Провадження № 11-сс/4808/461/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

розглянувши в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про злочин від 24 жовтня 2025 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою слідчого судді від 17 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення передбачені ч.4 ст.185, ч.1 ст.129, ст.ст.194, 162, 186 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_7 від 24.10.2025, подана до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, не містила відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, 25 листопада 2025 року ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, як помилкову. В апеляційній скарзі зазначив, що не отримав повний текст оскаржуваної ухвали. Просив надати йому повний текст ухвали та матеріали справи для ознайомлення.

Прокурор та ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином. Зокрема ОСОБА_7 отримав судову повістку 04 грудня 2025 року, про що поставив особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.36).

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим проведення судового розгляду за відсутності прокурора та заявника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст.396 КПК України, окрім іншого, апеляційна скарга має містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначених обставин не викладено, проте зазначено, що апелянт не отримав повний текст оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.403 КПК України, до початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

З метою надання ОСОБА_7 можливості реалізувати право доступу до правосуддя, апеляційний суд прийняв його апеляційну скаргу та надав час для ознайомлення з матеріалами справи та доповнення апеляційної скарги.

Проте, ОСОБА_7 зазначене право не реалізував, для ознайомлення зі справою до суду не з`явився та апеляційну скаргу до початку апеляційного розгляду не доповнив.

Після надходження до апеляційного суду матеріалів справи, було встановлено, що повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді (а.с.22-26) виготовлений у строки передбачені законом та вручено ОСОБА_7 25 листопада 2025 року, про що свідчить його власноручна розписка (а.с.28).

Таким чином, апелянт мав реальну можливість скласти апеляційну скаргу з дотриманням вимог ст.396 КПК України та доповнити її у відповідності до ст.403 КПК України.

Згідно діючого кримінального процесуального законодавства та усталеної практики ЄСПЛ, суд має забезпечити учасникам справи можливість реалізувати їх процесуальні права, а особи є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений діючим законодавством.

Зазначене є однією із загальних засад кримінального провадження та передбачене у ст.26 КПК України.

Крім того, частина 3 зазначеної норми права передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_7 не містить обґрунтування апеляційних вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, викладеного у Постанові Великої палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульований Положенням «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно із пунктом 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають тільки ті заяви чи повідомлення, які містять в собі достатні відомості про кримінальне правопорушення, що підтверджують реальність події, яка відбулася, а право внесення відомостей про кримінальне правопорушення, про яке повідомляється заявником, належить виключно реєстраторам Єдиного реєстру досудових розслідувань, які самостійно визначають обсяг і зміст відомостей, здійснюють вибір кваліфікуючих ознак та даних, які необхідно внести відповідно до вимог Реєстру на підставі заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, а також його фабулу та правову кваліфікацію.

Слідчий суддя в повній мірі врахував наведені вимоги діючого кримінального процесуального законодавства та встановив, що 24 жовтня 2025 року ОСОБА_7 подав заяву до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з заявою про злочин, в якій просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст.185, ч.1 ст.129, ст.ст.194, 162, 186 Кримінального кодексу України (а.с. 5). Заявник повідомляє про вчинення військового злочину солдатами Збройних Сил України, а саме, самовільне захоплення його житла за адресою: АДРЕСА_1 , а також пошкодження належного йому майна.

Проте, слідчий суддя дійшов висновків, що заява не містить достатніх ознак вчинення кримінальних правопорушень. Зокрема відсутні фактичні дані, що за адресою зазначеною в заяві ОСОБА_7 мав житло чи володів іншим нерухомим майном.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав обставин, що підтверджують твердження апелянта про помилковість оскаржуваного судового рішення.

Проаналізувавши наведені норми права та встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 17 листопада 2025 року про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 24 жовтня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_4