УХВАЛА

25.12.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

адвоката: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася із вказаним клопотанням, в якому послалася на те, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 22.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.12.2025 о 22 год. 25 хв. працівниками УПП в Житомирській області на стаціонарному блок-посту, розташованому на а/д Київ-Чоп, окружна дорога за м. Звягель, у зв`язку з можливим порушенням Правил дорожнього руху, а саме руху в лівій смузі при наявній вільної правої смуги працівниками УПП НПУ в Житомирській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зупинено автомобіль марки BMW 3-ї серії, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням керівника управління Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 , який рухався в напрямку м. Рівне. Під час виконання вимоги щодо надання для перевірки документів на право керування автомобілем та після ознайомлення із службовим посвідченням працівники УПП повідомили про перебування ОСОБА_7 в розшуку згідно відомостей бази ТЦК. В подальшому, незважаючи на наявність військово-облікових документів та посвідчення про відстрочку від призову на військову службу від 13.11.2025, яке є дійсним на весь строк проведення мобілізації, та ознайомлення ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з вказаними документами, останні запросили ОСОБА_7 та пасажира вказаного автомобіля начальника відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 до приміщення стаціонарного блок-посту, на що вони погодились. Незважаючи на наявність необхідного переліку чинних військо-облікових документів та прохання з`ясувати причину невідповідності у базі даних ТЦК відомостей щодо розшуку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 висловили вимогу про необхідність його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після цього, ігноруючи зауваження працівників Волинської обласної прокуратури ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо неправомірності дій працівників поліції та їх прохання діяти в межах чинного законодавства, зокрема шляхом складання протоколу затримання, ОСОБА_5 висловив у бік ОСОБА_7 погрозу застосування спецзасобу «кайданки» для доставки до РТЦК та СП, складання матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення та інформування по місцю роботи з метою настання для ОСОБА_7 негативних наслідків в подальшій роботі. Усвідомлюючи реальність погроз працівників поліції щодо застосування спецзасобів та примусового доставлення до приміщення РТЦК та СП, ОСОБА_7 погодився прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_1 на власному автомобілі, на що отримав відмову від працівників поліції. Незважаючи на підкорення неправомірним вимогам працівників поліції, останні обступивши ОСОБА_7 , тобто фактично перешкоджаючи йому у можливості вільно обирати напрямок руху, супроводили його до службового автомобіля марки «Renault Duster», після чого, у безпосередньому фізичному супроводі поліцейського, який знаходився поруч на задньому сидінні автомобіля, ОСОБА_7 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де без складання будь-яких документів щодо підстав затримання і доставки, всупереч власної волі, знаходився близько однієї години.

Згідно клопотання, 22.12.2025 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було виявлено і вилучено: мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Motorola» «IG 75» в прозорому чохлі, бодікамеру марки Motorola ВБ 400 № НОМЕР_2 , службове посвідчення працівника поліції № 0161575 на ім`я ОСОБА_5 .

Посилаючись на положення ст. 170 КПК України, завдання арешту майна та з метою забезпечення збереження речового доказу, проведення експертних досліджень та експертиз, прокурор просить накласти арешт на вищезазначене майно, а також позбавити їх володільця права відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, просила розглядати клопотання без її участі.

Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на мобільний телефон марки "Motorola" "IG75", який належить ОСОБА_9 , оскільки даний телефон не містить ніякої інформації крім особистої інформації його довірителя, яка до даного кримінального провадження немає жодного відношення, даний телефон не є знаряддям злочину, стосовно накладення арешту на бодікамеру марки Motorola ВБ 400 № 231408, службове посвідчення № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 не заперечував в цій частині клопотання.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 від 22.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

22.12.2025 в ході затримання ОСОБА_5 в нього виявлено та вилучено: мобільний телефон ОСОБА_5 марки «Motorola» «IG 75» в прозорому чохлі, бодікамеру марки Motorola ВБ 400 № 231408, службове посвідчення працівника поліції № 0161575 на ім`я ОСОБА_5 , що підтверджується змістом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 від 22.12.2025 року вказані речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000135.

З огляду на обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також те, що вилучене під час затримання майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Motorola» «IG 75» в прозорому чохлі, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; бодікамеру марки Motorola ВБ 400 № 231408; службове посвідчення працівника поліції №0161575 на ім`я ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1