Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/46/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 29 грудня 2025 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 години 50 хвилин 01 лютого 2026 року - в межах продовженого строку досудового розслідування, з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням по кримінальному провадженні №0001957, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

За наслідком розгляду вказаного клопотання ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 29 грудня 2025 року підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 16 год.50 хв. 01 лютого 2026 року та визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 60 560 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчого судді мотивовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому протиправного діяння підтверджується доданими до клопотання доказами

Також встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того прокурором доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії застосованого запобіжного заходу.

На даний час необхідність в раніше застосованому щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпала, оскільки, заявлені раніше ризики до вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а тому застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора відмовити та зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 з`являтися за викликом до уповноваженої особи, визначеною КПК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки прокурором не доведено реального існування заявлених ризиків, а також підстав, наявність яких необхідна для дотримання гарантованого особі ст. 5 Конвенції права на законний арешт та запобігання свавільну позбавленню свободи.

Розгляд даної апеляційної скарги було призначено у відкритому судовому засіданні, проте в зазначений день та час учасники процесу до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Враховуючи наведене апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання або продовження запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001957 від 28.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України..

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 призваний по мобілізації 07.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим будучи військовозобов`язаний та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ,27.07.2025 близько 22 год. 00 хв., прибув до території житлового будинку АДРЕСА_3 , де в останнього виник умисел спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, реалізовуючи злочинний умисел, заздалегідь підготувавши вогневе джерело запалювання для здійснення підпалу житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_8 , та близько 23 год. 00 хв. шляхом кидку скляних пляшок з горючою сумішшю на дах флігелю, здійснив підпал даху флігелю на території житлового будинку за вищевказаною адресою. Після того, як він побачив різку появу полум`я в тому місці, куди він кинув скляр пляшки з горючою сумішшю, тим самим вважаючи, що він вчинив усі заплановані дії і отримав очікуваний результат, він розвернувся і пішов від прилеглої території житлового будинку за вищевказаною адресою.

В межах вказаного кримінального провадження 01.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 10 років, тобто даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

04.11.2025 слідчим суддею Фортечного районного суду м. Кропивницького ОСОБА_9 відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.12.2025 з можливістю внесення застави в розмірі 121 120 гривень.

Постановою керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 від 25 грудня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 01 лютого 2026 року.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , встановлено, що останній обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор в суді першої інстанції зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд процесуальних дій.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість та обґрунтованість пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_11 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційним судом встановлено, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано врахував обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про можливу причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання та той факт, що існуючі та враховані при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, дослідивши клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Колегія суддів також ураховує те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, одружений, має на утриманні малолітню дитину,групи інвалідності не має, має постійне місце проживання,проходить військову службу у в.ч. НОМЕР_2 , є учасником бойових дій, має травми, пов`язані із захистом Батьківщини,відтак має міцні соціальні зв`язки, проте вказані обставини існували і на момент вчинення ним протиправних дій, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Так, виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органу досудового розслідування, суду, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, з метою зміни їхніх показань, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у кримінальному провадженні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування про продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід не здатен забезпечити унеможливлення ризиків передбачених ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 29 грудня 2025 року, якою щодо ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4