УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 перебуває скарга ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, якому присвоєно єдиний унікальний номер справи №760/25907/24.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_4 оскаржує дії керівника ГПД НАБУ стосовно невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, в тому числі суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 заявила самовідвід у цій справі з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 статті 75 КПК України, оскільки питання стосується судді суду, в якому працює слідчий суддя ОСОБА_3 .

Учасники розгляду заяви до судового засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань до суду не надали.

Фіксування судового процесу не здійснювалося на підставі положень ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подану заяву про самовідвід, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі «Le Comte, Van Leuven iMeyere vs Belgium», суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland») та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» («Castillo. Spain»), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

В ході судового розгляду заяви про самовідвід встановлено, що відповідно даних автоматизованої системи документообігу суду для розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо в тому числі судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , було визначено слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 , яка теж працює суддею зазначеного суду.

За таких обставин, з метою недопущення існування у стороннього спостерігача сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 при розгляді скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, з урахуванням п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя вважає, що наведені в заяві про самовідвід підстави є обґрунтованими та достатніми для її задоволення.

Керуючись статтями 75, 76, 80-82 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, якому присвоєно єдиний унікальний номер справи №760/25907/24.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1