Провадження №1-кп/512/52/25
"19" листопада 2025 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

представника потерпілої за призначенням адвоката ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні у режимі відеоконференціі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку Easycon;

представника Служби у справах дітей Савранської селищної ради ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Саврань, Подільського району, Одеської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.09.2025р. за №0000131, по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Полянецьке, Савранського району, Одеської області, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженої, на утриманні має двох малолітніх дітей 2020 і 2022 року народження, тимчасово непрацюючої, яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , без реєстрації місця проживання, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2025р. приблизно о 22год. 40хв., знаходячись на літній терасі розважального закладу «Прем`єра», який розташований в селищі Саврань по вул.Центральна, 19, Подільського району, Одеської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, вступила в словесну суперечку з неповнолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , в ході якої у неї виник протиправний умисел, спрямований на спричинення останній тілесних ушкоджень невизначеного обсягу.

Реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в той же день і час, знаходячись на літній терасі розважального закладу «Прем`єра», діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, нанесла кулаком правої руки один удар в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинила їй тілесне ушкодження у вигляді синця на верхньому віці лівого ока, яке не являється небезпечним для життя, а має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів та за цим критерієм згідно з п.п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995р. №6, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме: у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вручено ОСОБА_4 29.09.2025р..

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

17.11.2025р. представником потерпілої ОСОБА_5 за дорученням для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 12.11.2025р. №2845 адвокатом ОСОБА_7 була подана через систему «Електронний суд» позовна заява про відшкодування потерпілій моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в якій він просив, виходячи з огляду на вік його підзахисної, а також глибини її душевних страждань у зв`язку з протиправними діями обвинуваченої відносно неї, стягнути з обвинуваченої на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 10000грн. (а.с.32-33).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, підтвердила всі обставини вчинення нею вказаного кримінального правопорушення та дала пояснення, аналогічні до фабули обвинувачення. У вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена щиро кається, запевнила суд, що в подальшому не вчинятиме правопорушень, а також попросила суд не досліджувати матеріали кримінального провадження, так як повністю визнає свою винуватість. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 обвинувачена не визнає, посилаючись на важкий матеріальний стан, відсутність роботи, а також на те, що у неї на утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, яких вона виховує самостійно.

Представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 та законний представник потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні просили призначити обвинуваченій покарання відповідно до вимог чинного законодавства, на суворому покаранні не наполягали, цивільний позов підтримали та просили його задовольнити.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї винуватості в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також враховуючи те, що вона та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, тому учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються; з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, у зв`язку з чим суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України провів скорочений судовий розгляд даного кримінального провадження.

З огляду на зазначене, суд вважає, що докази, які зібрані стороною обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, є належними, допустимими і достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні міри покарання для обвинуваченої суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке в силу ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, всі обставини кримінального провадження, а також дані про особу обвинуваченої.

Як особа ОСОБА_4 проживає без реєстрації в селищі Саврань, Подільського району, Одеської області, неодружена, на утриманні має двох малолітніх дітей 2020 та 2022 року народження (а.с.49, 50); працездатна, але постійної роботи не має, на обліку в Центрі зайнятості як безробітна не перебуває; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Савранська лікарня» Савранської селищної ради Одеської області не перебуває (а.с.51, 52), раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.53); визнає свою винуватість, висловлює жаль з приводу вчиненого, щиро кається у вчиненому, а також виражає готовність підлягати кримінальній відповідальності.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 згідно з п.1 ч.1 та ч.2 ст.66 КК України, суд відносить визнання нею своєї винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення вперше.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, що передбачені ч.1 ст.67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (п.13 цієї частини).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді штрафу, що буде необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується ч.3 ст.23 ЦК України, згідно якої якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №752/17832/14-ц від 15.12.2020р. суд зазначив, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума моральної шкоди є занадто великою. Справедливою сумою відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди, яка є більш ніж достатньою для розумного задоволення її потреб і не призведе до безпідставного збагачення, суд вважає 2000,00грн., які слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої.

Речові докази та процесуальні витрати, що передбачені ст.118 КПК України, у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.50, 53, ч.ч.1, 2 ст.65, п.1 ч.1 ст.66, п.13 ч.1 ст.67, ч.1 ст.125 КК України, ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510,00грн. (п`ятсот десять грн.).

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , не застосовувались.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , моральну шкоду в сумі 2000грн. (дві тисячі грн.).

В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою або її захисником в частині, що стосується інтересів обвинуваченої, потерпілою або її представником, законним представником у частині, що стосується інтересів потерпілої, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, а також прокурором в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду (65078, м.Одеса, вул.Івана та Юрія Лип, 24-а) шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.393, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України (ч.2 ст.394 цього Кодексу).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору (ч.6 ст.376 КПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області ОСОБА_1