Провадження №1-кп/447/106/25
Справа №447/3170/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2025 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000471 від 30.08.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Стрий, Львівської області, із неповною вищою медичною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше судимий, крайній раз вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2025 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 роки 30 днів, учасника бойових дій.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.08.2021 у справі №456/2169/21 за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 06.09.2021 вказана постанова набрала законної сили.

Крім того, постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2022 у справі №456/240/22, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. 10.06.2022 вказана постанова набрала законної сили.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2023 у справі №456/4191/22, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. 11.02.2023 вказана постанова набрала законної сили.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.03.2023 у справі №456/751/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст.130, ч.5 ст.126 КУПА та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу. 24.03.2023 вказана постанова набрала законної сили.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.06.2023 у справі №456/1655/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 130, 4.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, без конфіскації транспортного засобу. 16.06.2023 вказана постанова набрала законної сили.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2023 у справі №456/3845/23, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 19.09.2023 вказана постанова набрала законної сили.

Постановою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2024 у справі №452/527/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років, без оплатного вилучення транспортного засобу. 03.03.2024 вказана постанова набрала законної сили.

Однак, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили та будучи ознайомлений з такими, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог 4.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішенням суду, 30.08.2024, близько 06:00 год., рухаючись по вул. Шевченка, 10 у с. Пісочна, Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Citroen Jumpy», д.н.з. НОМЕР_1 , після чого був зупинений працівниками СРПП ВнП №2 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно не виконував постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України.

Суд, заслухавши позиції сторін, з яких вбачається, що вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, що відповідає вимогам частини 3 статті 349 КПК України і обмежує судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України визнав повністю, просив суд суворо не карати, надав пояснення аналогічні, викладеним в обвинувальному акті.

Об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним факт умисного невиконання постанови суду, що набрала законної сили, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину (п. 1 ч.1 ст. 66 КК України).

Обставини, які обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше судимий, крайній раз вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2025 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 роки 30 днів, учасник бойових дій, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться.

З досудової доповіді, складеної Стрийським районним відділом №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 21.02.2025, слідує, що до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст.382 КК України за якою кваліфіковано його дії у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та інші фактичні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся у вчиненому, враховуючи позицію та думку прокурора, який просив суд звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, суд вважає за можливе, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 статтю 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, так як його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2025 у справі №456/1793/24 ОСОБА_3 засуджено за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.389, ст. 70, 71 , 72 КК України, призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком 2 роки 30 днів.

Приписами статті 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі положень частини 4 статті 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку. У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи частину 4 статті 70 КК України.

Водночас призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі положень частини 4 статті 70 КК України має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до Постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.04.2024 у справі 183/6854/20, якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.

Оскільки вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2025 за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.389 КК України набрав законної сили і на момент призначення судом остаточного покарання в цьому провадженні залишається незмінним, то ухвалене рішення про реальне відбування покарання за цим вироком зберігає свою законну силу.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів визначити на підставі ст. 100 КПК України

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373,374,376,381,382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.09.2025, за яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді двох років тридцяти днів пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 59-1 КК України, виконувати самостійно.

Речові докази по справі, а саме DVD-R диск з нагрудних «BODI-камер» працівників поліції залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000471.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1