Номер провадження: 11-кп/813/1635/25
Справа № 947/8339/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволені подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволені подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 в період перебування на обліку в Київському РВ пробації не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, тобто покарання, призначене вироком суду фактично не відбув, оскільки, встановити місце перебування засудженого не представилось можливим та засудженого оголошено у розшук та заведено ОРС № 006140 від 02.12.2023 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити подання органу пробації.

На обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає.

Як убачається з матеріалів справи, мала місце дворазова неявка засудженого на виклики уповноваженого органу з питань пробації, що не свідчить про систематичність порушень. При цьому суд не встановив причин такої неявки, не з`ясував, чи були вони відомі представнику органу пробації, який здійснював нагляд за ОСОБА_8 , чи вживалися всі необхідні заходи для встановлення його місцезнаходження, чи виходив засуджений на зв`язок, чи надавав докази поважних причин неявки, чи повідомляв про зміну місця проживання або перебування, а також чи надавалися йому дозволи на виїзд за межі населеного пункту, області чи країни.

Разом із тим, судом першої інстанції встановлено, що під час іспитового строку засуджений ОСОБА_9 до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджує виконання однієї з двох умов, передбачених законом для звільнення судом особи від призначеного покарання.

Отже, з урахуванням викладеного, на думку захисника, ОСОБА_8 підлягає звільненню від призначеного йому покарання, оскільки іспитовий строк закінчився 27 січня 2024 року.

На підставі наведеного захисник просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року та постановити нову, якою подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку задовольнити та звільнити ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27 січня 2023 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції недотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 78 КК України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку, засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Так, стаття 539 КПК України встановлює порядок розгляду питань, пов`язаних із виконанням вироку, зокрема, ч. 5 зазначеної статті передбачає, що у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04 березня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку. Після надходження подання до суду його розгляд було призначено на 10 березня 2025 року.

Так, відповідно до вимог ст. 134 КПК України суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою. Особа викликається до слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Згідно зі ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Усупереч вказаним вимогам в матеріалах провадження відсутні докази здійснення належного виклику в судове засідання засудженого та його захисника.Враховуючи наведене вище, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на момент винесення оскарженої ухвали, суд першої інстанції не мав об`єктивних даних про своєчасне сповіщення засудженого та його захисника, таким чином судом не були дотримані вимоги ч. 5 ст. 539 КПК України.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Главою 2 КПК України визначено основні засади кримінального провадження, до яких відноситься, серед іншого, відповідно п. 20) ч. 1 ст. 7 КПК України гласність і відкритість судового провадження та повне фіксування технічними засобами.

Гласність і відкритість судового провадження та повне фіксування технічними засобами судового засідання і процесуальних дій визначено статтею 27 КПК України.

У частині 5 ст. 27 КПК України зазначено, що під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК.

Відповідно до ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися: у протоколі; на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; у журналі судового засідання.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що під час розгляду подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_8 , у судовому засіданні приймав участь прокурор ОСОБА_10 , що свідчить про обов`язкове фіксування судового засідання 10 березня 2025 року. Проте, в матеріалах справи відсутній технічний носій інформації, на якому мав бути зафіксований перебіг судового розгляду, за наслідками якого постановлено оскаржену ухвалу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення принципу повного фіксування судового провадження, що суперечить вимогам закону щодо здійснення фіксування процесу за допомогою системи звукозапису, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 107 КПК.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що судовий розгляд подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_8 був здійснений судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що відповідно до статей 409, 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 415КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляду у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412цього Кодексу, в тому числі якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381цього Кодексу.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому її слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді суд повинен з дотриманням вимог КПК України вирішити питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_8 , з належним повідомлення учасників кримінального провадження відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України і прийняти законне та обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволені подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, - скасувати, призначити новий розгляд подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання з випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку відносно ОСОБА_8 у Київському районному суді м. Одеси.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3