Єдиний унікальний номер №538/857/25
Провадження по справі №1-кп/538/153/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2025 року за № 0000112, за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 лютого 2025 року за № 0000116 та за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2025 року за № 0000088, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарі, Миргородського району Полтавської області, є громадянином України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст.308, ч. 1 ст. 384 КК України,

учасники справи:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

його захисник-адвокат - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

І. Історія провадження.

01 травня 2025 року на адресу Лохвицького районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000112від 25 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 02 травня 2025 року вказаний обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26 травня 2025 року.

12 травня 2025 року на адресу Лохвицького районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000116 від 28 лютого 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 308 КК України, та ухвалою суду від 14 травня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 26 травня 2025 року.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 26 травня 2025 року об`єднано вказані матеріали кримінальних проваджень № 0000112від 25 лютого 2025 року та 0000116 від 28 лютого 2025 року, і призначено їх судовий розгляд на 22 липня 2025 року.

Поза тим, 09 липня 2025 року на адресу Лохвицького районного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000088 від 04 липня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 11 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0000088 від 04 липня 2025 року на 22 липня 2025 року.

22 липня 2025 року ухвалою Лохвицького районного суду призначено судовий розгляд кримінального провадження №0000088 від 04 липня 2025 року на 22 липня 2025 року.

Ухвалою Лохвицького районного суду від 22 липня 2025 року об`єднано, зазначені, матеріали кримінальних проваджень № 0000112від 25 лютого 2025 року, №0000116 від 28 лютого 2025 року та № 0000088від 04 липня 2025 року та призначено об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 308, ч. 1 ст. 384 КК України до судового розгляду.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

25 лютого 2025 року о 13 годині 02 хвилин, ОСОБА_3 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи протиправно, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаходячись на відкритій лісовій місцевості в с. Токарі Миргородського району Полтавської області, а саме поблизу русла річки «Артополот» з правої сторони від автодороги Т-1705 сполучення с. Токарі - м. Гадяч, де розміщені канальні сейсмічні кабелі на лінії 1208 пікет 5307, геологорозвідувальної мережі ТОВ «Ентерпрайз ЛТД», де шляхом зняття проводів руками, від`єднав акумулятор живлення марки «Ritar DC 12-80 (12V80AH/20HR)», після чого забрав вказаний акумулятор та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Ентерпрайз ЛТД» матеріальних збитків.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/4850-ТВ від 03.03.2025 ринкова вартість акумулятора живлення чорного кольору марки «Ritar DC 12-80 (12V80AH/20HR)» на момент проведення експертизи 03.03.2025, становила 3 466 грн. 67 коп.

В результаті викрадення ОСОБА_3 вищевказаного акумулятора живлення потерпілій стороні ТОВ «Ентерпрайз ЛТД» завдано матеріальних збитків на суму 3 466 грн. 67 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

До того ж, 3 ОСОБА_6 , будучи зареєстрованим та тривалий час фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на обліку у лікаря - нарколога в КНП «Лохвицька міська лікарня», маючи залежність від вживання опіоїдних наркотичних засобів та знаходячись на програмі замісної підтримуючої терапії препаратом метадон з 03.06.2022, дізнавшись про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримуючої терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, які на ній перебувають, 02.08.2023 вирішив незаконно придбати додатково будь-яку кількість наркотичних засобів з метою їх подальшого неконтрольованого особистого використання та для здійснення своєї мети вирішив порушити вимоги Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, затвердженого наказом MOЗ № 200 від 27.03.2012, яким вcтaнoвлeнo, що ocoбa пoвиннa отримувати лікування тільки в одному закладі охорони здоров`я, та заволодіти наркотичними засобами шляхом шахрайства, звернувшись до будь-якого іншого медичного закладу, який здійснює програму замісної підтримуючої терапії, не за місцем свого проживання.

Для реалізації свого злочинного умислу, 02.08.2023 в денну пору доби, 3 ОСОБА_7 , діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, наказу MOЗ «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів» № 200 від 27.03.2012, мaючи yмиceл, cпpямoвaний на нeзaкoннe заволодіння наркотичним засобом, a саме синтетичним препаратом опійної групи метадону, з метою незаконного отримання наркотичного засобу та його привласнення для власних потреб шляхом шахрайства, ігноруючи норми, встановлені нормативно-правовими актами, які регламентують надання допомоги наркозалежним особам, звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький р-н., вул. Харківське Шосе, буд. 53, літ.А), де на прийомі у лікаря - психіатра перед включенням його до лікування iз використанням препаратів замісної підтримувальної терапії 3 ОСОБА_7 повідомив недостовірну інформацію про те, що в інших закладах охорони здоров`я він не отримує лікування замісної підтримувальної терапії, після чого підписав Інформовану згоду на участь у замісній підтримувальній терапії iз застосуванням препарату метадон, уклав Угоду про надання медичних послуг, a також підписав Інформаційний лист хворого або особи, яка здійснює за ним догляд, про правила поводження з препаратами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, недопущення їх використання не за медичним призначенням.

B Угоді про надання медичних послуг ОСОБА_3 умисно зазначив, що на момент звернення до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське Шосе, буд.53, літ.А) не перебуває на лікуванні в іншому закладі охорони здоров`я, де йому призначено наркотичні та психотропні лікарські засоби, зобов`язавшись при цьому під час лікування у даному закладі не звертатись на лікування в інші медичні заклади, з метою призначення йому наркотичних та психотропних лікарських засобів. Тим самим ОСОБА_3 приховав своє лікування у КНП « Лохвицька міська лікарня», де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування за програмою замісної підтримувальної терапії, тобто ввів в оману лікаря- психіатра Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕД СТРІМ», в результаті чого 02.08.2023 незаконно отримав наркомісткий препарат « Метадон» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, тa почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні наркотичним засобом, шляхом шахрайства, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 308 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи на обліку у лікаря - нарколога y KHП «Лохвицька міська лікарня» та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МЕД СТРІМ», 14.08.2023 вирішив незаконно придбати додатково будь-яку кількість наркотичних засобів з метою їх подальшого неконтрольованого особистого використання та для здійснення своєї мети вирішив порушити вимоги Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів, затвердженого наказом MOЗ № 200 вiд 27.03.2012, яким вcтaнoвлeнo, що ocoбa повинна отримувати лікування тільки в одному закладі охорони здоров`я, та заволодіти наркотичними засобами шляхом шахрайства, повторно звернувшись до будь-якого іншого медичного закладу, який здійснює програму замісної підтримуючої терапії, не за місцем свого проживання.

Для реалізації свого злочинного умислу, 14.08.2023 в денну пору доби, ОСОБА_3 , діючи всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995

та Наказу МОЗ «Про затвердження Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів» № 200 вiд 27.03.2012, мaючи yмиceл, cпpямoвaний на нeзaкoннe заволодіння наркотичним засобом, a саме, синтетичним препаратом опійної групи метадону, з метою незаконного отримання наркотичного засобу та його привласнення для власних потреб, шляхом шахрайства, ігноруючи норми, встановлені нормативно-правовими актами, які регламентують надання допомоги наркозалежним особам, діючи повторно, звернувся до відділення № 1 TOB «Медичний центр «КВІНМЕД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де на прийомі у лікаря-психіатра у вказаному медичному закладі приховав своє лікування у KHП «Лохвицька міська лікарня» та в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МЕД СТРІМ», де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря-психіатра відділення № 1 TOB «Медичний центр «КВІНМЕД», в результаті чого 14.08.2023 заключив договір пацієнта замісної підтримуючої терапії та повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат «Метадон» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Крім того, 29.08.2023, в денну пору доби, ОСОБА_3 , повторно звернувся до КНП «Лохвицька міська лікарня» (м. Лохвиця, вул. Незалежності, 4), де на прийомі у лікаря-психіатра у вказаному медичному закладі приховав своє лікування у TOB «МЕД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське Шосе, буд. 53, літ.А) та у відділенні № 1 TOB « Медичний центр « КВІНМЕД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря-психіатра КНП «Лохвицька міська лікарня», в результаті чого 29.08.2023 повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат «МЕТАФІН ІС» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Крім того, 05.09.2023, в денну пору доби, ОСОБА_3 , повторно звернувся до TOB «МЕД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське Шосе, буд. 53, літ.А), де на прийомі у лікаря - психіатра у вказаному медичному закладі знову приховав своє лікування у КНП «Лохвицька міська лікарня» (м. Лохвиця, вул. Незалежності,4) та у відділенні № 1 ТOB «Медичний центр « КВІНМЕД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря-психіатра TOB «МЕД CTPIM», в результаті чого 05.09.2023 повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат «Метадон» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Крім того, 09.10.2023, в денну пору доби, 3 ОСОБА_7 , повторно звернувся до відділення № 1 TOB «Медичний центр «KBIНМEД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де на прийомі у лікаря-психіатра у вказаному медичному закладі знову приховав своє лікування y KHП «Лохвицька міська лікарня» (м. Лохвиця, вул. Незалежності,4) та у TOB «MEД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське Шосе, буд. 53, літ.А), де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря- психіатра відділення № 1 TOB «Медичний центр «КВІНМЕД», в результаті чого 09.10.2023 повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат «Метадон» в кількості 50 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1,25 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Крім того, 16.10.2023, в денну пору доби, ОСОБА_3 , повторно звернувся до ТOB «МЕД СТРІМ» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул.Харківське Шосе, буд. 53, літ.А), де на прийомі у лікаря- психіатра у вказаному медичному закладі знову приховав своє лікування у КНП « Лохвицька міська лікарня» (м.Лохвиця, вул. Незалежності,4) та у відділенні № 1 TOB « Медичний центр «КВІНМЕД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря-психіатра TOB « МЕД СТРІМ», в результаті чого 16.10.2023 повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат « Метадон» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Крім того, 18.10.2023, в денну пору доби, ОСОБА_3 , повторно звернувся до КНП «Лохвицька міська лікарня» (м. Лохвиця, вул.Незалежності,4), де на прийомі у лікаря-психіатра у вказаному медичному закладі знову приховав своє лікування у TOB «МЕД CTPIM» (ідентифікаційний код 44236396, м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське Шосе, буд. 53, літ.А) та у відділенні № 1 TOB «Медичний центр «КВІНМЕД» (м. Київ, вул. Харківське шосе, буд. 49, прим.121), де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби та він фактично отримував необхідне лікування, тобто ввів в оману лікаря-психіатра КНП «Лохвицька міська лікарня», в результаті чого 18.10.2023 повторно отримав для самостійного прийому в умовах створеного стаціонару вдома наркомісткий препарат «МЕТАФІН ІС» в кількості 40 таблеток, кожна з яких містить діючу речовину - наркотичний засіб метадон масою 25 мг, загальна маса наркотичного засобу метадон у яких становила 1 грам, та почав реально ними розпоряджатися, тобто особисто вживав їх без мети збуту.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні наркотичним засобом, шляхом шахрайства, вчиненому повторно, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 308 KK України.

Поза тим, ОСОБА_3 , 19 червня 2025 року в період часу з 16 год. 49 хв. по 17 год. 16 хв., перебуваючи у приміщенні кабінету № 27 відділення поліції № 2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Гоголя, 19, м.Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, ознайомившись із процесуальними правами та обов`язками свідка, та відповідно до ст. 65 КПК України набувши статус свідка у кримінальному провадженні №0000327 від 18.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, під час допиту, проведеного слідчим СВ ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 , маючи умисел на дачу завідомо неправдивих показань, діючи умисно та протиправно, надав органу, що здійснює досудове розслідування, завідомо неправдиві показання, а саме про те, що 13 червня 2025 року він не перебував повторно разом із своїм знайомим ОСОБА_9 у чагарниках поблизу вул. Сулицька в м. Лохвиця, Миргородського району Полтавської області, де 18 червня 2025 року було знайдено тіло останнього, а також про те, що інші особи на вказаному місці разом із ОСОБА_9 не знаходилися, що не відповідає дійсності.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 384 КК України, а саме надав органу, що здійснює досудове розслідування, завідомо неправдиві показання свідка.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 308, ч. 1 ст. 384 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальних актах, які відповідають дійсності. Надав суду відповідні показання, згідно яких підтвердив вчинення в умовах запровадженого на території України воєнного стану таємного викрадення чужого майна, належного потерпілому ТОВ «Ентерпрайз ЛТД», чим завдав останньому майнової шкоди на

загальну суму 3 466 грн. 67 коп., яка повністю ним відшкодована, шляхом повернення викраденого.

Принагідно надав показання щодо вчинення ним умисних діянь, що виразилися у заволодінні наркотичними засобами, шляхом шахрайства.

Також, пояснив суду, що ним було надано органу, що здійснює досудове розслідування, завідомо неправдиві показання свідка.

До вчинених ним кримінальних правопорушень ставиться критично, щиро розкаюється у вчиненому.

Просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Зазначив, що вважає недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень за ч.4 ст.185, ч.ч. 1,2 ст.308 та ч.1 ст.384 КК України, оскільки такі ним не оспорюються. Одначе, підтримав позицію свого захисника щодо дослідження деяких письмових доказів, у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, зокрема, протоколу слідчого експерименту без відеозаписів та висновку товарознавчої експертизи.

Показання обвинуваченого є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 просив врахувати обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням. Не заперечував щодо призначення його підзахисному додаткового покаранння у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, строком на 2 (два) роки.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, втім подав до суду заяву, в якій зазначив, що в зв`язку з повним відшкодуванням завданих матеріальних збитків та відсутністю будь яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, просив судовий розгляд вказаного кримінального провадження проводити без його участі.

Прокурор підтримав обвинувальні акти щодо вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.ч. 1,2 ст. 308, ч. 1 ст. 384 КК України. Просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим за ч.4 ст.185, ч.ч. 1,2 ст.308 та ч.1 ст.384 КК України, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують обвинуваченого. Не оспорив фактичні обставини вчинення вказаних кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. До того ж, погодився з позицією захисника обвинуваченого щодо дослідження деяких письмових доказів, у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, зокрема, протоколу слідчого експерименту без відеозаписів та висновку товарознавчої експертизи. Просив призначити обвинуваченому покарання, за вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.ч. 1,2 ст.308 та ч.1 ст.384 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, строком на 2 роки без конфіскації майна. До набрання вироком законної сили обрати судом ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

ІV.Інші докази на підтвердження встановлених судом обставин кримінального правопорушення.

З протоколу слідчого експерименту від 14.03.2025 та додатків у виді ілюстративних таблиць до нього, проведеного старшим слідчим слідчого відділення Відділення поліції №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 , за участі обвинуваченого ОСОБА_3 та понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , судом встановлено, що слідчу дію було проведено з метою перевірки і уточнення відомостей, які встановленні в ході проведення допиту підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 05.03.2025 щодо обставин викрадення акумулятора живлення в с.Токарі, Миргородського району (а.с. 112-119).

Згідно висновку експерта №СЕ-19/117-25/4850-TB від 03.03.2025 судом встановлено, що ринкова вартість бувшого у використанні акумулятора живлення чорного кольору марки «Ritar DC12-80 (12V80AH/20HR)», на час проведення експертизи (03.03.2025), становила 3 466,67 грн. (три тисячі чотириста шістдесят шість) гривень 67 копійок (а.с. 78-84).

V. Мотиви суду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутих обвинувачень, а саме: за частиною 4 статті 185, частинами 1,2 статті 308, частиною 1 статті 384 КК України відповідно до обвинувальних актів згідно вимог ст.337 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку інших учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Слід зазначити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій. Повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст.349 КПК України (позиція ККС ВС, висловлена у постанові від 02 лютого 2021 року, справа № 640/4713/19, провадження № 51-2155км 20).

У відповідності до сформованого об`єднаною Палатою ККС ВС в постанові від 16 вересня 2024 року, (справа № 444/870/22, провадження № 51-2989кмо23), висновку щодо правозастосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України: Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у

вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК України.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково (постанова ККС ВС від 17 грудня 2020 року, справа № 426/14810/18, провадження № 51-2486км20).

Оскільки, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначених кримінальних правопорушень, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному є доведена повністю.

Оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Суд переконаний, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано:

-за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в період дії воєнного стану;

- за ч.1 ст. 308 КК України, як заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства;

- за ч.2 ст. 308 КК України, як заволодіння наркотичним засобом шляхом шахрайства, вчиненому повторно;

- за ч.1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиве показання свідка.

VІ. Призначення покарання.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання призначене судом має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час, згідно зі ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Враховується, що за ступенем тяжкості згідно положень ст.12 КК України (в редакції на час вчинення відповідного кримінального правопорушення) вчинені кримінальні правопорушення, передбачені: - ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.308, ч.2 ст.308 КК України, є тяжкими злочинами, а кримінальне правопорушення, передбачена ч.1 ст.384 КК України, є кримінальним проступком.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодуванням потерпілому завданих матеріальних збитків.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь представника органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої вбачається, що існує високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. Орган з питань пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також враховуючи судом особу винного, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра не перебуває, розлучений, має одну неповнолітню дитину та батьків похилого віку, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний, беручи до уваги висновок органу пробації про високий ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства та високий ризик вчинення повторного ним правопорушення, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів не можливе без ізоляції його від суспільства, тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі із призначенням додаткового покаранння у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, без конфіскації майна. Також, обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно взяти під варту в залі суду для забезпечення виконання вироку в умовах воєнного стану, оскільки враховуючи особливості його життєдіяльності, дуже високі ризики, що перебуваючи на волі він вчинить нове кримінальне правопорушення чи ухилятиметься від правосуддя.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Щодо речових доказів

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Долю речових доказів суд вирішує керуючись положеннями ст. 100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат

Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні становлять 4 377 грн. 45 коп. за проведення судової трасологічної та судової товарознавчої експертиз.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 349, 366-371, 373-376, ч.15 ст.615 КПК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст.308 та ч.1 ст.384 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

-за ч.1 ст. 308 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ч.2 ст. 308 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, строком на 2 (два) роки без конфіскації майна;

-за ч.1 ст. 384 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, строком на 2 (два) роки без конфіскації майна.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_3 під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання рахувати з дня взяття під варту - 04 листопада 2025 року.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Після набрання вироком законної сили речові докази в справі:

- акумулятор живлення чорного кольору марки «Ritar DC12-80 (12V80AH/20НК)» - переданий під схорону розписку представнику ТОВ «Ентерпрайз ЛТД» - повернути потерпілому ТОВ «Ентерпрайз ЛТД»;

- кросівки марки «Climacool» чорного кольору, поміщені до сейф пакунку НПУ №FPS6007274, опечатані та передані до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №2 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Миргородський район, м. Лохвиця, вул. Гоголя, 19 - знищити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати за проведення судової трасологічної та судової товарознавчої експертиз у розмірі 4 377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 45 копійок.

На вирок протягом тридцяти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області.

При цьому, відповідно до положень ч.2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя ОСОБА_13