Єдиний унікальний номер 175/4784/19
Провадження № 1-кс/175/144/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Дніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №0001237 від 11 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2026 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №0001237 від 11 вересня 2019 року.

В своєму клопотанні заявник просить скасувати арешт майна на земельну ділянку площею 30 га., кадастровий номер :01:159:0016, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, посилаючись на тривалий час досудового розслідування, відсутність повідомленої підозри та фактичну бездіяльність слідства. Вказує на те, що необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

В судове засідання заявник не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, відповідних заяв та клопотань не подавав.

Прокурор надала клопотання в якому просила відмовити заявнику у задоволенні його клопотання, оскільки є необхідність збереження майна, на яке накладено арешт, як речового доказу у справі, та просила врахувати той факт, що даний час в рамках досудового проводиться оціночно-земельна експертиза.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, що 03 лютого 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду слідчою суддею ОСОБА_4 в межах кримінального провадження №0001237 від 11.09.2019 р. було накладено арешт на земельну ділянку площею 30 га., кадастровий номер :01:159:0016, що розташована на території Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, шляхом встановлення заборони відчуження будь-яким фізичним чи юридичним особам.

Прийняття вказаного судового рішення було обумовлено необхідністю збереження речового доказу, а саме запобігання його відчуження. Підставою ж для арешту майна було те, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Крім того, слідчий суддя вважав законним та обґрунтованим клопотання прокурора в частині накладення арешту шляхом заборони відчужувати майно, оскільки підстав для заборони в його користуванні власником, слідчий суддя не вбачав.

Отже, арешт було накладено в межах розслідування кримінального правопорушення цілком обґрунтовано та відповідно до чинного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 174 КПК України, також передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, особа, що заявила клопотання про скасування арешту, повинна довести, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Висновки заявника, що існують обставини для скасування арешту, є безпідставними з огляду на вказане вище, а посилання на невиправданість та тривалість арешту не може слугувати підставою для скасування арешту в силу норм КПК України.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна судом враховано правову підставу для арешту майна, а також наслідки арешту майна, якими є фактичне позбавлення осіб можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, а також те, що для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, та беручи до уваги, що станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженню триває, проводиться оціночно-земельна експертиза, а отже, арешт накладено обґрунтовано, земельна ділянка є речовим доказом, а тому вбачається, що потреба у такому арешті на даний час не відпала.

При цьому, твердження заявника стосовно того, що накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо, не знаходять свого підтвердження, оскільки арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

За таких обставин, враховуючи відсутність підстав, визначених ст. 174 КПК України для скасування арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є безпідставним та не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №0001237 від 11 вересня 2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1