ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3016/25 Справа № 183/5239/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_11 ,

законного представника - ОСОБА_12 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000546 від 26 травня 2025 року, за апеляційними скаргами захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_11 на вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, учня 9 класу ліцею № 18 м. Нікополь, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості між керівником Самарівської окружної прокуратури ОСОБА_13 та неповнолітніми обвинуваченими ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , засуджено останніх за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України та призначено кожному з обвинувачених покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Згідно з обставинами, встановленими судом, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжений і діє на теперішній час.

02 квітня 2025 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , разом з раніше знайомим неповнолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де у неповнолітнього ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна (грабіж), а саме: заволодіння продуктами харчування шляхом здійснення замовлення продуктів харчування з доставкою без розрахунку за них.

Неповнолітній ОСОБА_8 запропонував неповнолітньому ОСОБА_7 спільно вчинити вказане кримінальне правопорушення, на що останній дав свою добровільну згоду.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення майна (грабіж), неповнолітній ОСОБА_8 за допомогою мобільного телефону неповнолітнього ОСОБА_7 марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9С NFC» з сім-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 , в мережі «Інтернет» знайшов оголошення про виготовлення та доставку продуктів харчування бренду «ІНФОРМАЦІЯ_4» та, не плануючи за нього сплачувати, здійснив замовлення, а саме: набір продуктів харчування бренду «ІНФОРМАЦІЯ_4», який складався з ролів «Сет Драконів» в кількості 4 штуки, вартістю 3 428,00 грн., «Сет «Філадельфія» в кількості 4 штуки, вартістю 3 056,00 грн., та вказавши місцем доставки будинок АДРЕСА_4 .

В цей же день, приблизно о 13 годині 10 хвилин, до неповнолітнього ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_7 прибула раніше знайома неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, якій неповнолітній ОСОБА_8 запропонував спільно вчинити вказане кримінальне правопорушення, на що останній дав свою добровільну згоду, при цьому обумовивши, що з метою припинення ймовірного опору доставщика продуктів, вони будуть використовувати балон аерозольного типу «Кобра-1Н», заповнений отруйною речовиною подразнюючої дії, який був при собі у неповнолітнього, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.

Продовжуючи реалізовувати свій прямий умисел, неповнолітня особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, разом з неповнолітнім ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , в цей же день, приблизно о 14 годині 10 хвилин, прибули до будинку АДРЕСА_4 , та в цей момент до них на автомобілі ВАЗ-2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, прибув раніше незнайомий ОСОБА_15 , який працює кур`єром ФОП « ОСОБА_16 » та який доставив їм виготовлене замовлення продуктів харчування бренду «ІНФОРМАЦІЯ_4».

Підійшовши до неповнолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітньої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_15 повідомив їм, що вартість їх замовлення з урахуванням наданої знижки складає 5 937 гривень 60 копійок.

В цей момент, розуміючи, що сплачувати за замовлення вони не будуть, неповнолітній ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_15 , що готівкою вказаних грошових коштів у них немає, та що розрахунок вони можуть здійснити шляхом перерахування грошей на банківську карту.

В той момент, коли ОСОБА_15 відчинив двері транспортного засобу та дістав з салону свій мобільний телефон, щоб продиктувати номер карти, на яку необхідно перерахувати гроші за доставлені продукти, неповнолітній ОСОБА_8 за допомогою мобільного телефону, який належить неповнолітньому ОСОБА_7 , марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9С NFC», став робити вигляд, що перераховує гроші на карту, а неповнолітній ОСОБА_7 , усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, за попередньою змовою, на виконання спільного плану дій, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, дістав з сумки, яка належить іншій неповнолітній особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка знаходилася в цей момент в нього, балон аерозольного типу «Кобра-1Н», заповнений отруйною речовиною подразнюючої дії, та з метою припинення ймовірного опору з боку ОСОБА_15 , розпилив вміст балону в обличчя потерпілого, забризкавши йому очі, позбавивши останнього можливості чинити опір відкритому заволодінню майном.

Далі неповнолітній ОСОБА_8 через відчинені двері автомобіля ВАЗ-2105, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , забрав з салону автомобіля три поліетиленові пакети, в яких знаходились набори продуктів харчування бренду «ІНФОРМАЦІЯ_4», які складалися з ролів «Сет Драконів» в кількості 4 штуки, «Сет Філадельфія» в кількості 4 штуки, загальною вартістю 5 937 гривень 60 копійок, які належать ФОП « ОСОБА_16 », та залишивши собі один пакет, по одному пакету передав неповнолітньому ОСОБА_7 та іншій неповнолітній особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, після чого відкрито утримуючи викрадене майно, з місця злочину втекли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ФОП « ОСОБА_16 » майнову шкоду на суму 5 937 гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Захисник зауважує, що під час судового розгляду судом не були виконані вимоги ст. 474 КПК України, зокрема не роз`яснено наслідки затвердження угоди. Так, під час спілкування з обвинуваченим сторона захисту зрозуміла, що обвинувачений в силу віку, особливостей його розвитку та умов, в яких він виріс і розвивався, не розумів ні на момент укладення, ні на момент затвердження угоди встановлених процесуальним законом особливостей провадження на підставі угод в їх оскарження. Обвинувачений зауважив, що під час укладення угоди прокурором не було роз`яснено альтернативу покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, натомість мав місце психологічний тиск і погрози про застосування у разі відмови від укладення угоди максимального строку покарання. Таким чином, обвинувачений вважав, що угода це неминучий, єдиний можливий і обов`язковий крок, який він має зробити. При цьому, позиція захисника та законного представника свідчить про їх формальну участь, без врахування найкращих інтересів дитини. Окрім наведеного, захисник звертає увагу на те, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, вчинив його внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин. Поряд із цим, останній не навчається, не працює, перебуває на обліку як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, на обліках в органах поліції не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра також не перебуває. За цих умов, враховуючи неповнолітній вік обвинуваченого, призначене йому покарання є дискримінаційним.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, окрім доводів аналогічних за змістом тим, що викладені в апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_8 , адвокат посилається на те, що місцезнаходження матері ОСОБА_7 невідоме, життям сина вона ніколи не цікавилась, а батько останнього зловживає алкогольними напоями, участі у вихованні дитини не приймає, наразі місце його перебування також невідоме. З першого класу вихованням обвинуваченого займалась бабуся, яка зараз життям онука не цікавиться. Останнім часом обвинувачений проживав за місцем мешкання співучасника злочину, на обліках в органах поліції не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягався, на обліках у лікарів нарколога та психіатра також не перебуває. При цьому, ОСОБА_7 також визнав свою вину та щиро розкаявся.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора та та законного представника обвинувачених, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що наведених вимог закону судом порушено не було.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений, зокрема, обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Відповідно до ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії досудового розслідування, судове провадження за згодою сторін кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

У разі незгоди однієї із сторін із продовженням судового провадження у загальному порядку досудове розслідування продовжується в загальному порядку.

У разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

Судом встановлено, що між обвинуваченими та прокурором, у присутності захисників та законного представника, було укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачені погодились із формулюванням обвинувачення та узгодили з прокурором покарання за ч. 4 ст. 186, ст. 69 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

Поряд із цим, обвинувачені своїм підписом засвідчили обізнаність у наслідках укладення угоди, зокрема обмеження щодо оскарження вироку у разі її затвердженні судом.

Як вбачається з технічного запису судового засідання, суд роз`яснив обвинуваченим право на судовий розгляд у загальному порядку, з`ясував, що укладення угоди було добровільним, тиск з боку прокурора на них не здійснювався, а їх позиція повністю узгоджується з позицією захисників та законного представника, що останні також підтвердили під час судового розгляду. При цьому, суд також роз`яснив обвинуваченим наслідки затвердження угоди, а оскаржуваним вироком призначив узгоджене нею покарання.

Надаючи оцінку наведеним обставинам в контексті ч. 4 ст. 394 КПК України, які визначають межі апеляційного перегляду вироку на підставі угоди, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимог кримінального процесуального закону, які дають підстави для безумовного скасування вироку, судом порушено не було.

Щодо доводів сторони захисту про суворість призначеного обвинуваченим покарання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки таке покарання було призначено останнім у відповідності до укладеної угоди, що позбавляє обвинувачених права на його оскарження.

Поряд із цим, не є обґрунтованими й доводи апелянта про порушення прав обвинувачених на захист.

З матеріалів провадження об`єктивно вбачається, що угода була укладена у присутності захисників обвинувачених та їх законного представника. Останні були присутні також й під час судового розгляду, підтвердили добровільність дій обвинувачених щодо її укладення та просили суд її затвердити.

Ті обставини, що позиція захисника, з яким обвинуваченими було укладено угоду після ухвалення вироку, не відповідає позиції захисників та законного представника, які приймали участь у судовому розгляді, слугувати підставою для визнання права на захист порушеним не можуть.

При цьому, суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду захисник, яким було подано апеляційну скаргу, зауважив, що з ним було укладено договір ресоціалізації, який має на меті відновлення особистості обвинувачених та їх повернення до повноцінного життя в суспільстві.

Водночас, самого договору захисник не надав, як і відомостей про механізм його реалізації у разі звільнення обвинувачених з-під варти, враховуючи відсутність в останніх постійного місця проживання та осіб, які здатні про них піклуватись.

З урахуванням наведених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4