КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа №133/1510/25

Провадження №1-кп/133/492/25

07.11.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачуваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 08.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області перебуває вказаний вище обвинувальний акт

Від прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, строком на 60 діб, оскільки строк тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, закінчується, однак не вбачається за можливе, що судовий розгляд буде завершений до закінчення такого строку. Прокурор вважає, що під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею враховані ризики, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме приймалось до уваги те, що підозрюваний (обвинувачений) вчинив тяжкий умисний злочин, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне; перебуваючи на волі він може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Стан здоров`я та вік дозволяють утримувати його під вартою.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо наявності ризиків, поклався на розсуд суду.

Захисник адвокат ОСОБА_5 щодо заявленого клопотання підтримала думку обвинуваченого, поклалась на розсуд суду.

Крім того, обвинувачений заявив усне клопотання про направлення запиту до відповідної організації щодо надання інформації про перетин держаного кордону потерпілою ОСОБА_6 , яке обґрунтував тим, що потерпіла знаючи про розгляд обвинувального акту до суду не з`являється.

Захисник вказане вище клопотання підтримав.

Прокурор поклався на розсуд суду.

Також в судовому засіданні посталено на обговорення питання про привід свідка ОСОБА_7 та накладення грошового стягнення на потерпілу ОСОБА_6 .

Захисник просила доставити свідка в судове засідання приводом, а на потерпілу накласти грошове стягнення.

Прокурор підтримав думку захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 10.04.2025 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався. Обґрунтованість підозри була встановлена слідчим суддею при постановленні вказаної ухвали. 06.05.2025 до суду був направлений обвинувальний акт щодо вказаної особи. Отже, суд вважає встановленою обґрунтованість підозри, як одну із обставин, що підлягає з`ясуванню. Так, на стадії підготовчого провадження суд не уповноважений перевіряти докази щодо обґрунтованості підозри, оскільки дослідження відповідних доказів здійснюється на подальших стадіях провадження. Разом з тим, у суду немає підстав вважати, що обґрунтованість підозри при обранні запобіжного заходу не була встановлена, оскільки відповідна ухвала слідчого судді не скасована судом вищої інстанції, та відомостей, які б обґрунтовували такі сумніви, суду надано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

З урахуванням положень ст. ст. 176-178 КПК України, суд виходить з того, що на момент розгляду клопотання ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними.

ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинення даного злочину (якщо його вина буде доведена), може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також наявний ризик того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у процесі розгляду цієї справи та не зможе запобігти наявним ризикам.

Відомостей, що вказують на неможливість тримання його під вартою, суду не надано.

Докази, що підтверджують неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду не надані.

Вказане свідчить про обґрунтованість клопотання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги стадію кримінального провадження, необхідність дотримання розумних строків кримінального провадження та приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу на строк 60 днів, з покладанням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

На підставі ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, суд визначає розмір застави, що, на думку суду, є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків, що передбачені КПК України.

Розглядаючи клопотання обвинуваченого про направлення запиту до відповідної організації щодо надання інформації про перетин держаного кордону потерпілою ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що задоволенню воно не підлягає, оскільки не обґрунтовано, що витребувані судом відомості мають значення для розгляду цієї справи, або є такими, що посприяють у здійсненні потерпілою своїх обов`язків.

Щодо накладення грошового стягнення на потерпілу, встановлено, що ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилася. Про причини своєї неявки до суду не повідомила.

За змістом ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КПК України якщо потерпілий не з`явився на виклик суду без поважних причин та не повідомив про причини свого прибуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 144 КПК України встановлено, що грошове стягнення накладається під час судового провадження ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

Згідно з ч.2 ст.146 КПК України під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання.

З урахування викладеного вище, оскільки потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася у судове засідання, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила про причини свого неприбуття, суд вважає необхідним накласти на неї грошове стягнення в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 3028 гривні, які стягнути на користь держави.

Встановлено, що у судове засідання не з`явився свідок ОСОБА_7 , хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать навні в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки; заяви будь-якого змісту від вказаного свідка на адресу суд не надходило. Причину неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 139 КПК України, до підозрюваного, обвинуваченого, свідка може бути застосовано привід, якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття.

Згідно зі ст. 140 КПК України, привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час. Рішення про здійснення приводу приймається: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора або з власної ініціативи, а під час судового провадження - судом за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 143 КПК, ухвала про здійснення приводу оголошується особі, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу. Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу.

У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу. Забороняється застосування заходів впливу, які можуть завдати шкоди здоров`ю особи, а також примушення особи перебувати в умовах, що перешкоджають її вільному пересуванню, протягом часу більшого, ніж необхідно для негайного доставлення особи до місця виклику. Перевищення повноважень щодо застосування заходів фізичного впливу тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Враховуючи те, що свідок ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена належним чином, суд не повідомила про причини свого неприбуття, що свідчить про ухилення від явки до суду, суд дійшов висновку про необхідність застосувати примусового приводу до свідка для їх допиту в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 139, 140, 143, 322, 325, 331, 334 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - з 07.11.2025 по 05.01.2026 включно.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 коп., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по батькові платника застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному у відповідній ухвалі, протягом її дії.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 05.01.2026 включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання обвинуваченого про направлення запиту до відповідної організації щодо інформації про перетин держаного кордону потерпілою ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Застосувати до потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , грошове стягнення у розмірі - 1 (один) прожитковий мінімум для працездатних осіб, що становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн., які стягнути на користь держави.

Роз`яснити потерпілій, що відповідно до положень ст.147 КПК України, вона має право на подання клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення суду, який її виніс у разі наведення обґрунтованих доводів про безпідставність накладення грошового стягнення.

Застосувати привід до свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої по АДРЕСА_2 , у судове засідання на 13 год. 10 хв. 11.12.2025.

Копію ухвали направити начальнику ВП №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області - для виконання.

В разі неможливості виконання приводу - надати до суду документи, що це підтверджують.

Ухвала про привід свідків втрачає свою дію після доставки свідків до суду в судове засідання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 ..

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Вінницького апеляційного суду в частині продовження строку запобіжного заходу.

Повний текст ухвали буде проголошено 11.11.2025 о 13:00.

Суддя ОСОБА_8