печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

24 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ст. 368-5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження стосовно вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 369, ст. 368-5 КК України, на стадії судового розгляду.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обгрунтування вказаного клопотання прокурор вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, зокрема, ризик переховування, оскільки за вчинення інкримінованих ОСОБА_6 діянь передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, а також ризик впливу на свідків, оскільки свідки ще не допитувались судом.

Від захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу. В обгрунтування клопотання захисник вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та прокурором не доведені. Крім того, вказав, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має неповнолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом ІІІ групи на утриманні, та має постійне місце проживання. Зазначив що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою та саме через це немає офіційної роботи та доходів, а сума застави є непомірною, оскільки на майно та грошові кошти ОСОБА_6 накладено арешт.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування вказаного запобіжного заходу не зменшились, а інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, враховуючи вказані ризики.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, просив відмовити у клопотанні прокурора про продовдення строку тримання ОСОБА_6 під вартою, зазначивши, що ризики прокурором не доведені, обвинувачений є військовослужбовцем, має стійкі соціальні зв`язки, має хронічні захворювання, а також має утримувати родину.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вирішуючи питання стосовно продовження чи зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Статтею 22 КПК України презюмується принцип змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд при вирішенні клопотання прокурора бере до уваги, що з урахуванням усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження упродовж досудового розслідування та судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом часу зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи.

Проте таких доказів прокурором суду не надано та не наведено обгрунтованих доводів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу наразі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, у разі їх доведеності.

Слід відмітити, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та одночасно такий запобіжний захід повинен бути обраний пропорційно до наявних ризиків та у світлі фактичних обставин справи, задля недопущення порушень прав особи підозрюваного та меті, яку переслідує кримінальне провадження.

Дійсно, в розумінні КК України інкриміновані ОСОБА_6 діяння, зокрема, є тяжкими, такими, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, проте сама по собі тяжкість правопорушення на даній стадії судового розгляду не є достатньою підставою для тривалого тримання обвинуваченого під вартою.

Практика ЄСПЛ також чітко вказує на те, що одна лише тяжкість покарання не може слугувати єдиною та безумовною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин (Рішення Європейського суду з прав людини «Меріт проти України»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (Рішення Європейського суду з прав людини «Яблонський проти Польщі»).

Таким чином, суд, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою вже тривалий час, вважає, що наразі його подальше перебування під вартою є неспівмірним втручанням у права особи, оскільки незважаючи на тяжкість санкцій статтей кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням вказаного, суд вважає, що у світлі встановлених обставин, зокрема, тривалого часу перебування обвинуваченого під вартою, стадії судового розгляду, наявна необхідність у зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, при якому буде дотримано завдання кримінального провадження.

Приходячи до такого висновку, суд вважає, що це зможе забезпечити збереження звичайного способу побутового життя обвинуваченого, який має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, а також неповнолітніх дітей та дружину, яка є інвалідом війни, на утриманні.

Таким чином, суд, враховуючи, що природа запобіжного заходу, не зважаючи на тяжкість інкримінованих діянь, які наразі не є доведеним, полягає не у карі, а лише винятково у забезпеченні явки обвинуваченого до суду, вважає, що будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого перед судом не встановлено та прокурором не доведено.

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів суд, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема, не лише тяжкість обвинувачення, а й особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності; міцність соціальних зв`язків; є інвалідом війни, тривалий час перебування під вартою, суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою буде суперечити п.п. «c» п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке наразі не є доведеним.

Таким чином, суд вважає, що ризики, на які посилається прокурор, що стали підставою для застосування та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі суттєво зменшились, а його подальше тримання під вартою буде порушенням його прав та свобод, відтак суд приходить висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний перріод доби цілком забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, і його явку до суду.

Разом з тим, на виконання положень ч. 5 ст. 194 КПК України, суд застосовуючи відповідний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою суду; не залишати територію Київської області без дозволу прокурора, суду; утриматись від спілкування зі свідками у провадженні, на яких вкаже прокурор; здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Таким чином, суд вважає, що наразі вказаний запобіжний захід, застосований до обвинувачених, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 181, 183, 194, 201, 205, 369, 371, 376, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби з 22 до 06 години, за винятком прослідування в укриття цивільного захисту під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою суду;

- не залишати територію Київської області без дозволу прокурора, суду;

- утриматись від спілкування зі свідками у провадженні, на яких вкаже прокурор;

- здати на зберігання до відповідного територіального підрозділу ДМСУ за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти у залі суду негайно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали суду до 21.11.2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1