Провадження № 11-сс/4808/389/25
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2025 року клопотання задоволено, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 23 листопада 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави дійти висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_8 у причетності до інкримінованого кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Прокурором доведено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя врахував також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення та характеризуючі особу підозрюваного дані.

Також слідчий суддя взяв до уваги, що підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 полягає в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення щодо ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суспільна небезпека полягає у тому, що злочин вчинено в умовах воєнного стану в умовах агресії російської федерації та зазначені дії можуть підривати мобілізаційні процеси в Україні та мати суспільний резонанс, сприяти наслідуванню поведінки ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Сторона захисту вважає ухвалу слідчого судді щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави необґрунтованою, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, оскільки при її винесенні не дотримано вимог ст.ст. 177, 178, 184, 193, 194 КПК України.

Вказує, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України (перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період) відноситься до категорії тяжких злочинів в сфері проти основ національної безпеки України та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109- 114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1ст. 176 КПК України.

Однак, у своєму рішенні № 7-р(II)/2024 (справа №3-111/2023(207/23, 315/23)) щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 6 ст. 176 КПК від 19 червня 2024 року Конституційний Суд України цілком обґрунтовано дійшов висновку, що положення, закріплене у ч. 6 ст. 176 КПК України, не зобов`язує слідчого суддю, суд застосовувати тримання під вартою як безальтернативний запобіжний захід.

Зазначає, що положення чинного законодавства унеможливлюють застосування застави тільки при вчиненні насильницьких та особливо тяжких злочинів, а також у випадках недотримання умов при обранні біль м`якого запобіжного заходу, та в решті випадках, визначення застави є обов`язком слідчого судді, суду.

Стверджує, що висновок слідчого судді про наявні ризики, які передбачені ст. 177 КПК України є хибним та спростовується матеріалами доданими до клопотання та матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Так, підозрюваний ОСОБА_8 на час розгляду клопотання має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, одружений, виховує малолітню дочку, позитивно характеризується по місцю свого постійного проживання.

Зауважує, що ОСОБА_8 на даний час проходить лікування в КНП «Центральна районна лікарня Калуської міської ради» за адресою м.Калуш, вул.Медична, 6, в травматологічному відділенні, із діагнозом закритий багатоуламковий перелом правого наколінка зі зміщенням уламків. Відновлення після перелому коліна може зайняти досить тривалий термін часу, оскільки в результаті травми відбулося пошкодження синовіальної капсули, хрящів і кісткових тканин; на зв`язках і сухожиллях можуть сформуватися грубі рубці, поява яких найчастіше є причиною розвитку контрактури; обмежуються навіть пасивні рухи неможливо зігнути чи розігнути ногу. Реабілітація повинна бути почата якомога раніше: виконання вправ проводиться під суворим контролем лікаряреабілітолога і відповідно до індивідуально розробленого курсу. Не виконання або неналежне виконання вищевказаних рекомендацій лікаря тягне за собою порушення рухливості суглоба та сильні больові відчуття, може призвести до інвалідизації такої особи.

Підсумовує, що зважаючи на викладені обставини, відомості про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, майновий та сімейний стан слідчий суддя всупереч вимог чинного законодавства не врахував той факт, що стороною обвинувачення в повній мірі не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 і виконання ним процесуальних обов`язків.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просили задовольнити апеляційну скаргу, обрати більш м`який запобіжний захід;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані приписи цих норм та вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В кримінальному провадженні №0000099 ОСОБА_8 26 вересня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України (а.п. 39-45), зокрема в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Санкція ч. 1 ст. 114-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку - протоколом огляду від 22.09.2025 року, протоколом огляду від 23.09.2025 року, протоколом допиту потерпілого від.23.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.09.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.09.2025 року, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до переконливого висновку про обґрунтованість підозри, оскільки вони підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити дане правопорушення.

Також, сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також слідчий суддя зауважив, що 25 вересня 2025 ОСОБА_8 , під час його затримання, задля уникнення від кримінальної відповідальності, вчинив дії спрямовані на переховування від органу досудового розслідування. Так, враховуючи режим воєнного стану на території України, ОСОБА_8 , використовуючи допомогу сторонніх осіб, може покинути її територію, тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення; ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі знищити та/або спотворити дані наявні на віддалених серверах у всесвітній мережі Інтернет, доступ до яких можна отримати через електронні поштові скриньки, профілі в соціальних мережах, Інтернет месенджери тощо; ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані. Також, на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин та вичерпне коло причетних осіб, про діяльність яких обізнаний ОСОБА_8 ; також ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він підозрюється у скоєнні злочину проти основ національної безпеки України, вчиненого у воєнний час. Так, підозрюваний може підтримувати контакт з іншими особами, які ймовірно причетні до протиправної діяльності, перебуваючи на волі, може розголошувати останнім інформацію про хід досудового розслідування та приховувати докази їхніх злочинних дій, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину основ національної безпеки України та зможе вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити здійснювати вищевказане кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування чи суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження, а й може продовжувати існувати на стадії судового розгляду.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного, відомостей, що характеризують його особу, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були відомі на час розгляду клопотання відносно особи підозрюваного.

Колегія суддів враховує твердження сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 65), раніше не судимий, одружений, виховує малолітню доньку, не працює, проте вказані обставини не зменшують встановлені слідчим суддею ризики, та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому останній обґрунтовано підозрюється.

Твердження сторони захисту про незадовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , колегія суддів не може прийняти до уваги.

Така обставина не може бути підставою для прийняття відповідного судового рішення, оскільки такий стан здоров`я не підтверджений відповідними довідками, стороною захисту не надано будь-яких документів, які підтверджують неможливість лікування особи в установі виконання покарань.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах установ виконання покарань (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини установи виконання покарань закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини установи виконання покарань готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва установи виконання покарань.

Даних про неможливість отримання лікування в умовах обрання відповідного запобіжного заходу запобіжного заходу стороною захисту не надано.

Колегія суддів в контексті надання оцінки вимогам захисника про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, окремо зауважує на тому, що вимогами ч. 6 ст. 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті (тобто запобіжний захід у вигляді тримання під вартою).

Підозрюваному ОСОБА_8 інкримінується злочин, передбачений ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері протидії основам національної безпеки. Отже, слідчий суддя правомірно дійшов висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, що відповідає вимогам закону.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя, з огляду на необхідність обрання запобіжного заходу, обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, обставини, тяжкість, з метою запобігання виникненню ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону вмотивовано прийняв рішення про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

В даному випадку апеляційний суд зауважує на тому, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 114-1 КК України прямо посягає на основи національної безпеки України, при цьому, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відтак, перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, зокрема, в період збройного конфлікту завдає безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації, підриває авторитет ЗСУ та інших військових формувань, утворених відповідно до закону, сприяє створенню хибного та негативного ставлення суспільства до праці працівників органів державної влади та створює сумніви у патріотичності та служінню народові України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 181, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 вересня 2025 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5