Провадження № 1-кс/643/6636/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 08.02.2024, за ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358, ч.1 ст.209 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 21.11.2025 надійшло вищезазначене клопотання про надання дозволу на арешт майна, яке обґрунтоване тим, що СВ УСБУ в Харківській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 08.02.2024, за ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358, ч.1 ст.209 КК України.

У вказаному кримінальному проваджені на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 19.11.2025 було проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та зафіксовано відомості про обставини кримінального правопорушення, відшукано предмети та речі, які мають відношення до встановлення обставин кримінального правопорушення, які у подальшому вилучено.

Прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучене під час огляду місця події речі можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а в подальшому будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, повернення яких на теперішній час може привести до їх втрати. Арешт майна необхідний для забезпечення збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав відповідне клопотання.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які за попередньою змовою з іншими особами з числа працівників різних медичних установ м. Харкова, перебуваючи на території м. Харкова Харківської області, з корисливих мотивів у період воєнного стану здійснюють протиправну діяльність направлену на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, зокрема, територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, шляхом підроблення медичних документів задля отримання фіктивної групи інвалідності особами з метою ухилення від мобілізації.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом, а відповідна постанова не ставилась під сумнів заінтересованими особами.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Що стосується клопотання заявника про визначення місця зберігання майна, слід зазначити, що вирішення цього питання знаходиться у виключній компетенції сторони обвинувачення. Більше того, розгляд даного питання не передбачений ч.5 ст.173 КПК України при задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони права відчуження, розпорядження та користування на вилучене у ході проведення обшуку 19.11.2025 за місцем реєстрації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у житловому будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на:

- мобільний телефон марки APPLE 15 PRO на 256 GB, темного кольору, IMEI: НОМЕР_1 з сім картою оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1