Справа № 368/137/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4323/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року, яким:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кагарлик, Київської області, українець, громадянин України, проживаючий та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючий базову середню освіту, студент Ржищівського фахового коледжу будівництва та архітектури, не одружений, раніше не судимий, 01.08.2022 направлений з обвинувальним актом до Кагарлицького районного суду Київської області, у кримінальному провадженні № 0000696 від 20.06.2022 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку - відсутній

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, -

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Переселення, Кагарлицького району, Київської області, українець, громадянин України, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , маючий базову середню освіту, учень 11 класу Переселенського ліцею, не одружений, раніше не судимий, абонентський номер мобільного зв`язку - відсутній.,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 21.09.2022 близько 01 годин 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи в м. Кагарлик Обухівського району по вул. Незалежності підійшов до металевого кіоску розташованому по АДРЕСА_2 з метою вчинення крадіжки майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, керуючись наміром на викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, ОСОБА_10 , підійшов до кіоска, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та являється тимчасовою спорудою для здійснення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 , розташованого за вказаною адресою, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до холодильника з напоями, який був зачинений на навісний замок. За допомогою металевого прута, якого заздалегідь приготував та приніс з собою, збив замок та з полиць холодильника таємно викрав: енергетичний напій «Revo» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 5 штук; енергетичний напій «Revo» зі смаком вишні в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 4 штук; слабоалкогольний напій «Shake Tequila Sombrero» в скляних пляшках об`ємом 330 мл., в кількості 2 штук; слабоалкогольний напій «Shake Sex on the beach» в скляних пляшках об`ємом 330 мл., в кількості 7 штук; слабоалкогольний напій «ShakeFragolino» в скляній пляшці об`ємом 330 мл., в кількості 2 штук; слабоалкогольного напою «Водка лимон» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 3 штук; слабоалкогольного напою «Бренді кофе» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 2 штук; слабоалкогольного напою «Shake Ice Baby» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 11 штук; слабоалкогольного напою «Shake Bora Bora» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 11 штук; слабоалкогольного напою «Shake Sex on the beach» в жерстяних банках об`ємом 500 мл., в кількості 12 штук.

Після чого ОСОБА_10 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3622 від 20.12.2022 вартість енергетичного напою «Revo» в жерстяній банці об`ємом 500 мл., в кількості 5 штук складає 229,60 грн.; енергетичного напою «Revo» зі смаком вишні в жерстяній банці об`ємом 500 мл.,в кількості 4 штук складає 183,68 грн.; слабоалкогольного напою «Shake Tequila Sombrero» в скляній пляшці об`ємом 330 мл., в кількості 2 штук складає 65,36 грн.; слабоалкогольного напою «Shake Sex on the beach» в скляній пляшці об`ємом 330 мл., в кількості 7 штук складає 228,76 грн.; слабоалкогольного напою «Shake Fragolino» в скляній пляшці об`ємом 330 мл., 2 штук складає 65,36 грн.; слабоалкогольного напою «Водка лимон» в жерстяній банці об`ємом 500 мл.,в кількості 3 штук складає 125,70 грн.; слабоалкогольного напою «Бренді кофе» в жерстяній банці об`ємом 500 мл., в кількості 2 штук складає 83,80 грн.; слабоалкогольного напою «Shake Ice Baby» в жерстяній банці об`ємом 500 мл., в кількості 11 штук складає 485,98 грн.; слабоалкогольного напою «Shake Bora Bora» в жерстяній банці об`ємом 500 мл., в кількості 11 штук складає 485,98 грн.; слабоалкогольного напою «ShakeSexonthebeach» в жерстяній банці об`ємом 500 мл., в кількості 12 штук складає 530,16 грн.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_11 завдано майнову шкоду на загальну суму 2484,38 грн.(дві тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 38 копійок ).

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 визначено шляхом часткового складання призначених покарань у виді 5 років і 8 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк відбуття покарання повністю зараховано покарання, відбуте частково за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 29.10.2024 року з 15 травня 2024 року до 28 жовтня 2024 року включно і з 29 жовтня 2024 року по 8 квітня 2025 року включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з дня ухвалення даного вироку з 09 квітня 2025 року.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на визначений судом іспитовий строк 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_10 і ОСОБА_7 по частині розміру витрат на залучення експерта, а саме з кожного:

- 377,56 грн. - вартість проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження».

- 377,56 грн. - вартість проведення судово-трасологічної експертизи.

- 858,1 грн. - вартість проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження».

- 1132,68 грн. - вартість проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження».

- 943,90 грн. - вартість проведення трасологічної експертизи за спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічне дослідження».

- 755,12 грн. - вартість проведення судово-трасологічної експертизи.

- 1887,8 грн. - вартість проведення судово-трасологічної експертизи.

В задоволенні позову відмовлено повністю.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючисьз вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України призначити покарання у виді штрафу розміром 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Виключити з резолютивної частини вироку при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання посилання на застосування ч. 4 ст. 70 КК України. Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 1 року позбавлення волі, від відбування якого його звільнено з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09.04.2025 стосовно ОСОБА_7 незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що як слідує з тексту оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України у жовтні 2022 року, тобто до ухвалення відносно нього вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024.

Разом із тим, встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок, визнав ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 162 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., а також за ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024 у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнив від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Однак, як слідує з вищенаведеного, суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання, невірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки оскаржуваним вироком обвинуваченому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., яке необхідно відбувати реально, а вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, який був ухвалений після вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, а тому, вказаний вирок відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» необхідно виконувати самостійно.

Таким чином, суд, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, більш суворим, призначеним цим вироком, застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не зазначивши про необхідність самостійного виконання вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відтак, прокурор вважає, що вказані порушення закону України про кримінальну відповідальність тягнуть за собою скасування вироку.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав позицію свого захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не заперечується, які і висновок суду про правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду за покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на визначений судом іспитовий строк 1 рік. Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України у жовтні 2022 року, тобто до ухвалення щодо нього вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024.

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуваний вирок визнав ОСОБА_7 винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначив покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, визначивши остаточне покарання ОСОБА_7 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024 у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнив від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Так, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими ч. ч. 1-3 даної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Відповідно до Постанови Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15.02.2021 справа № 760/26543/17, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що нележить відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.

Відтак, як слушно зазначає прокурор, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання, невірно застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки оскаржуваним вироком обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, яке необхідно відбувати реально, а вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, який був ухвалений після вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, а тому, відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначений вирок необхідно виконувати самостійно.

На підставі наведеного, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинненя менш суворого покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, більш суворим, призначеним цим вироком, застосував закон який не підлягає застосуванню та не зазначивши про необхідність самостійного виконання вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Вказану помилку, яку допустив суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, та на якій наголошував у своїй апеляційній скарзі прокурор, можливо усунути в апеляційному порядку шляхом зміни судового рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК. Підстав, передбачених ст. 420 КПК України, для ухвалення нового вироку, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 зміні в частині призначеного покарання, а саме, виключенню з вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року посилання суду на застосування ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання та прийняття рішення про самостійне виконання вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024 та вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку при призначенні ОСОБА_7 покарання посилання суду на застосування ч. 4 ст. 70 КК України.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2024, яким ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки та вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 09 квітня 2025 року, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4