Провадження № 1-кп/337/298/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушеве Дніпропетровської області, громадянина України, студента Томаківського професійного аграрного ліцею, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новокатьощине Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

14.01.2025 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 прибули на транспортному засобі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у користуванні ОСОБА_5 на територію Хортицького району м. Запоріжжя, де у ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом та запропонував ОСОБА_5 вчинити злочин, на що останній погодився.

Після чого, 14.01.2025 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , обрали для незаконного заволодіння автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, який був припаркований навпроти 2-го під`їзду вищевказаного будинку. В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи узгоджено із ОСОБА_4 , залишився неподалік від вказаного автомобілю, а саме біля автомобілю марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , за магазином «М`ясолюб», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 93-ї Бригади, буд. 26, та слідкував за тим, щоб незаконні дії останнього не були виявлені сторонніми особами.

Далі, ОСОБА_4 , знаходячись біля автомобілю марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, відтиснув ліве віконце водійської двері, після чого, просунувши руку в салон автомобілю відчинив водійські двері та проник до салону автомобіля. Після чого, ОСОБА_4 , знаходячись в салоні автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 , відчинив передні пасажирські двері, через які ОСОБА_5 проник до салону автомобіля. Перебуваючи в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, узгоджено між собою, знайшли в попільниці ключ запалення та документи на транспортний засіб. Далі, ОСОБА_4 , за допомогою знайденого ключа запалення, запустив двигун автомобіля. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , маючи ключі, впевнившись в тому, що автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з. НОМЕР_2 у справному стані, 14.01.2025 приблизно о 23 годині 30 хвилин вийшли з автомобіля, залишивши ключі в замку запалення, а двері автомобіля відчинені для продовження свого злочинного наміру, через певний час.

15.01.2025 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, відштовхали автомобіль марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_2 , на асфальтоване покриття поруч із будинком, після чого ОСОБА_10 сів за кермо вказаного транспортного засобу та не маючи права на користування вказаним транспортним засобом поїхав на ньому до свого місця мешкання, а саме до будинку АДРЕСА_1 , де залишив автомобіль у дворі для подальшого користування. ОСОБА_5 в цей час їхав за кермом свого автомобіля до місця мешкання ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2101» державний знак НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_8 , чим завдали останньому матеріальну шкоду в розмірі 24095 гривень 84 копійки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що 14.01.2025 року приблизно о 21-30 годині вони разом із ОСОБА_5 на автомобілі марки ВАЗ 2101 під керуванням ОСОБА_5 приїхали до м. Запоріжжя попити каву. В машині закінчилося пальне і вони побачили автомобіль сірого кольору марки ВАЗ 2101 біля магазину АТБ у Хортицькому районі. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 скачати бензин з автомобіля, на що той погодився. Підійшли до автомобіля який був зачинений. ОСОБА_4 сказав Чорному щоб той приніс викрутку. Викруткою відкрив віконце водійської двері, просунув руку і відкрив дверцята автомобіля. ОСОБА_5 в цей час дивився щоб нікого не було. ОСОБА_4 відкрив пасажирські двері і ОСОБА_5 сів на сидіння у машині. У попільничці знайшов ключі, завів автомобіль, потім вимкнув його. Почекали на початок комендантської години коли вимкнуть світло, відкотили автомобіль до автомобіля ОСОБА_5 , злили трохи пального для автомобіля ОСОБА_5 та вирішили забрати машину потерпілого. ОСОБА_5 їхав на своєму автомобілі а ОСОБА_4 їхав на автомобілі потерпілого. Приїхали до дому ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 і поставили автомобіль у дворі. Потім ОСОБА_4 пішов спати і прокинувшись хотів зняти з автомобіля передні сидіння, розкрутив болти і приїхала поліція. Також пояснив, що коли їхали пробили колесо. Шкоди потерпілому не відшкодовував. У скоєному розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що 14.01.2025 року у с. Грушеве зустрівся з ОСОБА_4 і разом на автомобілі марки ВАЗ 2101 бежевого кольору поїхали пити каву до м. Запоріжжя. Приїхали до Хортицького району, і в автомобілі закінчилось пальне, побачили автомобіль марки ВАЗ 2101 сірого кольору біля магазину АТБ. ОСОБА_4 запропонував скачати бензин з автомобіля, а також вскрити автомобіль для угону. ОСОБА_5 взяв у своєму автомобілі викрутку і передав її ОСОБА_4 . Упевнившись що поряд нікого немає, підійшли до автомобіля. ОСОБА_4 пішов і вскрив бокове віконце і відчинив пасажирські дверцята, погукав ОСОБА_5 , сіли до машини. ОСОБА_4 сів на водійське сидіння, а ОСОБА_5 на пасажирське. Ключі виявили у попільничці, увімкнули запалювання і потам його вимкнули. Діждалися коли вимкнуть освітлення і відкотили автомобіль. Далі ОСОБА_5 сів до своєї машини а ОСОБА_4 на автомобілі потерпілого поїхали в с. Грушеве. Автомобіль поставили у дворі у ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . У скоєному розкаюється.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що він 15.01.2025 року прокинувся о 06-30 годин і побачив у вікно, що відсутній його автомобіль марки ВАЗ 2101, яким він керував за довіреністю і який стояв біля будинку по вул. Героїв 93-ї бригади у м. Запоріжжя. Викликав поліцію. Автомобіль був зачинений, у автомобілі знаходились обігрівач салону, набір ключів, металевий сачок, пакет з речами. Через днів 10 поліція повернула автомобіль. Також йому повернули пошкоджені два колеса, інші два його колеса які стояли ззаду у автомобіля повернули не пошкодженими. Шкода йому не відшкодована. Просить покарати обвинувачених на розсуд суду, не наполягає на суворому покаранні.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Показання потерпілого ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду в правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів «поза розумним сумнівом».

При встановлених обставинах, оцінивши надані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена і наданих доказів достатньо для визнання їх винуватими.

Дії ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила протиправне діяння, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , який раніше не судимий, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до категорії тяжких злочинів, повне визнання своєї провини, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винуватого, який має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, також враховує позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання з випробуванням, що суд вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньому віці. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання неповнолітньому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається у Томаківському аграрному ліцеї, за місцем навчання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має добрий стан здоров`я, проживає разом з батьками має неповнолітніх братів і сестер. За місцем проживання з боку односельців та членів родини скарг не надходило до старостинського округу і старостат компрометуючими матеріалами не володіє. Судом також враховується перебування ОСОБА_4 на профілактичному обліку як «дитина-правопорушник», і позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Також при призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Суд зазначає, що досудова доповідь має рекомендаційний характер, яку суд може врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень. Аналогічний висновок міститься у постанові ВС ККС від 21.12.2022 року у справі №295/8690/21.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро покаявся, враховуючи позицію потерпілого, який у судовому засіданні не наполягав на суворому покаранні, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення неповнолітнього ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 104 КК України відповідно до ст. 75-78 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого ОСОБА_4 іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого достатній виховний вплив для його перевиховання та запобігання вчиненню нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає, оскільки встановлені вище обставини не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із положеннями п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у якому просить суд стягнути з них у солідарному порядку моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Узагальненими доводами позову зазначено, що окрім завданих позивачу матеріальних збитків (які були відшкодовані у ході досудового розслідування), незаконними діями відповідачів йому була також завдана моральна шкода. Так, внаслідок протиправних дій відповідачів, не виявивши належний йому автомобіль у місці його стоянки, позивач переніс серйозний стрес, що у свою чергу спричинило погіршення стану його здоров`я. У подальшому, після звернення з відповідним повідомленням до правоохоронних органів, у позивача суттєво змінився звичний для нього спосіб життя, оскільки замість відпочинку та реалізації своїх звичок і бажань, позивач змушений був витрачати час на відвідування представників правоохоронних органів, звертатись до осіб, які уповноважені на надання правової допомоги тощо Крім цього, з дати вибуття належного позивачу автомобіля з його володіння і до дати його повернення, позивач та його родина були змушені користуватись громадським транспортом і таксі, що створювало суттєві незручності і додаткове навантаження на сімейний бюджет. Зазначений факт пояснюється тим, що належний позивачу автомобіль дуже часто використовувався для термінового доставлення його дружини, яка є інвалідом І групи, до закладів охорони здоров`я, коли стан її здоров`я різко погіршувався. Загалом, Позивач був позбавлений можливості вільно, без залучення сторонніх осіб і транспорту, пересуватись у інших своїх справах, деякі з яких довелося відкласти, а від деяких з них - взагалі відмовитись. Вважає, що внаслідок незаконного заволодіння належним йому автомобілем було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 20000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений - цивільний відповідач ОСОБА_5 цивільний позов не визнав та пояснив, що заявлена сума завелика і шкоди на таку суму не наносив потерпілому. Також надав суду чек від 29.07.2025 року переказу потерпілому ОСОБА_8 грошової суму у розмірі 2500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов не визнав з мотивів того, що вважає розмір заявлений потерпілим завеликим.

Потерпіла сторона вказала, що ніякі кошти не отримувала і вказаний ОСОБА_5 переказ стосується матеріальної шкоди, а не заявленої у позові матеріальної шкоди. Просить позов задовольнити в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 у розмірі 10000 грн., а позов у частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Таким чином потерпіла сторона не підтримує позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 .

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Так суд вважає, що потерпілий ОСОБА_8 у зв`язку з позбавленням його можливості використовувати автомобіль вочевидь перебував у стані напруження та стресу, були порушені його нормальні життєві зв`язки, він був змушений докладати зусиль для організації свого життя.

Однак, зважаючи на не тривалий період відсутності автомобіля у потерпілого до його повернення працівниками поліції разом зі зниклими речами, не надання підтвердження погіршення здоров`я, суд висновує, що заявлений потерпілим розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає в повній мірі принципу співмірності.

Враховуючи наведене, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди, яку просить стягнути потерпілий із обвинуваченого ОСОБА_5 слід визначити в розмірі 5000 грн. При цьому визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить також із того, що обвинуваченим не надано будь яких доказів того, що він не спроможний відшкодувати потерпілому завдану ним же шкоду, причому обов`язок доведення таких обставин законодавством покладено саме на нього. Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на чек від 29.07.2025 року про грошовий переказ потерпілому ОСОБА_8 у розмірі 2500 грн., суд не враховує при визначенні суми до стягнення, так як він містить вказівку на відшкодування матеріальної а не моральної шкоди, і також потерпілим не отримано та протилежного суду не надано.

Таким чином цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, також враховуючи те, що судом не встановлено наявність у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 майна та доходів для відшкодування шкоди, а позовних вимог до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілим не заявлялось.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

В рамках кримінального провадження №0000056слідчим суддею Хортицького районного суду м. Запоріжжя 17.01.20235року накладено арешт на майно, яке було добровільно видане ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Redmi 9C, в корпусі чорного кольору(imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 ); металевий ключ для бензопили з викруткою, а також на майно, яке було вилучено 15.01.2025 року в ході обшуку території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та обшуку автомобілів марки «ВАЗ 2101» д.н.з НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_8 , 1965 р.н., та автомобілю марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , 2003 р.н. , а саме: автомобіль «ВАЗ 2101» д.н.з НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 ; змиви на марлеві тампони та контролі до них; 6 слідів папілярних узорів; полімерний пакет та рибальський сачок; електричний Компресор «ТОРНАДО»; номерний знак № НОМЕР_5 ; підлокітник з речами; мобільний телефон марки «TECNO SPARK 7» (імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 ).

Задля вирішення питання подальшої долі речових доказів, суд вважає за необхідне скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2025 року за кримінальним провадженням № 0000056.

Запобіжні заходи судом не обирались. Процесуальні витрати по кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Визнати винуватим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 2(два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1(один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_8 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди грошову суму у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2025 року за кримінальним провадженням № 0000056.

Речові докази: відеозаписи з камери спостереження магазину АТБ на DVD-R диску, відеозаписи з камери спостереження що розташовуються на території Хортицького району м. Запоріжжя на DVD-R диску, та знаходяться у матеріалах кримінального провадження № 0000056( постанови від 15.01.2025 року) - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Redmi 9C, в корпусі чорного кольору(imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 ), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 (постанова від 15.01.2025 року, розписка від 24.01.2025 року) залишити за належністю ОСОБА_5 .

Речовий доказ: металевий ключ для бензопили з викруткою, який знаходиться на відповідальному зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (постанова від 15.01.2025 року) повернути за належністю ОСОБА_5 .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «TECNO SPARK 7» (імеі1: НОМЕР_6 , імеі2: НОМЕР_7 ), який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 (постанова від 15.01.2025 року, розписка від 24.01.2025 року) залишити за належністю ОСОБА_4 .

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 2101», номерні знаки № НОМЕР_5 , підлокітник з речами, рибальський сачок, полімерний пакет з речами, компресор «ТОРНАДО», які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_8 (постанова від 15.01.2025 року, розписка від 23.01.2025 року) залишити за належністю ОСОБА_8 .

Речові докази: слід протектору шини транспортного засобу зафіксований у гіпсовому зліпку та первинне пакування які знаходяться на відповідальному зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (постанова від 15.01.2025 року, квитанція) - знищити.

Речові докази: 6 слідів рук, три дактокарти на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 які знаходяться на зберіганні у камері речових доказів ВП №5 Запорізького РУП (постанова від 29.01.2025 року, квитанція 3473) - знищити.

Речові докази: змиви на марлеві тампони та контролі до них, шість слідів папілярних узорів, які знаходяться на відповідальному зберіганні у камері схову речових доказів ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (постанова від 15.01.2025 року, квитанція) - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1