В И Р О К

іменем України

18 грудня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

за відсутності потерпілих - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000123 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Явірське Ізюмського району Харківської області, є громадянином України, має базову середню освіту, учень Закладу професійної (професійно-технічної) освіти "Харківський професійний коледж", зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України;

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вовчанськ Харківської області, є громадянином України, має базову середню освіту, проходив військову службу на посаді гранатометника 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 30.03.2018 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування покарання звільнений з випробуванням на 1 рік;

2) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 21.06.2018 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, від відбування покарання звільнений з випробуванням на 2 роки;

3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2022 за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 187, частиною 3 статті 185, частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 5 років 5 місяців;

4) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2023 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та за сукупністю вироків, до позбавлення волі на строк 7 років 5 місяців, 23.05.2024 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 4 роки 3 місяці 18 днів, у зв`язку з проходження військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 ,

у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України;

у с т а н о в и в:

1. Неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 (із подальшими змінами), 10.03.2025 близько 21:30 години перебували за місцем проживання особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, за адресою: АДРЕСА_3 . Будучи у вказаному місці неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спільно із особами, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, домовились про спільне вчинення розбійного нападу, в усній формі обговоривши місце злочину, час, спосіб вчинення.

Згідно попередньої домовленості, неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та двоє осіб, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, із підручних речей виготовили маски з метою приховування свого обличчя, та взявши з собою ніж, на автомобілі марки ВАЗ 21099, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , прибули до с. Степок Ізюмського району Харківської області.

З метою уникнення викриття та швидкого відходу від місця вчинення злочину, транспортний засіб залишили припаркованим у напрямку дороги неподалік вул. Польової. Вдягнувши заздалегідь виготовлені маски, зі сторони городу підійшли до огородженої парканом території домоволодіння АДРЕСА_4 . Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, переліз через паркан та, опинився на території домоволодіння, з внутрішньої сторони відчинив дерев`яну хвіртку паркану, через яку зайшли неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Перебуваючи на території домоволодіння, нападники підійшли до вхідних дверей веранди будинку, які були зачинені на запираючий пристрій з середини. Особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через отвір у віконній рамі просунув руку та відчинив вхідні двері веранди. В подальшому, вказані особи зайшли до приміщення веранди та підійшли до вхідних дверей будинку, які були зачинені на запираючий пристрій з середини. ОСОБА_8 , діставши з кишені заздалегідь підготовлений ніж, просунув лезо в щілину між дверима та стіною та, підцупивши запірний пристрій, відчинив вхідні двері в будинку. В такий спосіб, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно з особами, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, проникли до будинку.

Перебуваючи у вказаному місці, діючи з прямим умислом на заволодіння майном потерпілих шляхом розбою, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та особами, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, здійснили напад на потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .

Реалізуючи спільний умисел, неповнолітній ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_13 декілька ударів кулаком в обличчя, чим спричинив ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження у вигляді масивного синця на обличчі з переходом на шию, синець на тільній поверхні лівої кисті. У зв`язку з чим, потерпілий втратив рівновагу та впав на підлогу, від чого відчув фізичний біль, що призвело до безпорадного стану і неможливості чинити опір. Цим ОСОБА_7 застосував насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого.

В подальшому, використовуючи фізичну та психологічну перевагу над потерпілими, а також їх безпорадній стан, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та особами, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, погрожуючи вбивством та фізичною розправою, вимагали надати їм грошові кошти та золото. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які сприймали погрози як реальну загрозу життю та здоров`ю, під тривалим фізичним та психологічним тиском, усвідомлюючи реальність намірів нападників та те, що їх життю та здоров`ю загрожує небезпека, повідомили неповнолітньому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особам, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, інформацію про місце знаходження грошових коштів. Після цього ОСОБА_13 самостійно передав їм грошові кошти в сумі 13 000 гривень, які заходились у вітальній кімнаті на столі, 2 000 гривень зі столу в приміщенні кухні та 1 500 гривень з кишені власної куртки.

Заволодівши чужими грошовими коштами, неповнолітній ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 та особами, матеріали відносно яких виділені в окремі провадження, з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 16 500 гривень.

2. 13.03.2025 близько 21:30 години неповнолітній ОСОБА_7 разом із раніше знайомим ОСОБА_8 знаходились по АДРЕСА_5 , де у них виник спільний прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом нападу, із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Того ж дня та часу, реалізуючи зазначений умисел, неповнолітній ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 на авто "ВАЗ 21099", під керуванням останнього, приїхали до ділянки вулиці поруч із територією домоволодіння АДРЕСА_5 , після чого з метою забезпечення конспіративності та недопущення викриття своєї кримінально протиправної діяльності, вдягли на обличчя попередньо заготовлені маски типу "балаклави", а також взяли із собою в якості знаряддя злочину металеву монтировку, через незачинену хвіртку незаконно проникли до території вказаного домоволодіння.

В той час, з приміщення літньої кухні виходив ОСОБА_14 , який є власником домоволодіння. Помітивши останнього, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , бажаючи довести умисел на незаконне збагачення шляхом нападу, діючи умисно, в умовах воєнного стану на території України, який введено із 05:30 24.02.2022 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, наблизились до ОСОБА_14 та, ухопивши руками за шию та інші частини тіла, силою заволокли його до приміщення літньої кухні.

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_15 повалили потерпілого на ліжко, де продовжували насильно утримувати його, усвідомлюючи що він є особою похилого віку. Подолавши його волю до можливого спротиву, користуючись своєю фізичною перевагою, почали погрожувати застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, вимагаючи від нього повідомити місце знаходження грошових коштів та цінного майна. В свою чергу, ОСОБА_14 , знаходячись в безпорадному стані, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, вказав на барсетку, де зберігались його особисті кошти, а саме 16 000 гривень та 100 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні, в перерахунку становлять 4 150 грн 76 коп. Отримавши відомості щодо місця зберігання грошових коштів, неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_8 незаконно заволоділи ними, після чого з місця вчинення злочину зникли, чим спричинили матеріальну шкоду ОСОБА_14 у розмірі 20 150 грн 76 коп.

Зазначеними діями неповнолітній ОСОБА_7 та ОСОБА_15 за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинили два напади з метою заволодіння чужим майном, поєднані з застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднані з проникненням у житло.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та показав про зазначені вище обставини двох епізодів розбою, в умовах воєнного стану, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у тому числі з ОСОБА_8 . За першим епізодом вони з ОСОБА_8 приїхали до свого знайомого, який запропонувала вчинити злочин. Він погодився. Далі вони поїхали на місце вчинення злочину, залишили машину недалеко від будинку, після чого проникли в будинок, де він наніс потерпілому ОСОБА_13 удари кулаком в обличчя, від чого той упав на підлогу. Після цього, погрожуючи розправою, вони заволоділи грошима, загальною сумою 16 500 грн, та поїхали з місця злочину. Грошові кошти вони поділили на чотирьох рівними частками. Другий напад він вчинив разом з ОСОБА_8 , який запропонував місце вчинення злочину. Удвох, на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 13.03.2025 вони приїхали до будинку ОСОБА_14 , де проникли у двір, де напали на потерпілого, якого силою заволокли до літньої кухні та утримуючи на ліжку, почали погрожувати та питати, де гроші. Після цього, заволодівши грошима, вони з місця злочину зникли.

У вчинених кримінальних правопорушеннях щиро розкаявся, виявив готовність нести кримінальну та цивільну відповідальність за вчинене.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав, та показав про зазначені вище обставини двох епізодів розбою, в умовах воєнного стану, вчиненого за попередньою змовою осіб, у тому числі з неповнолітнім ОСОБА_7 . За першим епізодом 10.03.2025 близько 20:00 години йому зателефонував особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та запропонував вчинити злочин. Вони разом приїхали на машині, випили слабоалкогольні напої, на місці вчотирьох завчасно підготували маски, взяли з собою ніж. Машину залишили недалеко від будинку та пішли до хати. На місці особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перестрибнув паркан, відчинив хвіртку, потім розбив вікно, і вони проникли до будинку. Там ОСОБА_7 наніс потерпілому удари в обличчя, останній впав. Під час нападу вони заволоділи грошима в сумі 13 000 гривень, потім знайшли під скатертиною на столі 2 000 гривень, і потерпілий віддав їм ще 1 500 гривень. Вказані кошти поділили порівну на чотирьох.

За другим епізодом 13.03.2025 він з ОСОБА_7 поїхали до с. Шелудьківка, де залишили машину неподалік від будинку, зайшли у двір, хвіртка була відкрита, схопили потерпілого за шию і заволокли до будинку. У будинку потерпілого посадили на ліжко та почали вимагати кошти. Потерпілий показав, де були гроші, після чого вони забрали 16 000 грн та 100 доларів США і зникли з місця події.

У вчинених кримінальних правопорушеннях щиро розкаявся, виявив готовність нести кримінальну та цивільну відповідальність за вчинене.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення:

- ОСОБА_7 є винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, і його дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України

- ОСОБА_8 є винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, і його дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог статей 65-67, 103, 104 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжкими злочинами, а також конкретні обставини його активної участі у вчиненні двох розбійних нападів, під час яких він особисто застосовував до потерпілих фізичне насильство;

- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім;

- обставину, що обтяжує покарання, якою, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку;

- відомості про особу обвинуваченого, наведені у досудовій доповіді органу пробації від 02.10.2025, щодо середньої ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а також рекомендації щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень (т. 1 а. п. 216-220); також відомості про особу обвинуваченого, що містяться у письмових доказах, наданих сторонами, а саме, що неповнолітній ОСОБА_7 раніше не судимий (т. 2 а. п. 77), за місцем проживання за медичною допомогою не звертався (т. 2 а. п. 82); за місцем проживання зарекомендував себе з посереднього боку (т. 2 а. п. 78 зворот); згідно акту обстеження умов проживання від 19.03.2025 має належні умови для проживання (т. 2 а. п. 79 зворот); має пільги, передбачені законодавством України для дітей з багатодітної сім`ї (т. 2 а. п. 86); за місцем навчання в Харківському професійному коледжі зарекомендував себе як учень з середніми здібностями (т. 2 а. п. 81 зворот).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх конкретних обставин, відомостей досудової доповіді органу пробації, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України.

Згідно частини 2 статті 98 Кримінального кодексу України, до неповнолітніх можуть бути застосовані додаткові покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Дотримуючись вимог 2 статті 98 Кримінального кодексу України, незважаючи на обов`язковість додаткового покарання в виді конфіскації майна згідно санкції частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин будучи неповнолітньою, таке додаткове покарання не може бути призначене.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить залишити у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є особливо тяжкими злочинами, а також конкретні обставини його активної участі у вчиненні двох розбійних нападів, під час яких він особисто керував транспортним засобом, на якому нападники прибували до місця злочину та зникали з місця події після вчинення розбійних нападів, був іниціатором розбою, вчиненого у відношенні потерпілого ОСОБА_14 ;

- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктом 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини;

- обставину, що обтяжує покарання, якою, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку;

- особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності та проти громадського порядку та моральності, був засуджений як за сукупністю злочинів, так і за сукупністю вироків, востаннє за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2023, за яким відбував покарання у місцях позбавлення волі, а 23.05.2024 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 4 роки 3 місяці 18 днів, у зв`язку з проходження військової служби за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , та у період умовно-дострокового звільнення вчинив нові злочини і самовільно залишив місце проходження військової служби (т. 2 а. п. 139 - зворот 178), під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував (т. 2 а. п. 138).

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжує покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини 4 статті 187 Кримінального кодексу України, із конфіскацією майна.

Згідно частини 3 статті 81-1 Кримінального кодексу України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, те що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення протягом невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2023, остаточне покарання ОСОБА_8 належить призначити за сукупністю вироків відповідно до статті 71 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить залишити у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Відповідно до статей 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належить стягнути в рівних частках по 57 094 грн 86 коп. на користь Державного бюджету України на відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз: дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/6528-Д від 19.03.2025 в розмірі 4 775 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3708 від 17.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3722 від 17.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3690 від 18.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3615 від 19.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3726 від 19.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3729 від 18.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3730 від 13.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3732 від 13.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3706 від 23.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3725 від 19.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп. (т. 2 а. п. 127-136).

У цьому кримінальному провадженні суд, вважає за необхідне залишити чинним застосований щодо речових доказів арешт, а також не вирішувати долю речових доказів, оскільки у відношенні двох осіб, матеріали кримінального провадження виділені в окремі провадження, де за наслідком розгляду кримінального провадження буде вирішено питання про долю речових доказів та скасування їх арешту.

Відповідно до ст. 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову представника потерпілого ОСОБА_6 , поданого в інтересах потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а. п. 114-124), суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Представник потерпілих ОСОБА_6 у позовній заяві просив стягнути з солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження: на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 16 500 грн 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди; на користь потерпілої ОСОБА_12 80 000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди; на користь потерпілого ОСОБА_13 120 000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

Під час судового розгляду обвинувачені визнали позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі.

Виходячи з конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 особливо тяжкого злочину; взявши до уваги пов`язані із цим фізичний біль і душевні страждання потерпілих, суттєві зміни їх звичного способу життя а необхідність вжиття обумовлених станом здоров`я заходів для організації свого життя; з урахуванням визнання обвинуваченими позову, дотримуючись принципів розумності та справедливості, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання - 14 березня 2025 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, із конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, із конфіскацією всього належного йому майна, приєднати частину, строком 1 (один) рік, не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці 18 (вісімнадцять) днів, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2023 за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців, із конфіскацією всього належного йому майна.

До набрання вироком законної сили залишити у відношенні ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з дня затримання - 14 березня 2025 року, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в рівних частках, по 57 094 (п`ятдесят сім тисяч дев`яносто чотири) грн 02 коп. на користь Державного бюджету України на відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судових експертиз: дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-25/6528-Д від 19.03.2025 в розмірі 4 775 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3708 від 17.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3722 від 17.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3690 від 18.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3615 від 19.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3726 від 19.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3729 від 18.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3730 від 13.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3732 від 13.06.2025 в розмірі 10 117 грн 92 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3706 від 23.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп.; молекулярно-генетичної експертизи № 3725 від 19.06.2025 в розмірі 12 722 грн 40 коп.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_6 , поданого в інтересах потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 та ОСОБА_13 16 500 (шістнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 80 000 (вісімдесят тисяч) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 120 000 (сто двадцять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1