Справа № 505/274/26
Провадження № 1-кп/505/595/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ( в режимі ВКЗ)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за допомогою онлайн-сервісу відеоконференцзв`язку, в кримінальному провадженні №0003459 від 01.09.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, клопотання начальника Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу ходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньо-технічною освітою, інспектора прикордонної служби 1 категорії-дозиметриста 2 групи інспекторів прикордоної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикрдонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Подільського міськрайонного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003459 від 01.09.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України.

У даному кримінальному провадженні 05 вересня 2025 року слідчим суддею Пересипського районного суду міста Одеси до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03 листопада 2025 року, без можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, який неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів Пересипського районного суду міста Одеси.

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси від 27 січня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до 05 лютого 2026 року.

У підготовчому судовому засіданні начальник Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що термін дії раніше продовженого судом запобіжного заходу обвинуваченому закінчується 05 лютого 2026 року, у вказаний термін закінчити судовий розгляд вказаного кримінального провадження немає можливості і на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а також в обґрунтування зазначено обставини кримінальних правопорушень, обвинувачення у вчиненні яких пред`явлено ОСОБА_5 згідно обвинувального акту. Зокрема, прокурор в клопотанні зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений з високим рівнем ймовірності може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, передбачений пунктом 1 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, передбачений пунктом 3 ст.177 КПК України, обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів, а тому ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами, як наслідок можливості ймовірного впливу на них це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу;

- ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовано тим, ОСОБА_5 схильний кримінальному провадженню шляхом не виконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваногоо, в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування судового розгляду, тощо)

- ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовно тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину злочинів, будучи при виконанні службових обов`язків під час несення військової служби.

Просить суд продовжити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під ватрою строком на 60 діб.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що відпали обставини, які стали підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Вважає, що на даний час не надано прокурором жодних належних та допустимих доказів, що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений дійсно буде переховуватися, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти нові злочини. Щодо відсутності ризиків, а також щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням положень 178 КПК України свідчать об`єктивні дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , а саме те, що він: раніше не судимий; народився та постійно проживає в одному населеному пункті, де має тісні соціальні зв`язки; проживає разом з батьками та сестрою за однією адресою; доглядає за батьком, який має 2 групу інвалідності пов`язану з психічним розладом здоров`я і потребує стороннього догляду; доглядає за матір`ю, яка 2 групу інвалідності пов`язану з важким онкологічним захворюванням і потребує стороннього догляду; допомагає сестрі, яка неодружена, має важкі захворювання хребта, суглобів та потребує лікування та допомоги. Крім того, ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання та попереднім місцем роботи.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, зазначивши при цьому, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може переховуватися від органів досудового розслідування; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки є військовослужбовцем, добре знає місцевість проходження Державного кордону України, розташування прикордонних нарядів військовослужбовців з охорони державного кордону, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення в тому числі військові злочини, зокрема передбачений ст.408 КК України, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. У зв`язку з чим, просив задовольнити клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою та відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив подане ним клопотання задовольнити з викладених в ньому підстав. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вважає його безпідставним та необґрунтованим. Просив суд застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника ОСОБА_4 та підтвердив обставини викладені у його клопотанні про зміну запобіжного заходу. Просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явилися, однак останньою подано до суду заяву, згідно якої просить підготовче судове засідання та розгляд клопотання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому у даному кримінальному провадженні провести без їх участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані матеріали, доходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.365 КК України, - перевищення службових повноважень, тобто умисне під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання від 7 до 10 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. .

З огляду на викладене та зважаючи на обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що наявні достатні підстави припускати, що останній може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що існує ризик, визначений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає у можливості переховування від суду.

Крім того, обвинувачений, будучи обізнаним про місце знаходження свідків, знаходячись на волі, зможе незаконно впливати як безпосередньо так і опосередковано на свідків, зокрема, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити допитаних під час досудового розслідування свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню.

Відтак, у цій справі існує ризик визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає у можливості ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином передбачений п.4 ст.1 ст.177 КПК України, існує в тому, що ОСОБА_5 схильний до неналежного виконання обов`язків покладених на нього, а в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування судового розгляду, тощо).

Суд також вважає, що в даному кримінальному провадженні існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, з огляду на фактичні обставини справи, інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем, зокрема прикордонником та знає місцевість проходження Державного кордону України, розташування прикордонних нарядів військовослужбовців з охорони державного кордону, а тому існує імовірність вчинення останнім інших кримінальних правопорушень, в тому числі військових злочинів. Зокрема ст.408 КК України.

Згідно ст.178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема вік, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків та його майновий стан, а також характер вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що перебуваючи на волі та зважаючи на покарання, яке йому загрожує у випадку доведення винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, може ухилятись від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотань обставини, суд обґрунтовано вважає, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки обвинуваченого, що вказує на необхідність продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовжуючи строк дії застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що є особливо тяжким злочинам, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому застосувавши запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилання захисника на дані про особу обвинуваченого, зокрема міцність його соціальних зв`язків обумовлених наявністю у нього постійного місця проживання разом із батьками, які потребують постійного догляду внаслідок важких хвороб, а також те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, роботи, раніше не судимий, на думку суду не зменшують заявлених і доведених ризиків у кримінальному провадженні, а наявність у обвинуваченого постійного місця проживання в даному випадку також не є визначальним.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та задовольнити клопотання прокурора про продовження застосування міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 03 квітня 2026 року, не визначаючи розмір застави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів до 03 квітня 2026 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали судді про застосування відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 03 квітня 2026 року.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: