ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
н/п 1-кс/490/4697/2025 У Х В А Л А
27.11.2025р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБ України в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Киргизької Республіки, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
25.11.2025р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 263 КК України.
Згідно повідомлення, досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 09.10.2025 громадянин Киргизької Республіки ОСОБА_6 , перебуваючи на території Киргизької Республіки (більш точні час та місце встановлюються), використовуючи месенджери для швидкого обміну повідомленнями «Viber» «Telegram» та «WhatsApp», де останній мав акаунти зареєстровані до номеру оператора киргизького національного зв`язку НОМЕР_1 розпочав спілкування з невстановленим наразі представником спеціальних служб рф та погодився на співпрацю з метою завдання шкоди Україні, шляхом виконання завдань, які направленні в тому числі й на фізичну ліквідацію осіб, з числа високопоставлених військовослужбовців, які задіяні до надання відсічі диверсійним проявам спеціальних служб на території України.
Так, ОСОБА_6 перебуваючи на території Киргизької Республіки, володіючи інформацією про те, що на разі в Україні триває повномасштабна війна, розв`язана політичним та військовим командуванням рф, розуміючи, що його дії, пов`язанні з виконанням завдань спеціальних служб рф можуть завдати шкоди Україні, вирішив виконувати завдання представників спеціальних служб рф на території України.
При цьому, ОСОБА_6 , розумів, що особи, котрі ставлять йому завдання є співробітниками спеціальної служби рф, які діють від імені держави-агресора на шкоду національній безпеці України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , розуміючи всі наслідки своєї діяльності на користь спеціальних служб рф на території іноземної держави України, вирішив вчиняти умисні дії спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки рішень держави-агресора, що полягали у проведенні діяльності спрямованої на послаблення обороноздатності України перед рф.
Так, 09.10.2025 ОСОБА_6 , виконуючи поставлене йому невстановленим представником спеціальних служб рф завдання, розуміючи, що вчиняє пособництво державі-агресору, прибув на територію України, а саме до селища Підгородна, Первомайського району Миколаївської області. Перебуваючи на території України ОСОБА_6 , з метою підтримання зв`язку з представником спеціальних служб рф придбав сім-карту з номером національного оператора зв`язку НОМЕР_2 . В подальшому, перебуваючи на постійному зв`язку з представником спеціальних служб рф ОСОБА_6 отримав завдання, що полягало в оренді помешкання на території м. Первомайськ Миколаївської області, де останній мав перебувати до отримання подальшого завдання та отримання вказівок стосовно подальших дій. Так, ОСОБА_6 на виконання завдання представниками спеціальних служб рф орендував житлову квартиру (будинок) за адресою: АДРЕСА_1 .
Далі, 21.11.2025 ОСОБА_6 , перебуваючи за вказаним місцем у м. Первомайськ Миколаївської області, в ході листування з представником спеціальних служб рф отримав завдання, відповідно до якого він мав прибути до м. Києва для здійснення умисного вбивства особи, відомості про яку йому будуть надані. За виконання вказаних злочинних дій ОСОБА_6 представником спеціальної служби рф було обіцяно грошову винагороду, на що ОСОБА_6 погодився.
Згідно поставленого представником спеціальних служб рф завдання, ОСОБА_6 після прибуття до м. Києва мав заселитись до готелю, а після прибути до т.зв. «схрону», де за вказівкою представника спеціальних служб рф мав відшукати вогнепальну зброю та бойові припаси до неї для виконання завдання, що полягало у вбивстві людини. Після вчинення вищеописаних дій, ОСОБА_6 мав слідувати вказівкам представника спеціальних служб рф та вибути поза межі України, а саме до Республіки Польща, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Виконуючи поставлене завдання представником спеціальних служб рф, ОСОБА_6 22.11.2025 прибув до міста Києва та близько 18.00 (більш точний час встановлюється), заселився до готелю «Київ», за адресою: м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 26/1, в номер 1009.
23.11.2025 ОСОБА_6 підтримуючи постійний зв`язок та вказівки представника спеціальних спецслужб рф, з метою реалізації постановленого йому завдання та злочинного умислу на таксі прибув до Солом`янського кладовища у місті Києві та приблизно о 13.44 перебуваючи біля могили з пам`ятником на ім`я « ОСОБА_7 » відшукав з попередньо облаштованого місця т.зв. «схрону» вогнепальну зброю, а саме пістолет марки «Glock» з серійним номером НОМЕР_3 та бойові припаси до нього, а саме патрони калібру 9х19мм у кількості 48 шт.
Після цього, ОСОБА_6 повернувся до готелю «Київ» перенісши туди вищевказаний вогнепальний пістолет та бойові припаси та перебуваючи у готелі отримав від представника спеціальних служб рф інформацію про те, що необхідно буде вчинити умисне вбивство особи 24.11.2025, яка близько 12.00 буде перебувати у приміщенні барбершопу «Характер», за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 20В, отримавши фотозображення цієї особи.
24.11.2025 діючи на виконання завдання представника спеціальних служб рф, з метою реалізації злочинного умислу на вчинення умисного вбивства людини на замовлення, близько 11.08 ОСОБА_6 прибув будівлі барбершопу «Характер», за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 20В та почав спостерігати за особами, що входять до барбершопу. О 12.09 ОСОБА_6 , на виконання поставленого йому завдання, зайшов в середину барбершопу, де приховуючи свої справжні наміри почав спілкування з адміністратором вказаного закладу. Далі, ОСОБА_6 впізнавши у залі особу відомості про яку йому були надані представником спеціальної служби рф, яким є військовослужбовець в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_8 , витягнув із внутрішнього правої кишені куртки раніше придбаний ним пістолет марки «Glock» з серійним номером НОМЕР_3 , споряджений 12-ма патронами калібру 9х19мм та направив на ОСОБА_8 , який сидів праворуч від входу до зали майстрів та здійснив спробу двох пострілів, які не відбулись з причин, що від нього не залежали, внаслідок чого, не зміг завершити злочин умисне вбивство ОСОБА_9 на замовлення до кінця, з причин що не залежали від його волі, а саме у зв`язку з тим, що о 12.28 за втручання співробітників Служби безпеки України його злочинні дії були припинені.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом надання допомоги представникам спеціальної служби рф, що є невід`ємною частиною держави-агресора вчинив дії на шкоду Україні, шляхом реалізації та підтримки рішення держави-агресора щодо фізичної ліквідації військовослужбовця в/ч НОМЕР_4 ОСОБА_8 .
Крім цього, 23.11.2025 ОСОБА_6 підтримуючи постійний зв`язок та вказівки представника спеціальних спецслужб рф, з метою реалізації постановленого йому завдання та злочинного умислу на вчинені умисного вбивства, на таксі прибув до Солом`янського кладовища у місті Києві та приблизно о 13.44 перебуваючи біля могили з пам`ятником на ім`я « ОСОБА_7 » відшукав з попередньо облаштованого місця т.зв. «схрону» вогнепальну зброю, а саме пістолет марки «Glock» з серійним номером НОМЕР_3 та бойові припаси до нього, а саме патрони калібру 9х19мм у кількості 48 шт., тобто фактично здійснив придбання вогнепальної зброї та бойових припасів.
Після цього, 23.11.2025 ОСОБА_6 повернувся до готелю «Київ» перенісши туди вищевказаний вогнепальний пістолет та бойові припаси де зберігав їх до 24.11.2025 року.
Крім цього, перебуваючи на території м. Києва, діючи всупереч вимогам ст. 68 Конституції України, п. 1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п.п.9,11,15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та п.п. 11.7 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 622 від 21.08.1998, ОСОБА_6 24.11.2025 без передбаченого законом дозволу носив при собі вогнепальну зброю пістолет марки «Glock» з серійним номером НОМЕР_3 та бойові припаси до нього, а саме патрони калібру 9х19мм у кількості 48 шт.
24.11.2025 о 12.28 в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України затримано громадянина Киргизької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний у судовому засіданні визнав свою провину та причетність до інкримінованих злочинів. Більше того не пояснив.
Захисник просив вирішити питання про визначення розміру застави.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 263 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, від десяти до дванадцяти років та від трьох до семи років відповідно.
Така підозра є обґрунтованою та підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.11.2025; протоколом допиту підозрюваної особи ОСОБА_6 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.11.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.11.2025; частково власними поясненнями підозрюваного в судовому засіданні; матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному; зважаючи на характер вчинених злочинів, пов`язаних із добровільною співпрацею із представниками спецслужб рф та виконання їх "завдань", направлених в тому числі й на фізичну ліквідацію осіб, з числа високопоставлених військовослужбовців, які задіяні до надання відсічі диверсійним проявам спеціальних служб на території України; беручи до уваги те, що частина території України досі залишається тимчасово окупованою, ведуться активні бойові дії та ситуація є нестабільною, а частина державного кордону неконтрольована; враховуючи що підозрюваний має проросійські політичні погляди, під час здійснення протиправної діяльності набув зв`язків із представниками держави-агресора, іншими особами різного ступеня причетності до злочину та йому відомі свідки його незаконних дій; зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, направлену на встановлення повного кола осіб-свідків, інших фігурантів, збір доказової бази; окрім того, зважаючи на те, що підозрюваний добровільно протиправні дії не припинив, поки не був затриманий працівниками правоохоронного органу, за такого слід погодитись із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, які в умовах воєнного стану в України є більш ніж вагомими.
Таким чином запобігти вказаним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Окрім того суд звертає увагу сторони захисту на те, що положеннями ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено застосування під час дії воєнного стану безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, які підозрюються зокрема у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Зважаючи на обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, враховуючи положення ст. 183 КПК України, зокрема щодо вчиненого злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України, слідчий суддя вважає визначення розміру застави неможливим.
Керуючись ст.ст. 183, 196 КПК України, -

Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.01.2026р. включно.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1