ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1037/25
провадження № 1-кп/691/305/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження №0000096 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелена Діброва Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, місце реєстрації та місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 12 липня 2025 року о 12 годині 39 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції. Прибувши за адресою, близько 12 години 45 хвилин, поліцейським з РПП Сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУНП України в Черкаській області старшим сержантом поліції ОСОБА_5 було винесено електронну постанову від 12 липня 2025 року Серії ЕГА №1819448 щодо вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, яку роздрукував у двох примірниках та на яких, як уповноважена особа, поставив свій підпис відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 №1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» та яка відповідно до приміток ст.358 КК України є офіційним документом, що є підставою для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення та виникнення прав і обов`язків пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності. Після винесення та заповнення офіційного документу, а саме постанови від 12 липня 2025 року Серії ЕГА №1819448 під час її вучення особі, щодо якої постанову складено, ОСОБА_4 , діючи умисно, в особистих інтересах, з метою пошкодження офіційного документа та як наслідок, уникнення адміністративної відповідальності, під час ознайомлення із офіційним документом постановою по справі про адміністративне правопорушення, яка була складена в його присутності, умисно пошкодив його, шляхом розірвання, тим самим привів офіційний документ у стан непридатний для подальшого використання за цільовим призначенням.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України - умисне пошкодження офіційного документа, вчинене в особистих інтересах.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення, згідно обвинувального акту затвердженого прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , відповідно до ст.337 КПК України.

Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини, свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю і суду пояснив, що, дійсно, 12 липня 2025 року о 12 годині 39 хвилин, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , куди здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, при врученні йому постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, порвав її руками. Такі дії вчинив з особистих мотивів, оскільки не бажав бути притягнутим до адміністративної відповідальності і платити штраф. В подальшому протиправної поведінки допускати не буде, щиро кається у вчиненому, бажає стати на шлях виправлення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вбачає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку за ч.1 ст.357 КК України, знайшла своє підтвердження в здобутих та досліджених у ході розгляду кримінального провадження доказах, а тому є доведеною.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 , його вина у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, підтверджується й доказами добутими на досудовому слідстві і перевіреними в суді у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та перевірені у відповідності до вимог КПК України, а також оцінені судом згідно ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального проступку з кваліфікуючими ознаками - умисне пошкодження офіційного документа, вчинене в особистих інтересах, і кваліфікує його дії за ч.1 ст.357 КК України.

Статтею 1 КК України, Кримінальний Кодекс України визначає, що має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність, п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України».

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено за ч.1 ст.357 КК України до кримінальних проступків, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання;

- вимоги ст. 8 Конституції України, згідно якої в Україні діє принцип верховенства права і як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України;

- роз`яснення, наведені в п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо реалізації принципу законності, справедливості та індивідуалізації покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного;

- практику ЄСПЛ, зокрема: рішення «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року про те, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає співмірним, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд, бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 62 роки, осудний, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, не військовослужбовець Збройних Сил України, до лікаря-психіатра і лікаря-нарколога за медичною допомогою не звертався згідно довідки №01-03-06/964 від 22 липня 2025 року Комунального некомерційного підприємства "Городищенське медичне об`єднання" Городищенської міської ради Черкаської області, відповідно до характеристики з місця проживання характеризується посередньо, не конфліктний, від сусідів скарг не надходило, громадський порядок не порушує, участі в громадському житті міста не приймає, згідно вимоги УІАП в Черкаській області від 18 липня 2025 року про судимість до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає визнання вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З врахуванням вище наведеного, суд, приходить до переконання, що виправленню, перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, і на цьому не наполягають і учасники процесу, зокрема прокурор просив призначити покарання у виді штрафу, а обвинувачений повідомив, що згоден та має можливість його заплатити, остільки вбачає, що саме таке покарання є необхідним й достатнім та сприятиме попередженню вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, формуватиме у нього звичку законослухняної поведінки у житті, побуті, громадських місцях.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, і воно випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположених свобод» 1950 року.

Запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_4 на досудовому слідстві, як, і під час судового розгляду, не обиралися. Клопотання про обрання обвинуваченому запобіжних заходів до набрання вироком суду законної сили, до суду не подавалися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні №0000096 відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000096 маються у виді постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12 липня 2025 року Серії ЕГА №1819448 та DVD диск із відеозаписом від 12 липня 2025 року, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, та долю яких необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме, слід залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000096 протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370,373, 374,393 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.357 Кримінального Кодексу України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень із сплатою на користь Держави.

Запобіжні заходи стосовно ОСОБА_4 на час вступу вироку у законну силу, судом не обиралися.

Речові докази у кримінальному провадженні у виді постанови по справі про адміністративне правопорушення від 12 липня 2025 року Серії ЕГА №1819448 та DVD диск із відеозаписом від 12 липня 2025 року, які приєднано до матеріалів кримінального провадження, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0000096 протягом усього часу їх зберігання.

Виконання вироку суду покласти на орган з питань пробації Черкаський районний сектор №1 філії Державної Установи «Центр пробації» в Черкаській області.

Судове рішення, може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Городищенський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1