2026 року ділянки місцевості, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушка, 22, поруч з під`їздом №2 на даній території знаходилась особа, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та добровільно видала предмет зовні схожий на штик-ніж, який був поміщений до спеціального поліетиленового сейф-пакету НПУ «NPU 6020026» із пояснювальним записом.

Слідчим суддею, на підставі долучених до клопотання матеріалів, встановлено, що вилучений предмет відповідає критеріям речових доказів, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України, з огляду на наступне.

Так, вилучений предмет ззовні схожий на штик-ніж імовірно є предметом вчинення кримінального правопорушення та може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з вказаним є необхідність в накладенні арешту на нього.

Вилучений предмет може мати доказове значення для встановлення об`єктивної істини по справі та доводити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна критеріям речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на предмет, зовні схожій на штик-ніж.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1