В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 16 травня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Рівненської обл., українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28 травня 2024 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду;

- 22 серпня 2025 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за частиною першою статті 309 КК України, із застосування статті 71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 16 травня 2025 року, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимоги Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки, маючи умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання без мети збуту наркотичного засобу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), шляхом підняття знайденого з землі.

В подальшому, ОСОБА_4 , придбаний ним таким чином наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), що знаходився в частині блістеру, в середині якого було дві таблетки круглої форми білого кольору, помістив до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку він був одягнутий, та почав незаконно зберігати при собі, для власного вживання без мети збуту.

Так, 16 травня 2025 року, за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 13-А, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

В подальшому, 16 травня 2025 року, в період часу з 14 годин 50 хвилин до 14 години 56 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 13-А, співробітниками поліції, було проведено обшук затриманої особи, в ході якого ОСОБА_4 , добровільно дістав частину блістеру, в середині якого було дві таблетки круглої форми білого кольору.

Згідно з даними висновку експерта, у наданих на дослідження 2 (двох) таблетках білого кольору було виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у 2 (двох) таблетках складає 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» "Список № 1 Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено" в "Таблиці II", є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадон (фенадон), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про визнання винуватості не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 16 травня 2025 року в місті Києві придбав наркотичний засіб, який знаходився в частині блістеру, в середині якого було дві таблетки круглої форми білого кольору, помістив до лівої внутрішньої кишені своєї куртки для власного вживання. Згодом, того ж дня, приблизно о 14 год.50 хв. по вул. Краківська, 13-А в місті Києві був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили у нього наркотичний засіб. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000446 від 16 травня 2025 року; висновку експерта № СЕ-19/111- 25/30708-НЗПРАП від 22 травня 2025 року; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28 травня 2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 , у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною другою статті 309 КК України.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного, - раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року ОСОБА_4 , із застосуванням статті 71 КК України, було засуджено за частиною першою статті 309 КК України до покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Відповідно до положення частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до ухвалення стосовно нього вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року, суд вважає за необхідне остаточно призначити йому покарання за правилами частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Відповідно до вимог пункту «б» частини першої статті 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 3565 гривень 60 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні №0000446 від 16 травня 2025 року (висновок № СЕ-19/111-25/30708-НЗПРАП від 22 травня 2025 року).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 22 серпня 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання для відбуття покарання.

Зарахувати у строк остаточно призначеного покарання ОСОБА_4 час, на який він був тимчасово затриманий, а саме: з 14 год. 29 хв. до 16 год. 40 хв 16 травня 2025 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0000446 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/13907/25.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів в сумі 3565 гривень 60 копійок.

Речові докази: фрагмент блістера, в середині якого заходиться 2 таблетки білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,044 г., яка знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві (квитанція № 024266 від 29 травня 2025 року) - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

містаКиєва ОСОБА_1