Провадження №1-кп/523/1425/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УРКАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого (підсудного) - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 від 09.02.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, зі середньою освітою, неодруженого; військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді пиляра лісопильного відділення взводу інженерних конструкцій інженерної роти інженерно-технічного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, не має реєстрації на території Україні, до затримання тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 12.08.2025 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.5 ст.407 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, покарання не відбуте,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України;

У С Т А Н О В И В:

09.02.2025, приблизно о 10:40 годин, підсудний ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді пиляра лісопильного відділення взводу інженерних конструкцій інженерної роти інженерно-технічного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, перебуваючи неподалік під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , з мотивів особистих неприязних стосунків, які раптово виникли в ході конфлікту з раніше незнайомим ОСОБА_9 , в користуванні якого знаходиться транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» в кузові сірого кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , що був припаркований біля зазначеного будинку, вирішив знищити автомобіль шляхом підпалу.

Реалізуючи прямий умисел на знищення чужого майна шляхом підпалу, підсудний ОСОБА_8 , діючи умисно і усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою помсти, відкривши пластикову пляшку з розчинником для фарби і лаку всередині, наніс її зміст легкозаймистої речовини на задню ліву частину зазначеного вище транспортного засобу (осередок пожежі), у зоні розміщення кришки багажника та бампера, яку підпалив за допомогою наявної у нього запальнички, в результаті чого автомобіль загорівся та зазнав пошкоджень, а вказаний підсудний з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Внасілдок наведених умисних протиправних дій підсудний ОСОБА_8 пошкодив майно - автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» в кузові сірого кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 , заподівши останній матеріальну шкоду в розмірі 93680 гривень.

Потерпіла ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляду справи без її участі, у зв`язку з чим і з урахуванням позиції інших сторін процесу, суд з метою дотримання розумності строків вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутності вказаної потерпілої.

Підсудний ОСОБА_8 повністю визнав свою провину за висунутим обвинуваченням, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, а будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, що в цілому відповідає наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення.

Так, підсудний ОСОБА_8 в суді пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставинах, він обурившись відмовою і образою раніше незнайомого йому чоловіка надати доступ до під`їзду №3 будинку №2 по вул.Владислава Бувалкіна в м.Одесі, він вирішив помститися і підпалити автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat», на якому вказаний чоловік під`їхав до зазначеного під`їзду. Дочекавшись допоки той зайде до під`їзду та знайшовши неподалік пляшку з розчинником, він наніс розчинник на частини автомобіля з лівої задньої сторони, після чого підпалив його і з місця злочину зник. Через деякий час, його зупинили працівники поліції неподалік від того ж місця, де повідомили про його фіксування камерами відео спостереження та на їх запитання «Чи його це робота?», він відповів ствердно. Будучи військовослужбовцем ЗСУ, в період з 19.07.2023 року по дату його затримання 09.02.2025 перебував у статусі військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, в зв`язку з чим був засуджений за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.5 ст.407 КК України. У скоєному підпалі автомобіля кається, просить суворо не карати та вияви намір приєднатися в майбутньому до складу підрозділів ЗСУ.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, окрім показів підсудного, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, отримавши покази підсудного ОСОБА_8 , судом встановлено, що вказаний підсудний своїми умисними діями вчинив умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій зазначеного підсудного за ч.2 ст.194 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.194 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає, зокрема, за умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд призначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), зарахувавши в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 у розглядуваному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер, обставини, спосіб і наслідки вчиненого ним діяння за ст.194 КК України, яке в силу ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності, що мало місце під час дії воєнного стану в Україні, а також судом ураховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації, викладена у відповідній заяві позиція потерпілої ОСОБА_10 з цього приводу та наявність у неї матеріальних претензій до підсудного, стан здоров`я і характеризуючі останнього дані.

Так, з матеріалів судового провадження та досудової доповіді вбачається, що підсудний ОСОБА_8 свою провину за висунутим обвинуваченням визнав; є засудженим за вироком суду від 12.08.2025 і раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів; не має місця реєстрації на території України, але забезпечений місцем тимчасового проживання в м.Чорноморськ, де мешкає без реєстрації (з висновків досудової доповіді органу пробації); за відомостями бази даних Національної поліції протягом 2024 року неодноразово притягався до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень; на обліку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР, КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР та у лікаря-психіатра КНП «Чорноморська лікарня» не перебуває, але з 2018 року значиться на обліку лікаря-нарколога останнього з перелічених КНП у зв`язку з вживанням наркотичних засобів та має певні захворювання (з досудової доповіді - туберкульоз та гепатит С); з 19.07.2023 будучи військовослужбовцем ЗСУ самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , де характеризується негативно, як недисциплінована та схильна до зловживання алкогольними напоями особа; офіційно не працевлаштований і за місцем утримання в ДУ Одеський слідчий ізолятор характеризується позитивно.

Сукупність наведених обставин свідчить про стійку схильність підсудного ОСОБА_8 до протиправної поведінки, про небажання встати на шлях виправлення та займатися суспільно-корисною працею в умовах складного для держави часу - воєнного стану, про його ухилення від виконання військового і конституційного обов`язку із захисту Вітчизни та систематичне нехтування правилами правоврегульованої поведінки в суспільстві, про відсутність у підсудного критичного ставлення до скоєного, що у свою чергу обумовлює висновок про неможливість його виправлення в умовах суспільства.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом у розглядуваному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування та прокурором в суді, у якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , визначено щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Як слідує з п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Проте, з наведеною вище позицією сторони обвинувачення суд погодитися не може, оскільки в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження підсудний ОСОБА_8 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування певний час на волі, з моменту вчинення інкримінованого діяння заподіяну потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду - не відшкодував, а згідно з правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2019 року у справі №674/1608/17, від 07.04.2021 року у справі №263/15605/17).

Втім, відомості, які б доводили факт щирого каяття підсудного ОСОБА_8 та його активного сприяння розкриттю злочину, мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження та надані до суду під час судового розгляду, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або принаймні у намаганні відшкодувати завдані потерпілій матеріальні збитки, його активного сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину (на кшталт видачі знарядь чи засобів вчинення злочину), протягом розгляду кримінального провадження сторонами процесу суду не надано і матеріали судової справи таких даних не містять.

Попри те, слід зауважити, що як вбачається з матеріалів розглядуваного кримінального провадження та показів допитаного в суді підсудного ОСОБА_8 , викриття його діяльності відбулося не у зв`язку з осудом ним своєї поведінки та з`явленням до поліції із зізнанням чи намаганням виправити виниклу ситуацію, а внаслідок своєчасно вжитих правоохоронним органом відповідних оперативно-розшукових (слідчих) заходів (його зупинки і викриття за допомогою камер відеоспостереження).

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_8 , суд відносить визнання ним своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, у кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, з дотриманням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер, наслідки і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, характеризуючі дані підсудного ОСОБА_8 , комплексність яких обумовлюють неможливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України в цілому погоджується з висловленою під час судових дебатів пропозицією прокурора з цього приводу та доходить висновку про доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах строку, встановленого санкцією ч.2 ст.194 КК України, з призначенням остаточного покарання за правилами ч.4 ст.70 цього Кодексу та з урахуванням вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.08.2025 року, яке належить відбувати реально у кримінально-виконавчій установі, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В силу вимог ст.72 КК України та ураховуючи термін попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_8 у розглядуваному кримінальному провадженні з часу його затримання в порядку ст.208 КПК України 09.02.2025 року до дати ухвалення цього вироку, суд вважає, що означений термін підлягає зарахуванню до строку призначеного за цим вироком покарання вказаному підсудному за правилами, передбаченими у наведеній нормі закону.

Питання щодо арешту майна та долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує за правилами ст.ст.174, 100 КПК України, а щодо процесуальних витрат - в порядку ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.91-92, 100, 124, 126, 127-129, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

В порядку ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.08.2025, шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_8 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

З огляду на ст.ст.63, 72 КК України, строк відбування покарання засудженим ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто з 09.02.2025 до дня ухвалення цього вироку, зарахувавши термін його попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання у співвідношенні одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

На виконання ст.174 КПК України, після набрання вироком законної сили, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді від 11.02.2025 на: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» в кузові сірого кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; фрагменти післяпожежного сміття з середньої частини бампера, фрагменти після пожежного сміття з поверхні асфальту з-під бамперу автомобіля, марлевий тампон зі змивом, а також мобільний телефон марки «ASTRO» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім-картою оператора «Водафон» НОМЕР_6 , - скасувати.

В силу ст.100 КПК України, після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні:

-зразок рідкої крові та крові на марлі ОСОБА_8 , залишки змиву з пластикової пляшки, які запаковані до різних паперових конвертів та зберігаються в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція 0257 від 27.05.2025), а також об`єкти дослідження, які упаковані до полімерних сейф-пакетів №№6138732, 6138734, 6138731,6138733 та змив з пластикової пляшки (об№2), які зберігаються в камері схову цього ж ВП (квитанція 0216), - знищити;

-цифровий носій інформації із записами камер відеоспостереження будинку №2 по вул.Владислава Бувалкина в м.Одесі, які зберігаються в матеріалах досудового розслідування, - залишити зберігати у означених матеріалах;

-автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» в кузові сірого кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку ОСОБА_9 , - вважати повернутим за належністю;

-фрагменти післяпожежного сміття з середньої частини бампера, фрагменти післяпожежного сміття з поверхні асфальту з-під бамперу автомобіля, марлевий тампон зі змивом, - знищити, а мобільний телефон марки «ASTRO» в корпусі чорного кольору, imei: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , з сім-картою оператора «Водафон» НОМЕР_6 , який зберігається в камері схову ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (квитанція 0215), - повернути за належністю власникові.

Згідно зі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні, за проведення експертних досліджень, в сумі 30244 гривень (6367,20+15918,00+7959,00), - стягнути в повному обсязі із засудженого ОСОБА_8 .

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_8 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - для виконання, в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1