Номер провадження: 11-кп/813/2480/25
Справа № 522/8849/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Приморського районного суду міста Одеси від 09 липня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000553, внесеного до ЄРДР від 24 квітня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки України, яка має вищу освіту, працює медичним представником у ТОВ «ІЛТА», не заміжньої, яка має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено їй покарання у виді виправних робіт строком на 1 (один) рік, яке відбувати за місцем роботи останньої із відраховуванням в дохід держави десяти відсотків від заробітної плати, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Вироком також вирішені питання з цивільним позовом, речовими доказами, процесуальними витратами та заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що ОСОБА_8 23.04.2024 року, приблизно о 16 год. 10 хв., у світлий час доби, в умовах сухого дорожнього покриття та необмеженій видимості, керуючи технічно справним легковим автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала рух по лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Старосінна у Приморському районі м. Одеси з боку вул. Водопровідної в напрямку Привокзальної площі, на якій організовано односторонній рух та дорога мас три смуги для руху, які поділені наявною па проїзній частині дорожньою розміткою 1.5 згідно Правил дорожнього руху України.

При під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 га 5.38.2, а також дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, розташованому напроти будинку №1 по вул. Старосінна, перед яким у середній смузі руху зупинився автомобіль, водій ОСОБА_8 проявила злочинну недбалість, була не уважною і не стежила за дорожньою обстановкою, не зменшила швидкість руху та не зупинилася, продовжила рух та виїхала на пішохідний перехід, внаслідок чого у своїй лівій смузі руху, передньою правою частиною кузову автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перетинала проїжджу частину вул. Старосінна, по вказаному нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво по ходу руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості (закритий перелом нижньої гілки лівої лобкової кістки, закритий перелом V плеснової кістки правої стопи із задовільним станом уламків), з якими була доставлена КНП «Міська клінічна лікарня № 1» ОМР, де після надання допомоги була направлена на амбулаторне лікування.

Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів та могли бути отримані в умовах ДТІІ (контакту автомобіля, що рухається, з тілом пішохода 23.04.2024.) і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості).

Також під час досудового розслідування було встановлено, що у даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 регламентувалися вимогами п. 18.4 1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода належним виконанням вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля«Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , які не відповідали вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій ОСОБА_8 своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустила порушення вимог п. п. 2.3. (б), 18.4 Правил дорожнього руху України.

Зазначені дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в якій не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначення додаткового покарання, оскільки обвинувачена офіційно працевлаштована, її робота пов`язана з безпосереднім переміщенням автомобілем. Крім того, ОСОБА_8 характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, хворіє на онкологічне захворювання, раніше не судима, а кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні є необережним і нетяжким.

На підставі наведеного захисник просить вирок скасувати в частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один ) рік, ухвалити новий вирок в частині призначення додаткового покарання без застосування позбавлення права керувати транспортними засобами.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні захисник та обвинувачена підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її.

Прокурор вважала апеляційну скаргу сторони захисту необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.

Представник потерпілої заперечував проти апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Потерпіла про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.214-215) та не повідомила про поважні причини свого неприбуття, з клопотанням про відкладання судового засідання не зверталась.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржується, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти правильного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги сторони захисту в частині незгоди з призначеним обвинуваченій додатковим покаранням, колегія суддів зазначає наступне.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_8 основного покарання в апеляційній скарзі захисник не оскаржує, а лише порушує питання щодо можливості непризначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами за ч. 1 ст. 286 КК України.

Повертаючись до обставин справи, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваного вироку, призначив обвинуваченій ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

З такими висновками суду першої інстанції, погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.

Санкція ч. 1 ст. 286 КК України в редакції Закону №2617-VIII, який набрав чинності 01 липня 2020 року, встановлює, що суд може призначити одне з альтернативних основних покарань: 1) штраф від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 2) виправні роботи на строк до двох років, або 3) арешт на строк до шести місяців, або 4) обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Аналіз синтаксичної конструкції санкції свідчить про те, що основні покарання у виді штрафу, виправних робіт, арешту та обмеження волі відокремлені одне від одного сполучником «або» та комами, в той час коли додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом виділено окремою частиною речення.

Наявність цією коми між основними та додатковим покаранням утворює синтаксичний розрив, що технічно відокремлює передбачені законом основні покарання від самостійного нормативного припису про обов`язковість додаткового покарання.

Таким чином, в першій частині тексту санкції передбачено декілька альтернативних видів основних покарань, в той час коли друга частина тексту санкції (про позбавлення права керувати транспортними засобами) стосується усіх без винятку альтернативних основних покарань.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з висновком ВС викладеним у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 (справа № 404/7774/21, провадження № 51-3769км22), відповідно до якого: санкція ч. 1 ст. 286 КК встановлює, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є обов`язковим при призначенні будь-якого з альтернативних основних покарань, передбачених цією нормою.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції не мав правових підстав не призначати додаткове покарання, а обраний судом строк додаткового покарання є законним, обґрунтованим та повністю відповідає вимогам кримінального закону і принципу індивідуалізації покарання.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу сторони захисту, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, про можливість незастосування додаткового покарання є помилковими і спираються на хибне сприйняття закону і юридичної техніки, застосованої законодавцем з метою визначення норми, якою передбачена відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту (ч. 1 ст. 286 КК ).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість ухваленого вироку, та які є підставою для його скасування, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 370, 404, 405, 407-409, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду міста Одеси від 09 липня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000553, внесеного до ЄРДР від 24 квітня 2024 року, відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст.286 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4