Справа №567/1350/25
Провадження №1-кп/567/132/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.68 Конституції України, ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,2 Додатку №1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-701 «Про право власності на окремі види майна», п.п.3, 21 розділу X «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», яка затверджена наказом Міністерства оборони України №440 від 17.08.2017, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання і зберігання бойових припасів, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно 14.02.2024 (точного часу, дати та місця органом досудового розслідування не встановлено), перебуваючи поблизу міста Авдіївка Донецької області, в районах проведення активних бойових дій, незаконно придбав шляхом привласнення знайденого один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із маркуванням /107-123-75Т/, один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 із маркуванням /81-88 583-76-89/, два проміжні бойові патрони до стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45x39 із кулею та сталевим осердям (7Н10, 7Н10М), які для поставлення на облік у військову частину не здав, правоохоронні органи не повідомив, а навпаки вивіз із зони бойових дій за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де почав їх незаконно зберігати до 07.06.2025, коли у проміжок часу з 13 год. 45 хв. до 14 год. 43 хв. під час проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками відділення поліції №3 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області було виявлено та вилучено бойові припаси, а саме: один корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із маркуванням /107-123- 75Т/, один запал дистанційної дії УЗРГМ-2 із маркуванням /81-88 583-76- 89/, два проміжні бойові патрони до стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45x39, із кулею та сталевим осердям (7Н10, 7Н10М), які ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України винним себе визнав повністю.

Показав, що приблизно 14.02.2024, перебуваючи на позиціях армії рф біля м.Авдіївка Донецької області, під час бойових дій, знайшов ручну гранату Ф-1 з запалом та два патрони калібру 5,45 мм і вирішив їх забрати додому. Про дану знахідку нікого не повідомляв, в тому числі правоохоронні органи.

В подальшому перевіз ці патрони за своїм місцем проживання в с.Болотківці Рівненського району, де їх зберігав.

Зазначив, що 07.06.2025 пішов до магазину, що в с.Болотківці, взявши з собою зазначену гранату, де показав її знайомому, що побачили інші особи, які зателефонували до поліції.

Пояснив, що по приїзді працівників поліції добровільно видав їм зазначену гранату та два патрони.

У вчиненому щиро кається, обіцяє подібного не вчиняти.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчинених діянь, прокурор та обвинувачений вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України кваліфікуються як тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що він по місцю проживання відповідно із характеристикою виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області характеризується виключно позитивно. Також, при призначенні покарання судом враховується і те, що обвинувачений за місцем проходження військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_3 характеризується виключно позитивно.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» встановлено, що ОСОБА_4 під спостереженням у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З вимоги ДАІП НП України встановлено, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до статті 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, відсутні.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які його обтяжують та врахувавши дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується виключно позитивно, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

При цьому, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, прагне виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, а при призначенні йому покарання у виді реального позбавлення волі, він буде позбавлений можливості захищати Україну.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік.

Дане покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 10696 грн. 80 коп., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керується вимогами п.3 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується

Керуючись ст.100, 118, 122-124, 349, 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 10696 грн. 80 коп. витрат на проведення експертиз.

Речові докази по справі уламки ручної гранати Ф-1, залишки двох проміжний бойовий патронів до стрілецької вогнепальної зброї калібру 5,45x39, змив з поверхні корпусу ручної гранати Ф-1, змив з поверні запалу УЗРГМ-2, які зберігаються в камері схову речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області після набрання вироком законної сили знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1