ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6866/22 Номер провадження 11-кп/814/687/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000865 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави 30 квітня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

06 серпня 2021 року приблизно о 20 год 00 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи біля господарського приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, у ході виниклої сварки, на ґрунті виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_10 два удари в голову металевим предметом, схожим на металевий лом, внаслідок чого завдав потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку.

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і вичерпанням можливості їх отримання.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд під час ухвалення вироку взяв до уваги показання потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , але неналежним чином оцінив показання ОСОБА_8 , ОСОБА_14 оскільки вони є близькими родичами обвинуваченого, не надав жодної оцінки показанням свідка ОСОБА_15 .

При цьому поза увагою суду залишилося те, що свідок ОСОБА_11 є рідним братом потерпілого, разом з ним того вечора прийшов на чужу територію домоволодіння вчиняти протиправні дії щодо зміни замка на чужому об`єкті нерухомого майна. Також ОСОБА_13 надавав суду суперечливі та неправдиві показання, які суперечать показанням потерпілого та свідка ОСОБА_11 , плутався в наданих показаннях. Сторона захисту вважає, що вказаний свідок не був очевидцем подій.

Показання свідка ОСОБА_12 , яка не бачила самої події, суд безпідставно зазначив у вироку на підтвердження вини обвинуваченого.

Неналежно також оцінено висновок судово медичного експерта №1007 від 18.10.2021, у якому не зазначено де саме знаходиться тілесне ушкодження, спричинене ударом металевим предметом у лобну частину голови. Під час огляду лікарем не було виявлено жодного тілесного ушкодження, навіть набряків. Щодо удару в шийний відділ хребта, то експерт зазначив, що наявність тілесного ушкодження у вказаній ділянці тіла не підтверджується.

Тому висновок експерта не доводить вини ОСОБА_8 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Неналежно суд оцінив і показання потерпілого ОСОБА_10 , який зазначав, що він з братом, взявши спецзасоби та травматичну зброю приїхали на АДРЕСА_1 , щоб перешкодити ОСОБА_14 полагодити замок, тобто фактично заволодіти чужим майном, гаражем. Підтвердженням заволодіння майном є судова справа №554/13959/22.

Вважає, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 не перебували на місці події, місце перебування цих свідків за допомогою оператора мобільного зв`язку, не встановлено.

Не допитані працівники охоронної фірми Явір, які прибули на місце події та були присутні фактично з початку конфлікту, не долучено жодного відео з камер працівників правоохоронної фірми. Відсутні будь-які речові докази по справі.

Вважає, що суд неналежно оцінив рапорт дізнавача Полтавського РУП ОСОБА_17 від 14.07.2022, довідку з 1-ї МКЛ м. Полтави та висновок експерта № 380 від 17.05.2022 щодо наявності тілесних ушкоджень в учасників події.

При цьому звертає увагу, що якби в суді було доведено вину ОСОБА_8 в нанесенні ушкоджень ОСОБА_10 , то ці дії були в межах необхідної оборони, що виключає його відповідальність. Перевищення меж необхідної оборони за встановлених обставин не буде.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним.

Не визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 надав суду показання, що тривалий час між ним, його матір`ю ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_10 тривали судові спори щодо будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 06.08.2021 приблизно о 20 год 00 хв, він прибув до цього господарського приміщення на прохання матері, яка повідомила, що ОСОБА_10 зі своїм братом ОСОБА_11 встановлювали нові замки на вхідні двері та ворота до гаражного приміщення. Приїхавши, він побачив, що останні та незнайомий чоловік вже встановлювали незаконно замки на дверях, а тому він висловив свої заперечення з цього приводу. У розмові ОСОБА_10 та ОСОБА_11 почали бити його та матір, розпилили їм в обличчя газовий балончик. Він не завдавав тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , металевого лома при собі не мав. У ОСОБА_10 були відсутні тілесні ушкодження, а тому висновок судового медичного експерта є недостовірним.

Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_10 06 серпня 2021 року приблизно о 20 год 00 хв, він прибув до господарського приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ., де зберігалися належні йому інструменти, з братом ОСОБА_11 , щоб встановити нові замки на вхідні двері та ворота до гаражного приміщення. Приїхавши, він побачив біля вхідних дверей до гаражного приміщення ОСОБА_14 та незнайомого чоловіка, який тримав у руках інструменти. Підійшовши до цього чоловіка, він повідомив, що вони будуть встановлювати свої замки, а ОСОБА_14 почала телефонувати до свого сина ОСОБА_8 . Коли вони почали встановлювати замки, то під`їхав ОСОБА_8 , вчинив сварку та накинувся на нього і його брата ОСОБА_11 з металевим предметом, схожим на лом та вдарив ним його у задню частину голови, від чого він втратив свідомість. Надалі він проходив курс стаціонарного лікування з приводу струсу головного мозку.

Обставини події потерпілим було відтворено під час слідчого експерименту 09.11.2021.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_11 , який відтворив події під час слідчого експерименту 12.04.2022.

Такі показання потерпілого та свідка ОСОБА_11 також підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які бачили як ОСОБА_8 металевим предметом наніс удар в голову ОСОБА_10 , а потім кинувся на його брата ОСОБА_11 та почав його душити. Після бійки ОСОБА_16 бачив у ОСОБА_10 тілесні ушкодження на голові у вигляді гематоми.

Свідок ОСОБА_13 відтворив механізм нанесення ОСОБА_8 удару в голову ОСОБА_10 металевим предметом, схожим на лом.

Наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень підтверджується картою виїзду швидкої медичної допомоги № 817 від 06.08.2021, відповідно до якої на місце пригоди о 21 год 16 хв 06 серпня 2021 року виїжджала бригада лікарів на виклик до ОСОБА_10 , поставлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, відповідно до виписки з медичної картки № 4671, ОСОБА_10 був доставлений 06 серпня 2021 року до неврологічного відділення 1 МКЛ м. Полтави з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку.

Відповідно до листка непрацездатності серії АЛБ № 224575 слідує, що ОСОБА_10 перебував на стаціонарному лікуванні з 06.08.2021 по 11.08.2021.

Також висновком судового медичного експерта № 1007 від 18.10.2021 встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми струсу головного мозку, яке утворилося від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та можливо в строк і за обставин, вказаних вище та кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи анатомічну локалізацію даного тілесного ушкодження, в момент його спричинення ОСОБА_10 міг знаходитися як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні, або близькому до них.

З висновків судових медичних експертиз № 1167 від 15.11.2021, № 265 від 19.04.2022, № 317 від 27.04.2022, показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , надані ними при слідчих експериментаї не суперечать об`єктивним даним судової медичної експертизи № 1007 від 18.10.2021.

Колегією суддів під час перегляду судового рішення не встановлено підстав недовіряти показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , а також ОСОБА_12 , яка суду зазначала, що самої бійки вона не бачила, а була присутня, коли прибули працівники поліції та швидка медична допомога. Зазначені показання свідків узгоджуються між собою та іншими матеріалами провадження, тому відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених цими свідками, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Будь-яких даних зацікавленості ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 в результаті розгляду справи відсутні. Під час судового розгляду вказані вище свідки були приведені до присяги та попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.

Тому суд обґрунтовано врахував показання даних свідків у своєму рішенні.

Місцевий суд правильно критично віднісся до показань свідка ОСОБА_14 , яка у своїх показаннях суду першої інстанції зазначала, що вона саму бійку не бачила, проте стверджувала, що брати ОСОБА_18 били її сина ОСОБА_8 . При цьому не могла чітко вказати куди та скільки разів наносили удари її сину.

Щодо доводів сторони захисту, що суд не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_15 , необхідно зазначити, що свідок бачив, як між потерпілим та обвинуваченим почалася штовханина, під час якої ОСОБА_10 наніс удари ОСОБА_8 , проте подальші події він не пам`ятає.

Тому ані свідок ОСОБА_14 , ані свідок ОСОБА_15 спростувати нанесення ОСОБА_8 потерпілому тілесних ушкоджень не можуть.

Відсутні підстави і вважати, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту:

- охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи,

- суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Тобто дії обвинуваченого (кількість ударів, їх локалізація, знаряддя, яким заподіяно удар) мають свідчити про спрямованість на відвернення протиправних дій потерпілого.

Натомість, як встановлено судом, саме ОСОБА_8 прибув на місце події на прохання своєї матері, що не оспорюється стороною захисту, та вступив у конфлікт з потерпілим і його братом, яка в подальшому переросла у бійку, що підтвердили допитані місцевим судом свідки.

Наявність у ОСОБА_8 під час конфлікту в руці металевого предмету та нанесення ним ОСОБА_10 ударів підтвердили потерпілий та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , що узгоджується з висновками експерта.

Тобто, дії обвинуваченого із застосуванням знаряддя, яким завдано удар та локалізацію удару, а саме в голову, не вказують на те, що ОСОБА_19 намагався припинити дії потерпілого. Натомість саме прибуття ОСОБА_8 на місце події спровокувало бійку, під час якої обвинувачений наніс потерпілому тілесні ушкодження.

Необхідно зазначити, що особа, яка завдала шкоду, не може посилатися на стан необхідної оборони, якщо саме насильство було спровоковано нею ж самою, тобто було передбачуваним наслідком її власної поведінки, зокрема є бійка, під час якої учасники застосовують один до одного насильство певного ступеня. Таке спровоковане насильство не можна вважати «посяганням» у тому значенні, яке цьому терміну надається ст. 36 КК України. Обопільне застосування помірного фізичного насильства не є однобічним посяганням та не становить підстави для необхідної оборони.

До того ж право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність негайного відвернення або припинення суспільного небезпечного посягання виникає там і тоді, де і коли зволікання в заподіянні шкоди посягаючому загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів.

Вказаних обставин ні обвинувачений, ні захисник не зазначили та під час апеляційного розгляду таких обставин не встановлено.

Тому доводи сторони захисту, що ОСОБА_8 діяв в межах необхідної оборони, спростовуються встановленими обставинами та дослідженими судом доказами.

З огляду на вказане вище, вина ОСОБА_8 в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_10 , тобто за ч.2 ст. 125 КК України, є доведеною.

Враховуючи викладене підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що дана подія відбулася 06 серпня 2021 року.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується за ч.2 ст. 125 КК України, яка відповідно до положень ст.12 КК України є проступком, за яке передбачено покарання штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до одного року, або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

За правилами п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення перебігу строку давності, зокрема даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на момент розгляду судом апеляційної інстанції даного провадження щодо ОСОБА_8 строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з цим, параграф 2 КПК України передбачає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути лише за її згодою.

За змістом вимог ч. 8 ст. 284 КПК України, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особу також може бути звільнено від покарання за вироком суду з підстав, передбачених ст.49 цього кодексу.

Звільнення від покарання з наведеної підстави застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст.49 КК України. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у скоєнні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та ч.5 ст.74 вказаного кодексу.

З огляду на вказане, оскільки обвинувачений не надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, що є обов`язковою умовою для такого звільнення, проте його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні доведена, колегія суддів дійшла висновку за необхідне, звільнити обвинуваченого від покарання.

Враховуючи викладене, вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави 30 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити.

На підставі п.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, визначених ст. 49 КК України.

В іншій частині вирок Шевченківського (Октябрського) районного суду міста Полтави 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4