У Х В А Л А

09 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , вивчивши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР),

у с т а н о в и в:

1.08.12.2025 до слідчого судді Вищого антикорупційного суду (далі - слідчий суддя, ВАКС) надійшла скарга ОСОБА_2 , зі змісту якої вбачається, що 28.12.2025 вона звернулася до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень старшим слідчим в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 та іншими особами. Заявник стверджувала, що станом на день подання скарги відомості за її заявою до ЄРДР внесені не були.

2.З огляду на це, ОСОБА_2 просила зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості за її заявою від 28.12.2025, розпочати досудове розслідування щодо вчинення кримінальних правопорушень старшим слідчим в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , іншими особами за попередньою правовою кваліфікацією - ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 384, ч. 3 ст. 387 Кримінального кодексу України (далі - КК).

3.Згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 08.12.2025 справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

4.Судовому розгляду скарги передує процесуальна діяльність слідчого судді, метою якої є належна організація та ефективне проведення її розгляду. Ознайомившись зі скаргою та додатками до неї, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги, з огляду на таке.

5.У заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 28.11.2025 заявник зазначала про те, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві (далі - ТУ ДБР, розташоване у місті Миколаєві), здійснюється досудове розслідування у кп № 0002399 від 11.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК.

6.Водночас 15.10.2025 старший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 виніс ряд шаблонних постанов про закриття кп № 0002399 від 11.10.2024 та кп № 0002614 від 30.10.2024, у зв`язку із встановленою відсутністю у діянні голови Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , працівників цього ж суду, посадових осіб ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області та Миколаївської окружної прокуратури складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК, які надалі були скасовані ухвалами слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2025 у справі № 489/2168/25 та від 20.11.2025 у справі № 489/2278/25.

7.Окрім цього, заявник покликалася на те, що 24.04.2025 до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшли листи від ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, за підписом старшого слідчого ОСОБА_3 із додатками: копією заяви ОСОБА_2 від 26.08.2024 про вчинення злочину; копією клопотання ОСОБА_2 від 11.04.2025; копією заяви ОСОБА_2 про вчинення злочину від 12.09.2024, на підставі яких розпочато досудові розслідування у кп № 0002399 та кп № 0002614.

8.Тому суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , підпорядковані їй особи - співучасники злочину за ч. 2 ст. 364 КК, 24.04.2025, не набувши офіційного статусу сторони кримінального провадження та не маючи законних підстав для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 221 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та відкриття матеріалів згідно зі ст. 290 КПК, отримали безпосередньо від старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 копії деяких матеріалів досудового розслідування у кп № 0002614 та кп № 0002399.

9.Також заявник зазначала, що старший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 свідомо не забезпечив збереження доказів та їх виїмку в межах двох кримінальних проваджень, що перебувають, зокрема, у розпорядженні посадових та службових осіб Новоодеського районного суду Миколаївської області, СВ ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області та Новоодеському відділі Миколаївської окружної прокуратури, які мають безперешкодний доступ до них та змогу знищувати речові докази і документи, вносити у них зміни та створювати штучні докази, тобто здійснив: (1) свідоме розголошення таємниці досудового розслідування, не забезпечивши проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, зокрема ДСА України, ДП «Інформаційні судові системи», службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК; (2) сприяв співучасникам злочину, з якими мав позапроцесуальні відносини, в одночасному закритті 15.10.2025 кп № 0002399 та кп № 0002614 при повній бездіяльності процесуальних прокурорів, на підставі завідомо неправдивих показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що заявник вважає місцевою круговою порукою, зловживанням владою та службовим становищем. Цими діями, на переконання заявника, було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 387 КК.

10.Окрім цього, мотивами вчинення низки злочинів за ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 397 КК, зокрема, службових підроблень офіційних документів - ухвали слідчої судді Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 у справі № 482/1782/23, датованої заднім числом 15.08.2023, а постановленої 26.12.2023, був сплив строків досудового розслідування у кп № 0000250, який закінчився 17.08.2023, тоді як сторона обвинувачення за цих умов втратила процесуальну можливість вчиняти будь-які процесуальні дії та приймати процесуальні рішення, складати та подавати клопотання до суду, повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів, складати обвинувальний акт та направляти його до суду на розгляд.

11.На переконання заявника, допитана як свідок голова Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 ввела слідчих ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, в оману, надавши завідомо неправдиве показання свідка органу, що здійснює досудове розслідування, з корисливих мотивів, з метою приховання вчинення нею злочинів в умовах воєнного стану, як посадовою та службовою особою - суддею, за сприяння підпорядкованих їй осіб - працівників апарату Новоодеського районного суду Миколаївської області, в інтересах та за співучасті співробітників правоохоронних органів - органу досудового розслідування СВ ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області та процесуальних прокурорів Миколаївської окружної прокуратури, зокрема, прокурора, який здійснював процесуальне керівництво, ОСОБА_5 в межах виділеного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000250, що має ознаки вчинення іншого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК та стало підставою для закриття кп № 0002399.

12.Тобто у поданій заяві ОСОБА_2 окрім обставин ймовірного вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК, стосовно постановлення слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 ухвали від 15.08.2025 у справі № 482/1782/23, що є предметом досудового розслідування у кп № 0002399, також покликалася на ймовірне подальше вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 397 КК, відомості про які спільно із уже розслідуваними фактами за ч. 2 ст. 364 КК вона просила НАБУ внести до ЄРДР.

13.Водночас слідчим суддею установлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кп № 0002399 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК, щодо законності дій судді Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , працівників цього суду, посадових осіб ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, Миколаївської окружної прокуратури під час розслідування кп № 0000250 та прийняття у ньому процесуальних рішень, зокрема розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування та постановлення ухвали від 15.08.2023 у справі № 482/1782/23, що підтверджується копією ухвали слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 24.11.2025 у справі № 489/2168/25.

14.Тобто відомості щодо ймовірного вчинення суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області ОСОБА_4 , працівниками цього суду, посадовими осіб ВП № 6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, Миколаївської окружної прокуратури кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК, уже є предметом досудового розслідування у кп № 0002399, яке наразі триває.

15.Ба більше, питання про внесення цих відомостей до ЄРДР заявник ОСОБА_2 уже неодноразово порушувала перед різними слідчими органами з подальшим оскарженням їх бездіяльності, за наслідками чого ухвалювалися судові рішення, зокрема: (1) ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09.09.2024 у справі № 761/32022/24, якою зобов`язано уповноважену особу ДБР внести до ЄРДР відомості на підставі заяви ОСОБА_2 про вчинення злочину від 26.08.2024 за аналогічною кваліфікацією - ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 397 КК. На виконання цієї ухвали розпочато досудове розслідування у кп № 0002399; (2) ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.09.2024 у справі № 991/9276/24, якою відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР за ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 397 КК (за аналогічних обставин); (3) ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.10.2024 у справі № 757/42209/24-к, якою зобов`язано уповноважену особу Головного слідчого управління Національної поліції України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_2 від 12.09.2024 за аналогічною кваліфікацією - ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 374, ч. 3 ст. 382, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 397 КК. Ці обставини підтверджуються інформацією із Єдиного державного реєстру судових рішень.

16.Отже, ОСОБА_2 просила детективів НАБУ внести до ЄРДР відомості, які уже були предметом судового контролю та за фактами яких (ст. 364 КК) наразі здійснюється досудове розслідування іншим органом - ТУ ДБР, розташованим у місті Миколаєві, у кп № 0002399.

17.Згідно зі ст. 7 КПК, серед основних засад кримінального провадження передбачено забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Її зміст розкривається у ст. 24 цього ж Кодексу, відповідно до якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Тому у ній встановлено спосіб реалізації відповідного права. Він врегульований, зокрема, Главою 26 КПК.

18.Положеннями зазначеної глави унормовано дії слідчого судді у випадку виникнення обставин, які перешкоджають здійсненню судового розгляду скарги. До таких слід віднести повернення скарги, відмову у відкритті провадження за скаргою та закриття провадження. Однак поза межами правового регулювання Глави 26 КПК знаходиться інститут реагування на можливі зловживання процесуальними правами учасниками кримінального провадження.

19.У таких випадках КПК рекомендує застосовувати загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. До них належить, зокрема, засада доступу до правосуддя, яка полягає у тому, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи у розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

20.Так, принцип верховенства права у кримінальному провадженні, а також кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК). Відповідно до практики ЄСПЛ, одним із основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно із якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто остаточності рішення суду у спірних правовідносинах. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (рішення у справі Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95, 28.11.1999, § 61, 62).

21.Водночас не може залишитися поза увагою те, що ОСОБА_2 використовує інструменти судового захисту прав учасників кримінального провадження із тим, щоб ініціювати чергове кримінальне провадження в НАБУ за тими ж самими фактами, що уже розслідуються іншим органом досудового розслідування.

22.КПК не передбачено багаторазове (повторне) внесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення, у зв`язку чим у разі самостійного припинення уповноваженою особою бездіяльності, яка оскаржується, провадження за скаргою підлягає закриттю (абз. 2 ч. 2 ст. 305 КПК).

23.Водночас КПК не визначено, яке рішення належить ухвалити слідчому судді у ситуації багаторазового (повторного) оскарження особою бездіяльності уповноважених суб`єктів щодо невнесення відомостей до ЄРДР за різними по даті подання, але подібними за змістом заявами про одне й те саме кримінальне правопорушення, яка (бездіяльність) вже була предметом судового контролю, за наслідками чого суд неодноразово ухвалював судові рішення про зобов`язання уповноваженого суб`єкта розпочати досудове розслідування та ці судові рішення були виконані таким суб`єктом.

24.З огляду на викладене вище, слідчий суддя змушений проаналізувати дії ОСОБА_2 на наявність у них ознак зловживання процесуальними правами.

25.Під зловживанням правом в теорії права класично розуміють дії: (1) переважним мотивом яких є заподіяння шкоди; (2) здійснення яких є абсолютно нераціональним з огляду на відсутність будь-якого законного інтересу у здійсненні права, або ж його здійснення завдає шкоди іншому; (3) право реалізується з ціллю, відмінною від тієї, для якої воно існує.

26.Слідчий суддя враховує, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (ухвала Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к). Використання цього інституту прослідковується в практиці Конституційного Суду України (далі - КСУ), який вказав, що повторне звернення до КСУ тієї самої особи з клопотанням щодо перевірки того самого положення закону України на відповідність тим самим положенням Конституції України, свідчить про зловживання правом на подання конституційної скарги (ухвала Першої колегії суддів Першого сенату КСУ від 09.07.2018 № 213-1(І)/2018).

27.Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 10.11.2025 у справі № 278/2203/15-к звертає увагу на те, що положення КПК України на відміну від інших процесуальних кодексів хоча і не містять серед засад кримінального провадження неприпустимість зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права. З огляду на загальні засади, зловживання, зокрема, можна визначити як дію або бездіяльність при реалізації учасником кримінального провадження своїх процесуальних прав без мети досягнення правомірного результату і всупереч змісту та призначенню цих прав, спрямовані на перешкоджання виконання завдань кримінального провадження. Отже, гарантовані процесуальним законом права не повинні використовуватися недобросовісно, як інструмент для зловживання і перешкоджання досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

28.ЄСПЛ також оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви (ч. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ). До одного із випадків зловживання правом на подання заяви ЄСПЛ відносить подання явно сутяжницької заяви або такої, що позбавлена реальної мети. Так, вважається зловживанням те, коли заявник неодноразово подає до Суду сутяжницькі та явно необґрунтовані заяви, аналогічні заяві, яку він подавав раніше і яку вже було визнано неприйнятною (M. v. The United Kingdom; Philis v. Greese).

29.Слідчий суддя ураховує, що відповідно до п. 5 Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів та зловживання владою, яка прийнята Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН № 40/34 24.11.1985, до жертв слід ставитися із співчуттям та поважати їх гідність; вони мають право на доступ до механізмів правосуддя і якнайшвидшу компенсацію за завдану нею шкоду відповідно до національного законодавства.

30.Слід зазначити, що особи, які вважають себе потерпілими від кримінальних правопорушень, не повинні чинити дії, які спрямовані на досягнення цілей відмінних, від цілей компенсації заподіяної шкоди, притягнення до відповідальності винних осіб. Подання однотипних скарг, заяв про вчинення кримінальних правопорушень із тим, щоб штучним чином збільшити кількість кримінальних проваджень, в яких здійснюється досудове розслідування одних і тих же обставин (із незначними відмінностями у переліку осіб, які є фігурантами вчинення кримінального правопорушення, або ж у кримінально-правовій кваліфікації), слідчий суддя сприймає як відсутність наміру домогтися реалізації своїх прав як потерпілого, здійснювати ефективну процесуальну взаємодію із органом досудового розслідування, яка була б спрямована як на відшкодування заподіяної шкоди, так і притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

31.Однак ОСОБА_2 не набула статусу потерпілого, оскільки відомості, викладені у заяві, не пов`язані з вчиненням кримінального правопорушення щодо неї. Тому вона є заявником, а не потерпілою.

32.Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу, що ураховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК та завдання кримінального провадження, у разі наявності судового рішення щодо аналогічного предмета оскарження, наступні скарги цієї особи з приводу бездіяльності такого уповноваженого суб`єкта за аналогічними заявами та клопотаннями щодо тих самих вимог не можуть бути предметом повторного судового розгляду. Натомість багаторазове подання до слідчого судді скарг особою, права якої вже захищені судом, свідчать про очевидне зловживання заявником своїми процесуальними правами.

33.Кримінальним процесуальним законом передбачено процесуальний механізм реагування на зловживання правом на відвід, який полягає в тому, що у випадках, коли повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (ч. 4 ст. 81 КПК).

34.На переконання слідчого судді, такий механізм є релевантним до ситуації правозастосування під час розгляду цієї скарги. Правильність такого підходу підтверджується й приписами інших галузей права. Наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.

35.З наведених мотивів, враховуючи мету норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК та завдання кримінального провадження, в разі наявності судового рішення про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про певне кримінальне правопорушення за заявою особи, то наступні скарги цієї особи з приводу бездіяльності уповноваженого суб`єкта за заявою щодо того ж самого кримінального правопорушення не можуть бути предметом повторного судового розгляду. Багаторазове подання до слідчого судді скарг особою, права якої вже захищені судом, може свідчити про зловживання нею правом на подання скарги, що має наслідком повернення скарги.

36.Тому скаргу адвоката ОСОБА_2 у частині невнесення відомостей про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК, належить повернути із цих підстав, оскільки ці обставини уже є предметом досудового розслідування у кп № 0002399.

37.Щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 397 КК, які, на переконання заявника, були вчиненні під час досудового розслідування кп № 0002399, слідчий суддя зазначає таке.

38.У кримінальному процесуальному праві підсудність характеризується як розмежування повноважень судів щодо розгляду справ. Визначити підсудність означає вказати, який суд буде розглядати справу.

39.У сучасному кримінальному судочинстві застосовується підсудність у трьох розрізах: територіальна, інстанційна, предметна.

40.З огляду на положення абз. 2 ч. 1 ст. 32 КПК ВАКС здійснює кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності ВАКС.

41.Відповідно до частин 1, 2 ст. 33-1 КПК ВАКС підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК. Слідчі судді ВАКС здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності ВАКС відповідно до частини першої цієї статті.

42.У примітці до ст. 45 КК визначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

43.Тобто кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 397 КК не належать до предметної підсудності ВАКС.

44.Тому відсутні підстави для визначення підсудності скарги ВАКС у частині бездіяльності щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 376-1, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384, ч. 2 ст. 397 КК.

45.Отже, наведені ОСОБА_2 у заяві обставини щодо ймовірних кримінальних правопорушень не вказують на існування підстав, визначених ч. 5 ст. 216 КПК, а тому подана нею скарга у цій частині є непідсудною ВАКС.

46.Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

47.Ураховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у цій частині скаргу також належить повернути.

Керуючись статтями 369-372, 375, 376 КПК, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, що полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньповернути.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК.

Слідчий суддя ОСОБА_7