ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/663/25 Справа № 705/590/19 Категорія: ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.4 ст.185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 суддів з участю секретаря прокурора обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 липня 2025 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працевлаштованого, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 06.12.2002 Уманським міським судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 2) 08.09.2003 Уманським міським судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 16.05.2011 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ст. ст. 69, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 4) 28.07.2014 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 30.03.2021 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строку 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків наа підставі ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 2463 гривні 80 копійок.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Виром суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за те, що він 09.11.2018 року близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих спонукань, через відчинені двері будинку, який розташований неподалік КПП №1 проник до приміщення вказаного будинку, в якому перебувала потерпіла ОСОБА_8 та будучи непоміченим останньою, пройшов до гостинної кімнати, звідки таємно викрав велосипед марки «Azimut» помаранчевого кольору, що належить ОСОБА_8 , вартість якого відповідно до висновку експерта №10/838 від 27.12.2018 складає 2640 гривень, після чого покинув приміщення вказаного будинку, однак не зміг довести свого злочинного умислу до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий за декілька метрів від будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі. Вказаними діями ОСОБА_7 міг завдати потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на вищевказану суму.

Він же, 19.03.2020 близько 02 години 40 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом віджиму рами вікна за допомогою викрутки проник до павільйону ринку «Міщанка», що по вул. М.Залізняка, 1, м. Умань, звідки таємно, повторно, викрав лазерний рівень «BOSCH Universal Level 2», зеленого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 1511 гривень 85 копійок, мережевий подовжувач на котушці «ЛЕМИРА» довжиною 20 метрів, вартість якого згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 312 гривень 55 копійок, перфоратор «COMPASS Z1C-26KI», жовтого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 1116 гривень 66 копійок, перфоратор «FORTE RH 32-14», сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 1030 гривень 50 копійок, ударну дриль «Сталь УД 950 РР», зеленого кольору, вартість якої згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 505 гривень 20 копійок, болгарку «DNIPRO M 850 WATT», чорного кольору, вартість якої згідно висновку експерта №2556/20 від 09.06.2020 становить 797 гривень 50 копійок, які знаходились в даному павільйоні на підлозі, що належать ОСОБА_11 , які переніс із приміщення павільйону на вулицю, де в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на загальну суму 5274 гривні 26 копійок.

Він же, 03.12.2024 близько 02.00 год., в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України№ 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-IX від 02.05.2023, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, який в подальшому продовжено Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-IX від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-IX від 08.05.2024, Указом Президента України від 23.07.2024 № 469/2024, який затверджено Законом України від 23.07.2024 № 3891-IX, Указом Президента України № 740/2024 від 28.10.2024, затвердженим Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024, перебуваючи по вул. Володимирській, 2, м. Умань, через відчинені вхідні двері безперешкодно зайшов до під`їзду № 2 вказаного будинку, де позаду вхідних дверей в напрямку до сходинкового майданчика першого поверху, знаходилась дитяча прогулянкова коляска «Carrеllo Alfa CRL-6507», залишена ОСОБА_12 .

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, тому він, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрав вживану дитячу прогулянкову коляску «Carrеllo Alfa CRL-6507», ринкова вартість якої, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-25/2304-ТВ від 12.02.2025, становить 5 967 грн., що належить потерпілій ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму, та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі прокурор не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Суд першої інстанції не врахував та ухвалив вирок із недотриманням вимог закону України про кримінальну відповідальність, а саме: призначив ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (2 роки позбавлення волі) менше нижчої межі санкції ч.3 ст.185 КК України, а також необґрунтовано призначив покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

При цьому, суд в мотивувальній частині вироку вказав лише одну пом`якшуючу обставину щире каяття, а відтак відсутні підстави для застосування за ч.2 ст.15 ч.13 ст.185 КК України вимог ст.69 КК України.

За вказаних обставин, просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.4 ст.185 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані вірно, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, тобто кримінальне правопорушення, передбачене; за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням в сховище, вчинена повторно та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Враховуючи ту обставину, що рішення суду першої інстанції оскаржується прокурором лише в частині призначеного ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, тому колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України переглядає вирок суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1,3 ст.68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінального протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч.3 ст.68 КК України покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України не може перевищувати 4 років позбавлення волі, проте суд в порушення вимог закону про кримінальну відповідальність призначив ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі (менше нижчої межі санкції даної статті). При цьому в своєму рішенні взагалі не зазначив щодо можливості застосування положень ст.69 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_13 має 5 судимостей за кримінальні правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став і знову вчинив три епізоди злочинної діяльності, які є тяжкими злочинами, вину визнав в повному обсязі, що свідчити про його відношення до скоєного, не працюючий, на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання суд апеляційної інстанції визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, тому в межах санкції ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України вважає необхідним призначити ОСОБА_13 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

При цьому місцевий суд необґрунтовано призначив ОСОБА_13 мінімальне покарання за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про призначення ОСОБА_13 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_13 покарання, яке буде справедливим і достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів:

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Колегія суддів Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Відповідно до положення п. 4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись статтями 404, 405, 408, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2025 щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України; ч.3 ст.185 КК України; ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

- за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 слідучі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У решті вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.07.2025 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий суддя

Судді -