ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно останнього (ЄРДР №0000265 ),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2025 року в задоволенні клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено. Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді застави у розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором не надано докази про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому прийшов до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим обрав даний запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою. Вважає, що слідчим суддею не прийнято до уваги те, що відсутні ризики, які дають підстави вважати, що наявні обставини, які зазначені в ч.1 ст.177 КПК України. Посилається на необґрунтованість підозри, притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень. Також вважає, що розмір застави є надмірним.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, прокурора та слідчого, які заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Приписами ст. 177 КПК України регламентовано, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 419 КК України; недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, аніж застава, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Під час розгляду матеріалів кримінального провадження встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 від 02 квітня 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 419 КК України.

Як убачається з матеріалів провадження, 11 листопада 2025 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 419 КК України.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя в цілому мотивував своє рішення.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді застави погоджується і апеляційний суд.

Слідчий суддя правильно врахував дані про особу підозрюваного, спосіб життя підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень і дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання апеляційного суду, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 та запобігти встановленим ризикам.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_9 , даних про його особу, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкості вчинених інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що відповідним та достатнім розміром застави є 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 12 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно останнього без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді