Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

МЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1876/23

Номер провадження: 1-кп/511/54/25

22 вересня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (дистанційно),

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області кримінальне провадження№0000056 від 31.05.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мелешти Республіки Молдова, громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, УБД, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 30.05.2023 близько 11.00 знаходячись біля магазину «Зупинка» розташованого за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Тираспольська, побачив, що ОСОБА_6 , з яким у нього були особисті неприязні стосунки, який також знаходився біля магазину на автостоянці, а саме у салоні свого автомобілю.

В цей час на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_3 раптово виник злочинний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , після чого він, діючи умисно, з метою завдання шкоди здоров`ю потерпілого, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючі їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та кулаком правої руки, через відчинене вікно автомобілю, наніс один удар у область обличчя останньому, після чого ОСОБА_6 вийшов з автомобілю та рушив у бік ОСОБА_3 висловлюючись нецензурною лайкою на його адресу.

ОСОБА_3 продовжив реалізовувати свій злочинний намір направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та діючи умисно, з метою завдання шкоди здоров`ю потерпілого, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючі їх настання, під час словесної сварки та штовханини між ними, завдав ОСОБА_6 декілька ударів в область тулуба та голови, а коли ОСОБА_6 втратив рівновагу та впав на землю, ОСОБА_3 наніс ще 3 удари кулаком правої руки в область обличчя, голови та тулубу ОСОБА_6 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синець і садно ділянки лівого ока, синець лівої вушної раковини, забиття м`яких тканин тім`яної ділянки волосистої частини голови ліворуч, баротравму лівого вуха, синець і садно правого ліктя, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні і за вказаним критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Своїми незаконними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.2 ст.125 КК України кваліфіковане як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та пояснив, що працював таксистом та на прохання ОСОБА_6 привів його в таксі. 6 місяців все буле добре, але потім ОСОБА_6 став недружелюбно вести себе по відношенню до нього і вони більш не спілкувались. 30.05.2023 року ОСОБА_3 заїхав на стоянку такси біля залізничного вокзалу в м.Роздільна в 1 рядок, а ОСОБА_6 стояв у другому рядку та почав через відчинене вікно автомобілю ображати його нецензурною лайкою. Він підійшов до автомобілю потерпілого та хотів зачинити двері автомобілю, оскільки потерпілий потягнувся рукою під сидушку, але рука зісковзнула і він зачепив потерпілого. ОСОБА_6 взяв вогнегасник та побіг за ним, він вибив з його рук вогнегасник, тоді ОСОБА_6 вдарив його головою та кулаком, він відштовхнув ОСОБА_6 , той перечепився через велосипедну парковку та впав, він вдарив ОСОБА_6 декілька разів хворою непрацюючою рукою по обличчю та голові .Коли ОСОБА_7 впав, то вдарився головою о парковку. Пояснив, що не мав наміру спричинити шкоду здоров`ю ОСОБА_6 , а захищався від його дій, так як потерпілий міг вдарити і вбити його тим вогнегасником. Він рознервувався, його трусило, він не розумів, куди бив потерпілого. Їх обох доставили до лікарні в різних каретах швидкої допомоги. Він пропонував потерпілому неодноразово помиритися, але той відмовився, сказав, що в нього не вистачить грошей розрахуватись, зять потерпілого ОСОБА_8 йому погрожував, вимагав виселиться з м.Роздільна з сім`єю. Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу того, що трапилось. Готовий понести відповідальність за вчинене .

Суд у відповідності до засад кримінального провадження визначених у главі другій КПК України, забезпечуючи змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і доведеність перед судом їх переконливість, передбаченими положеннями ст.22 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження показань, речей і документів визначених положеннями ст.23 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження на засадах публічності, диспозитивності, гласності та відкритості у відповідності до положень ст.ст.25, 27 КПК України, з дотримання положень ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, дослідивши всі надані суду докази, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованому проступку, на підставі свідчень потерпілого, свідків, кожний з яких був попереджений судом про кримінальну відповідальність, у відповідності до положень ст.ст.352, 353 КПК України, досліджених письмових доказів, які в повній мірі узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, доходить висновку, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження на підставі доказів, досліджених під час судового розгляду.

Будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 353 КПК України, та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, який не відмовився надавати показання у відповідності до вимог ст. 63 Конституції, потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що працював в такси, де в нього почалися проблеми з обвинуваченим, так як той не хотів стояти в черзі за пасажирами. ОСОБА_3 погрожував йому пістолетом, після чого вони два місяці не спілкувались. 30.05.2023 року біля 11:00 год він виїжджав зі стоянки таксі, а ОСОБА_3 підрізав його на своєму автомобілі, вилетів з нього, підбіг, почав закривати йому двері в автомобілі, а він відкривав їх, вікно було відкрите, тоді обвинувачений вдарив його кулаком в ліву скроню через відкрите вікно. Він вистрибнув з автомобіля з вогнегасником, зачепився за підставку для велосипеда та впав, а ОСОБА_3 продовжив бити його по тулубу та голові, зламав окуляри, розбив обличчя. Люди почали кричати, ОСОБА_3 припинив свої дії та пішов. Вогнегасник взяв для самозахисту та йшов з ним до ОСОБА_3 спитати, за що він його вдарив в автомобілі. На питання чи бив він ОСОБА_3 вогнегасником потерпілий відповідати відмовився, куди подівся вогнегасник не знає. Каретою швидкої допомоги його було доставлено до лікарні, де він знаходився на стаціонарному лікуванні біля двох тижнів.

Допитана свідок ОСОБА_9 суду показала, що працювала в магазині «Зупинка», почула крики, побачила ОСОБА_6 , який сидів біля магазину та був у крові. Люди казали, що ОСОБА_3 побив ОСОБА_6 вогнегасником, але вона цього не бачила. ОСОБА_6 попросив її викликати поліцію.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що самого конфлікту не бачив, коли приїхав, на місці події була поліція та швидка допомога. Але йому відомо, що конфлікт між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 тривав давно. При чому ОСОБА_6 лаявся з ОСОБА_3 , ображав його нецензурними словами, хоч до цього стосунки в них були хороші.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_11 свій висновок судово-медичної експертизи потерпілого підтримав, пояснив, що особисто оглядав потерпілого в приміщенні стаціонару, де той перебував на лікуванні. Основне ушкодження у потерпілого це ЗЧМТ (ліве вухо, ліве око, тім`яна ділянка), яка не могла утворитися від падіння о тверду поверхню, враховуючи ушкодження з лівого боку. Виявлені у потерпілого поліпи не є травмою та не мають прямого наслідку від отриманої травми, це патологія, яка утворюється від інфекційних, хронічних запалень, травми тільки можуть викликати загострення патологій, тому поліпи оцінці на ступень тяжкості не підлягають. Зв`язок між ЗЧМТ та необхідністю проведення оперативного втручання по видаленню поліпів експертним шляхом не можливо встановити.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, також підтверджується дослідженими безпосередньо у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056 від 31.05.2023, протоколом оглядом місця події від 15.06.2023, протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 15.06.2023, протоколом огляду відеозапису з місця події від 15.06.2023, постановою слідчого про визнання предмету речовим доказом, слідчим експериментом з потерпілим ОСОБА_6 від 15.06.2023, який в присутності понятих в добровільному порядку розповів та показав яким чином обвинуваченим ОСОБА_3 йому були спричинені тілесні ушкодження, висновком судово-медичної експертизи №27 від 13.06.2023 року, відповідно якого ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синець і садно ділянки лівого ока, синець лівої вушної раковини, забиття м`яких тканин тім`яної ділянки волосистої частини голови ліворуч, баротравму лівого вуха, синець і садно правого ліктя, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні і за вказаним критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Даних, які свідчили б про те, що потерпілий ОСОБА_6 міг отримати зазначені тілесні ушкодження за інших обставин, або від дій інших осіб та в іншій проміжок часу судом не встановлено.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень потерпілого свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом.

Досліджені судом безпосередньо докази винуватості ОСОБА_3 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, є такими, що доповнюють один одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню та доказують подію кримінального правопорушення, яка мала місце 30.05.2023 року приблизно о 11.00 знаходячись біля магазину «Зупинка» розташованого за адресою: Одеська область, м. Роздільна, вул. Тираспольська.

Дослідивши в сукупності всі докази, надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» переконався, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, підлягає покаранню за вчинення кримінального проступку, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, одружений, має позитивну характеристику, є особою пенсійного віку, має статус УБД, і зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст..66 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст..67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Питання про речові докази по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Міра запобіжного заходу до обвинуваченого не обиралась та підстав її обирати суд не вбачає.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 16362,64 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. слід задовольнити частково.

При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Щодо відшкодування потерпілій стороні матеріальної шкоди в розмірі 16362,64 грн суд зазначає наступне.

Наданими цивільний позивачем доказами підтверджено понесення витрат на лікування в сумі 8863 грн. 04 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Суд не приймає до уваги та не включає в вартість відшкодування витрати на МРТ в сумі 1600 грн та 999,69 грн. витрат на пальне, оскільки суду не надано документів, з яких би вбачалось, що цивільному позивачу призначалось проведення МРТ.

Також, судом не встановлено причинного зв`язку між стаціонарним лікуванням потерпілого в період з 23.06.по 26.06.2023 року для проведення поліпотомії та діями обвинуваченого ОСОБА_3 , тому витрати на лікування, понесені потерпілим за цей період відшкодуванню не підлягають. Щодо відшкодування упущеної вигоди за червень місяць 2023 року в сумі 4575 грн., то суд враховує позицію Верховного Суду з цього приводу. Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання. Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18). Вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (постанова Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц).

Цивільний позивач розрахував упущену вигоду як зменшення свого доходу як ФОП за червень місяць 20923 року порівняно з попереднім місяцем (травень 2023 року) на суму 4575 грн., що і вважав упущеною вигоду. Більш детальних розрахунків суду не навів. Враховуючи, що в червні місяці 2023 року він не працював не тільки із-за неправомірних дій відповідача, а лікувався від загального захворювання, то суд вважає, що при заявлені таких позовних вимог повивач не дотримався вимог законодавства, необхідних для відшкодування йому упущеної вигоди в сумі 4575 грн. за рахунок відповідача.

Щодо відшкодування потерпілій стороні моральної шкоди в сумі 50 000 грн., суд зазначає наступне.

Зі змісту цивільного позову законного представника потерпілого вбачається, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_6 було завдано також моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазначив у зв`язку з протиправною поведінкою проти нього. На деякий час потерпілий був вимушений змінити звичайний спосіб життя.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.п. 3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зазначені роз`яснення кореспондуються із ст.1187 ЦК України.

З урахуванням стану здоров`я потерпілого, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, суд, враховуючи вимоги виваженості, розумності і справедливості, вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу по складанню цивільного позову.

Статтею 141 ч.1,2 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Між адвокатом ОСОБА_12 та позивачем ОСОБА_6 укладено Договір про надання правничої допомоги від 03.08.2023 року, до матеріалів позову адвокатом додана копія детального опису роботи адвоката на загальну суму 9000 грн.

Враховуюче часткове задоволення позову, який було задоволено на 28,42%, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги та стягнення з відповідача (обвинуваченого) витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2556 грн.

Керуючись ст.ст. 100, 128, 369-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винувати у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжні заходи не застосовувати.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речовий доказ диск СД-Р зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 16362,64 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6

матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 8863 грн 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 витрати на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 2556 грн.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1