справа № 165/317/21
провадження №1-кп/165/46/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 листопада 2025 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч.2 ст.222, ч.1 ст.185 КК України,
Досудовим розслідуванням встановлено, що орієнтовно в кінці травня 2019 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення офіційного документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в тому, що її дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрала із сумки ОСОБА_5 належну їй банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка являється офіційним документом, маючи намір в подальшому використати її на власний розсуд.
Правова кваліфікація кримінального проступку, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи у товариських стосунках із ОСОБА_5 , в кінці липня 2019 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), на прохання останньої сфотографувала паспорт громадянина України та картку платника податків, видані на ім`я ОСОБА_5 за допомогою власного мобільного телефону марки «Нефус» з метою подальшого оформлення кредиту на потерпілу ОСОБА_5 .В подальшому під час невдалої спроби потерпілої ОСОБА_5 отримати он-лайн кредит в банківській установі « А-Банк», остання вказала ОСОБА_4 про видалення фотографій, які містять конфіденційну інформацію про неї з її мобільного телефону. Однак, ОСОБА_4 дану вимогу потерпілої, умисно проігнорувала, та в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, без дозволу ОСОБА_5 , зберігла вказану конфіденційну інформацію відносно останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використала без дозволу та відому ОСОБА_5 її паспортні дані та картку платника податків під час оформлення 21 липня 2020 року он-лайн заявки для отримання кредиту в сумі 1000 грн. у фінансовій установі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Правова кваліфікація кримінального проступку, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : незаконне зберігання, використання конфіденційної інформації про особу, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 182 КК України.
Окрім того, 21 липня 2020 року, ОСОБА_4 , користуючись власним мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 1000 грн. в ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», шо являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_4 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 1000 грн.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності - ч. 1 ст. 222 КК України.
В подальшому, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, незаконно зберігаючи, раніше здобуту конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно використала без дозволу та відому ОСОБА_5 її паспортні дані та картку платника податків під час оформлення 21 липня 2020 року он-лайн заявки для отримання кредиту в сумі 200 грн. у фінансовій установі «ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА».
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 182 КК України.
Окрім того, 21 липня 2020 року, ОСОБА_4 , користуючись власним мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 200 грн. в ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», шо являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_4 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 200 грн.
Правова кваліфікація злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 222 КК України.
В подальшому, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, незаконно зберігаючи, раніше здобуту конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно використала без дозволу та відому ОСОБА_5 її паспортні дані та картку платника податків під час оформлення 23 липня 2020 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 1000 грн. у фінансовій установі ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 182 КК України.
Окрім того, 23 липня 2020 року, ОСОБА_4 , користуючись власним мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 1000 грн. в ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», шо являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_4 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 1000 грн.
Правова кваліфікація злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 222 КК України.
У подальшому, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, незаконно зберігаючи, раніше здобуту конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно використала без дозволу та відому ОСОБА_5 її паспортні дані та картку платника податків під час оформлення 29 липня 2020 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 1000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ЗАЙМЕР».
Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 182 КК України.
Окрім того, 29 липня 2020 року, ОСОБА_4 , користуючись власним мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 1000 грн. в ТОВ «ЗАЙМЕР», шо являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «ЗАЙМЕР» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_4 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ЗАЙМЕР» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 1000 грн.
Правова кваліфікація даного злочину, вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 222 КК України.
В подальшому, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 32 Конституції України, згідно якої «ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI, згідно якої «поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини»; ст. 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, згідно якої «інформація про фізичну особу є конфіденційною, конфіденційна інформація може поширюватись за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом»; а також усвідомлюючи, що згідно ст. 11 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 «до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження», а отже, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці, незаконно зберігаючи, раніше здобуту конфіденційну інформацію щодо ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно використала без дозволу та відому ОСОБА_5 її паспортні дані та картку платника податків під час оформлення 29 липня 2020 року онлайн заявки для отримання кредиту в сумі 2000 грн. у фінансовій установі ТОВ «ГОУФІНГОУ».
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно - ч. 2 ст. 182 КК України.
Окрім того, 03 серпня 2020 року, ОСОБА_4 , користуючись власним мобільним телефоном з доступом до мережі Інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 2000 грн. в ТОВ «ГОУФІНГОУ», шо являється фінансовою установою, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «ГОУФІНГОУ» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій. Зокрема, ОСОБА_4 , з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно, повторно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «ГОУФІНГОУ» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу Інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 2000 грн.
Правова кваліфікація даного злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : надання завідомо неправдивої інформації іншим кредиторам з метою одержання кредитів у разі відсутності ознак кримінального правопорушення проти власності, вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 222 КК України.
Окрім того, в період часу з 10 год. 30 хв., 03.11.2020 по 16 год. 30 хв., 05.11.2020, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись в тому, що її дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно, викрала грошові кошти в сумі 200 доларів США та 200 Польських злотих, чим спричинила ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 7100 грн.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінальний проступок, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.
У підготовчому засіданні ОСОБА_4 подала до суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч.2 ст.222, ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Клопотання обґрунтовує тим, що вона обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч.1 ст.185 КК України, що відносяться до кримінальних проступків та кримінального правопорушення за ч.2 ст.222 КК України, що відноситься до нетяжкого злочину. Кримінальне правопорушення було вчинено в період з травня 2019 до 29 липня 2020 року. З дня вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , минуло понад п`ять років. Крім того, у справі відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності. Зазначає, що вона не вчинила нових кримінальних правопорушень, не переховувалася від органів досудового розслідування та суду.
Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить кримінальне провадження розглядати у її відсутності. Претензій до обвинуваченої не має (а.с.48).
Потерпіла ОСОБА_5 у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить довідка про отримання СМС повідомлення, яке доставлено 14.11.2025.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання обвинуваченої. При цьому зазначила, що ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення не вчинила, у розшуку не перебувала. Просила скасувати арешт, накладений у провадженні на речовий доказ - мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 535 Dual SIM» ІМЕІ: НОМЕР_2 , і повернути його обвинуваченій.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, особа звертається до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення підстав, передбачених у ст. 49 КК, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.
У статті 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Відповідно до статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно до ч. 3 п. 2 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно з ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч.1 ст.185 КК України відносяться до кримінальних проступків, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.222 КК України відноситься до нетяжкого злочину. Вказані кримінальні правопорушення вчиненні в період з травня 2019 до 29 липня 2020 року. Після 29.07.2020 і по даний час, ОСОБА_4 не вчинила нового кримінального правопорушення, перебіг давності не перерваний, не зупинявся.
Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Обвинувачена ОСОБА_4 у поданому до суду клопотанні просила звільнити її від кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши клопотання обвинуваченої, думку прокурора, беручи до уваги відсутність даних про ухилення ОСОБА_4 від слідства та суду, чи вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про можливість застосування ст. 49 КК України до обвинуваченої ОСОБА_4 та звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч. 2 ст. 222, ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Арешт,накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 06.10.2020 на мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 535 Dual SIM» ІМЕІ: НОМЕР_2 - підлягає скасуванню. .
Долю речових доказів, суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.
Судові витрати у провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 285, 286, 287, 288, 314, 369, 370, 372 КПК України, ст. 12 КК України та ст. 49 КК України, суд, -
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 357, ч.1 ст.182, ч.1 ст.222, ч.2 ст.182, ч. 2 ст. 222, ч.1 ст.185 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 06.10.2020 на мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 535 Dual SIM» ІМЕІ: НОМЕР_2 - скасувати .
Речові докази - мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 535 Dual SIM» ІМЕІ: НОМЕР_2 , що переданий на зберігання в камеру схову речових доказів ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути обвинуваченій ОСОБА_4 , CD-R диск з інформацією з АТ КБ «Приватбанк», документи надані потерпілою ОСОБА_5 на 13 аркушах залишити при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Нововолинський міський суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий підпис ОСОБА_7