ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1359/25 Номер провадження 11-сс/814/681/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 липня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 та застосовано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новаки, Лубенського району, Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 12.06.2024 Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 259 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном 60 днів з 25 липня 2025 року по 22 вересня 2025 року включно, без визначення застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні в період іспитового строку нетяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме неповнолітнього члена сім`ї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, має молодий вік та задовільний стан здоров`я, неодружений, військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, джерела його доходів не відомі, на даний час проживає один без реєстрації, за місцем проживання характеризується негативно, що вказує на відсутність соціальних зв`язків які б забезпечували його явку до слідчого та суду. Крім того, підозрюваний перешкоджав кримінальному провадженню, оскільки не з`явився на виклик слідчого до ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для проведення слідчого дії, а також після вручення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`явився в судове засідання на виклик слідчого судді.

Також, враховуючи, що кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням фізичного насильства відносно неповнолітньої дитини, слідчий суддя прийшов до висновку, що відсутні підстави для визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є сумнівною та необґрунтованою, оскільки доказом вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є винятково показання дитини, яка перебуває під впливом матері із якою у підозрюваного погіршилися відносини, що може бути причиною у зв`язку із якою дитина надала правоохоронцям неправдиву інформацію.

Також вказує, що підозрюваним було озвучено свою версію подій які сталися, але яка не була перевірена стороною обвинувачення взагалі, хоча ОСОБА_7 висловив готовність пройти допит з використанням комп`ютерного поліграфа («детектора брехні») з метою доведення правдивості наведеної саме ним версії, оскільки вважає, що його обмовили.

Крім того зазначає, що ризики, які наведені судом є перебільшеними, а не визначення підозрюваному застави судом, невиправдано суворим рішенням суду.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки повний текст ухвали отримав лише 12 серпня 2025 року

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 не підтримали апеляційну скаргу захисника. Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення слідчого судді залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що захисник ОСОБА_9 не був обізнаний про мотиви прийнятого рішення та звернувся з апеляційною скаргою в межах 5-ти днів, коли він зміг ознайомитися із повним текстом оскаржуваної ухвали, зазначену обставину пропуску строку на апеляційне оскарження колегія суддів вважає поважною, а тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Як вбачається із клопотання слідчого, в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 за № 0000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 22 березня 2025 року близько 17 год 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у лісосмузі біля домогосподарства по АДРЕСА_1 , в результаті раптово виниклих неприязних відносин до своєї падчерки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_11 схопив лівою рукою за ліву руку останню та поклав її на верхню частину пня, після чого тримаючи в правій руці сокиру наніс один удар гострою металевою частиною сокири по другому пальцю лівої кисті потерпілої.

В результаті протиправних та умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 заподіяні наступні тілесні ушкодження: ампутація нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті, рани 2, 3 пальців лівої кисті, які могли утворитися від одноразової дії рублячого предмету, яким також міг бути удар сокирою та по ступеню тяжкості оцінюються тільки у своїй сукупності та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися у порушенні вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та спричиненні потерпілій ОСОБА_11 , яка є його падчеркою, середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за відсутності ознак систематичності, вчинив домашнє насильство у формі фізичного насильства.

30.06.2025 о 17 годині 51 хвилина старшим слідчим СВ Миргородського РВП за погодженням із прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

04.07.2025 старший слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке 25.07.2025 було задоволено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обгрунтованість підозри доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02.04.2025; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_11 у порядку ст. 225 КПК України від 16.04.2025; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_12 у порядку ст. 225 КПК України від 16.04.2025; висновком судово-медичного експерта № 157 від 30.04.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.04.2025; протоколом пред`явлення для впізнання речей малолітній потерпілій ОСОБА_11 від 20.06.2025; протоколом пред`явлення для впізнання речей малолітньому свідку ОСОБА_12 від 20.06.2025; додатковим висновком судово-медичного експерта № 250 від 25.06.2025.

Вказані докази є достатніми для того, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому дії.

В той же час, їх оцінка з приводу достатності та допустимості для доведення вини підозрюваного не проводиться, оскільки дане питання вирішується судом при розгляді справи по суті.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які колегія суддів вважає доведеними, а саме: підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та неповнолітню потерпілу у кримінальному провадженні, враховуючи усвідомлення можливого призначення передбаченого законом покарання у випадку доведеності його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні в період іспитового строку нетяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме неповнолітнього члена сім`ї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, має молодий вік та задовільний стан здоров`я, неодружений, військовослужбовець, який самовільно залишив військову частину, джерела його доходів не відомі, на даний час проживає один без реєстрації, за місцем проживання характеризується негативно, що вказує на відсутність соціальних зв`язків які б забезпечували його явку до слідчого та суду. Крім того, перешкоджав кримінальному провадженню, оскільки не з`явився на виклик слідчого до ВП № 3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області для проведення слідчого дії, а також після вручення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`явився в судове засідання на виклик слідчого судді.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

Отже, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

З приводу можливості визначення підозрюваному застави необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В даному випадку, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства щодо малолітньої потерпілої з використанням сокири, а тому слідчим суддею правильно не визначено заставу останньому, оскільки підозрюваний несе виключну суспільну небезпеку.

Таким чином обставин, які б переконали у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов слідчий суддя, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

З огляду на викладене, ухвала слідчого судді є законною та належним чином вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_9 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити та поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 липня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4