1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7954/25 1-кп/335/828/2025
24 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаряОСОБА_2 ,
особи, стосовно якої
розглядається клопотання ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має загальну середню освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, студента 4 курсу денної форми навчання відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету», військовозобов`язаний, знаходиться на примусовому амбулаторному лікуванні у лікаря-психіатра Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
щодо вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння, вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.
Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення щодо суспільно небезпечного діяння. Вину визнав повністю. Вказав, що дійсно 19 червня 2025 року о 17.30 год. він прогулювався по проспекту Соборному в місті Запоріжжі. Зайшов до магазину «Цитрус», що розташований неподалік зупинки громадського транспортну «Сталеварів». Побачив там стіл з мобільними телефонами. Взяв один телефон, який був прив`язаний до столу дротом, смикнув на себе, після чого дріт порвався і він вийшов з телефоном з магазину. Далі його наздогнала працівниця магазину та забрала телефон і викликала працівників поліції. Чому він зайшов саме до цього магазину та взяв собі телефон пояснити не може.
Представник потерпілого в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, цивільний позов не заявляли.
Прокурор в судовому засіданні вважав клопотання таким, що підлягає задоволенню та наполягав на застосуванні до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.
ОСОБА_4 та його законний представник особи ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання та застосування примусових заходів медичного характеру. Просили визначити заклад зі звичайним наглядом.
Захисник ОСОБА_5 не заперечував обставин скоєння суспільно-небезпечного діяння його підзахисним, але просив врахувати те, що ОСОБА_4 вже певний час проходить лікування, наразі його стан здоров`я покращився, його поведінка стабільна, він до того навчався, не був особою без визначеного місця проживання чи заняття, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання, тому вважав за можливе, з врахуванням положень ст. 94 КК України, застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.
Суд, заслухавши прокурора, захисника, особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та її законного представника, які підтримали клопотання щодо застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України визначено, що суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Згідно ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
Статтею 511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Про закриття кримінального провадження прокурор приймає постанову, яка може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом. Постанова про закриття кримінального провадження надсилається до місцевих органів охорони здоров`я. Прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 19.06.2025 з фототаблицею, відповідно до якого було оглянуто приміщення магазину «Цитрус», розташоване за адресою: пр. Соборний, буд. 190, м. Запоріжжя. Вхід в магазин здійснюється через двері з врізним замком. Зайшовши до приміщення, виявлено торгівельний зал магазину. В торгівельному залі розташовані прилавки з товарами та касова зона. Під час огляду, на відстані приблизно 10 метрів ліворуч від входу, розташований торгівельний прилавок, на якому виявлено відсутність мобільного телефону та від`єднаний пристрій сигналізації. Поруч з пристроєм опис товару, який викрали, а саме «Iphone 16 Pro Max Desert 256 GB DEMO-ZFR». Під час огляду виявлено наявність камер відеоспостереження в торгівельному залі. Під час ОМП нічого не вилучалось;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.06.2025, який складено представником потерпілого ОСОБА_7 ;
- рахунком про оплату № ЗЦ0008530 від 19.06.2025 ТОВ «Імпортмакс», відповідно до якого вартість мобільного телефона «Iphone 16 Pro Max Desert 256 GB DEMO-ZFR» складає 52 332,50 грн. без ПДВ та бухгалтерською довідкою № 20/06 від 20.06.2025 щодо балансової вартості такого телефона в розмірі 48 327,85 грн.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2025 за участі представника потерпілого ОСОБА_8 , яка опізнала невідомого їй хлопця, який 19.06.2025 о 17.30 год. перебуваючи в приміщенні магазину «Цитрус» за адресою: пр. Соборний, буд. 190, м. Запоріжжя, відкрито викрав з прилавку мобільний телефон «Iphone 16 Pro Max». Остання вказала на фото 2. Згідно додатку до протоколу на фото 2 зображений ОСОБА_4 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2025 за участі свідка ОСОБА_9 , який опізнав хлопця, якого він зупинив 19.06.2025 з мобільним телефоном у руках біля цирку за адресою: вул. Рекордна, 39, м. Запоріжжя. Свідок вказав на фото 3. Згідно додатку до протоколу на фото 3 зображений ОСОБА_4 ;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.06.2025 з додатком у виді відеозапису, відповідно до якого був затриманий ОСОБА_4 , як такий, що відкрито викрав 19.06.2025 о 17.30 год. перебуваючи в приміщенні магазину «Цитрус» за адресою: пр. Соборний, буд. 190, м. Запоріжжя, з прилавку мобільний телефон «Iphone 16 Pro Max»;
- протоколом заняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 20.06.2025, відповідно до якого встановлено запис із камер у приміщенні магазину «Цитрус», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, за період часу з 17.30 год. по 17.40 год. 19.06.2025, які знаходяться у володінні ТОВ «Імпортмакс». Інформацію вилучено на носій інформації у вигляді DVD-R диску в кількості 1 штуки;
- протоколом огляду відеозапису від 20.06.2025, відповідно до якого при відкритті файлу «1» на відео зазначено в лівому верхньому куті напис 19.06.2025 та час 17:36:41 впродовж відеозапису час змінюється та у правому нижньому мається напис САМ18. На відео зображено приміщення магазину «Цитрус», а саме вхідні двері до магазину. О 17:36:41 на відео з`являється хлопець № 1, а саме входить до магазину, який одягнутий у темні штани, темну футболку та світлі кросівки. На плечах в нього розташований темний рюкзак, на плечі висить сумка та в руках пакет білого кольору. При відкритті файлу «2» на відео зазначено в лівому верхньому куті напис 19.06.2025 та час 17:36:32 впродовж відеозапису час змінюється та у правому нижньому мається напис САМ12. На відео зображено приміщення магазину «Цитрус», а саме вхідні двері до магазину та фрагмент торгівельної зали. О 17:36:41 на відео з`являється хлопець № 1, який проходить торгівельну залу та придивляється до товару. О 17:38:26 хлопець підходе до вітрини та починає її роздивлятися, бере ймовірно мобільний телефон, вириває даний предмет з живленням та починає бігти у сторону виходу із даним товаром, слідом за ним побігла дівчина ймовірно консультант магазину;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 79 від 24.06.2025, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Iphone 16 Pro Max Desert 256 GB DEMO-ZFR», в робочому стані, який в експлуатації перебував (новий), на момент вчинення злочину 19.06.2025 становить 59 307,00 грн.
Зазначені докази суд визнає належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 та ст. 513 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 308 від 30.07.2025, ОСОБА_4 , 2006 року народження, у період інкримінованого йому правопорушення виявляв та виявляє на теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїдний синдром. Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час за своїм психічним станом він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги. Рекомендацій щодо виду нагляду, який необхідно визначити ОСОБА_4 експертами не зазначено.
Таким чином, суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, параноїдний синдром. Вказане психічне захворювання позбавляло його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази і оцінюючи їх в сукупності, обставини інкримінованого ОСОБА_4 діяння з урахуванням обставин, доведені поза розумним сумнівом на підставі зазначених вище доказів, а також доказів, які підтверджують достовірність та можливість використання таких, які є допустимі та достовірні, а в сукупності - достатні та узгоджені між собою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.
Верховний Суд у рішенні від 30 травня 2019 року у справі № 51-5807км18 дійшов висновку, що статтею 94КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. Верховний Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст.94КК України критерії в їх сукупності.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.
При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер душевного захворювання, а й рекомендації експертів про застосування примусових заходів медичного характеру, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння.
Шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення викраденого, що підтверджується матеріалами провадження, зокрема розпискою представника ОСОБА_7 .
Таким чином, суд, також приймає до уваги й те, що ОСОБА_4 вчинив діяння, яке законодавцем віднесено до категорії тяжких злочинів. Отже, судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає на хронічну душевну хворобу. Ступінь наявних порушень така, що на момент інкримінованого йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціалізованого закладу з надання психіатричної допомоги.
Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_4 , а також ступінь небезпечності останнього для інших осіб, його характеристику особи як за місцем проживання, так і з місця попереднього ув`язнення, суд вважає, що відносно нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Вирішуючи долю речових доказів суд керується ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за кримінальним провадженням необхідно віднести на рахунок держави з огляду на таке.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Оскільки стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами КПК України не передбачено, такі процесуальні витрати підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 18.08.2025 у справі № 335/6078/25 (провадження№ 1-кс/335/2847/2025) відносно ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 16.10.2025 включно.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити зазначений запобіжний захід до набрання ухвалою суду законної сили.
Інші учасники кримінального провадження щодо цього заперечень не виказали.
З огляду на встановлені судом обставини кримінального правопорушення та враховуючи особу щодо якої порушене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу до набрання ухвалою суду законної сили.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» копії ухвал (постанов) суду про застосування примусових заходів медичного характеру після набрання законної сили надсилаються судом на виконання: - у разі примусової госпіталізації неосудної особи до психіатричного закладу зі звичайним наглядом - до закладу охорони здоров`я, в якому лікується ця особа, а при її перебуванні вдома - до закладу охорони здоров`я за місцем її проживання і в обох випадках, за потреби, - до органів внутрішніх справ; на який покладається виконання рішення суду про госпіталізацію.
В усіх цих випадках копії судових рішень направляються також в експертну установу, де особа перебувала на обстеженні.
Керуючись ст. ст. 372, 376, 505, 511-513, 516 КПК України, ст. ст. 19, 93-94 КК України, суд,-
Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку продовжити до набрання ухвалою суду законної сили.
Процесуальні витрати за кримінальним провадженням віднести на рахунок держави.
-мобільний телефон марки «Iphone 16 Pro Max Desert 256 GB DEMO-ZFR», який передано на зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 - залишити у володінні власника ТОВ «Імпортмакс»;
-мобільний телефон марки «Bravis» в корпусі чорного кольору, який вилучено у ОСОБА_4 при його затриманні та поміщено до спецпакету CRI 1115797 та переданий на зберігання до камери схову ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути останньому як власнику;
-CD-R диск, об`ємом пам`яті на 700 МВ, на якому знаходяться файли відеозаписів від 19.06.2025 під назвою: «1», «2», «3», «4», «5», «6» з камер відеоспостереження, що знаходяться в приміщенні магазину «Цитрус», який розташований за адресою: пр. Соборний, буд. 190, м. Запоріжжя залишити в матеріалах кримінального провадження.
Копію ухвали після її проголошення надати сторонам провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1