В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 від 24.09.2025 року /про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого , -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 11 вересня 2025 року, у невстановлений час, перебуваючи у м. Львові на вул. Кривоноса, на тротуарі поблизу будинку № 25, знайшов та керуючись корисливим мотивом привласнив банківську картку № НОМЕР_1 АТ «ОщадБанк» (з безконтактною технологією проведення платежів), яка у відповідності до норм ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 34, ч. ч. 1, 3 ст. 36 Закону України «Про платіжні послуги», ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», підпунктів 4, 7, 11, пункту 3, розділу І Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом (інструментом), засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_5 , який є держателем вказаного платіжного інструменту (банківської картки).

Після вчинення умисних дій щодо привласнення вказаної банківської картки, ОСОБА_3 , усвідомивши, що виявлена картка належить іншій особі, отримував таку незаконно у себе та 13 вересня 2025 року у період часу з 20 години 13 хвилин по 23 годину 24 хвилин, з корисливих мотивів, здійснив розрахунки за придбаний ним товар в магазинах на загальну суму 1051 грн. 59 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз"яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав суду показання про те, що все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності та ним не оспорюється. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та обставини, при яких такий вчинено.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 обставинами суд визнає щире каяття та повне визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_3 на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, раніше не судимий.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речовий доказ, а саме:

- DVD-R диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1