ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 699/1149/21
провадження № 1-кп/753/652/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

УСТАНОВИВ:

1. 29.11.2022 до Дарницького районного суду м. Києва, відповідно до ухвали Верховного Суду від 08.11.2022, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_12 від 05.12.2022, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено на 02.02.2023.

20.05.2025 ухвалою колегії суддів Дарницького районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_12 , суддів: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 клопотання прокурора про відвід колегії суддів задоволено. Відведено суддів ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 від розгляду вказаного кримінального провадження.

26.05.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду, а саме: суддів Дарницького районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_15

02.07.2025 ухвалою колегії суддів Дарницького районного суду міста Києва клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_15 задоволено. Відведено суддю ОСОБА_15 від розгляду кримінального провадження.

02.07.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду, а саме: суддів Дарницького районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_16

28.08.2025 ухвалою колегії суддів Дарницького районного суду міста Києва заяву судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_16 про самовідвід у кримінальному провадженні задоволено. Відведено суддю ОСОБА_16 від розгляду кримінального провадження.

10.09.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду, а саме: суддів Дарницького районного суду міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

2. Прокурор у підготовчому судовому засіданні подав до суду клопотання про проведення спеціального судового провадження.

Захисники заперечували проти задоволення клопотання.

3. Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, обговоривши заявлене клопотання про проведення спеціального судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

4. Щодо клопотання про здійснення спеціального судового провадження

Прокурор подав суду клопотання про здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи його тим, що відповідно до вимог статей 297-1, 297-2, 297-3, 297-4, 297-5 КПК України на підставі ухвал слідчого судді щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було застосовано процедуру спеціального досудового розслідування, отже обставини з приводу переховування обвинувачених були перевірені належним чином судом на стадії досудового розслідування.

Зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

У Міжнародному пакті про громадянські і політичні права (ст. 14 (3) (d)) вказується: «Кожен має право при розгляді будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, як мінімум, на такі гарантії на основі повної рівності: (d) бути засудженим в його присутності...». Водночас, обвинувачений може добровільно відмовитися від здійснення свого права бути присутнім на судових слуханнях, але суд у будь-якому випадку має здійснити ретельну перевірку наведеної обставини.

Відповідні права та можливості обвинуваченого визначені ст. 42 КПК України.

Ключове значення в цьому випадку має відігравати повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (рішення ЄСПЛ у справі «Сейдовіч проти Італії»).

Можливість судового розгляду справи у кримінальному проваджені у разі неприбуття обвинуваченого за викликом суду шляхом здійснення спеціального судового провадження передбачена у ч. 3 ст. 323 КПК України.

Так, за змістом абз. 1 цієї частини передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

У свою чергу, за змістом ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається серед переліку певних злочинів й посилання на ст.ст. 115, 146, 255 КК України, за якими висунуто обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Щодо обставин про переховування обвинувачених від суду та оголошення їх у міжнародний розшук, що дає можливість суду провести судовий розгляд за відсутності обвинувачених (in absentia), то суд проаналізує це окремо.

Суд вважає, що подальший розгляд кримінального провадження № 699/1149/21 щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом здійснення спеціального судового провадження не порушуватиме права обвинувачених на справедливий суд, з огляду на таке.

Під час розгляду цього кримінального провадження наявні всі засоби і можливості дотримання стандартів судового розгляду, викладені у Резолюції 11 Комітету Міністрів Ради Європи від 19 січня 1973 року «Про критерії, що регламентують розгляд, проведений за відсутності обвинуваченого», якою регламентується наступне:

«1. Справу жодної особи не може бути розглянуто, якщо до цього її ефективно протягом часу, що дозволяє їй з`явитися в суд і підготувати свій захист, не було оповіщено повістками, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

2. Повістки повинні вказувати на наслідки неявки обвинуваченого на розгляд.

3. Коли суд встановить, що обвинуваченому, який не з`явився на розгляд, була вручена (atteint) повістка, він повинен розпорядитися про відкладення розгляду, якщо визнає, що особиста присутність обвинуваченого є обов`язковою, або якщо є підстави вважати, що у нього виникли перешкоди для явки.

4. Справа обвинуваченого не повинна розглядатися в його відсутність, якщо можливо і бажано перенести розгляд на територію іншої держави або звернутися із запитом про видачу.

5. Коли справа обвинуваченого розглядається в його відсутність, докази повинні збиратися звичайними способами, а захист повинен мати право втручатися в цей процес.

6. Судове рішення, прийняте за відсутності обвинуваченого, має бути доведено до його відома згідно з правилами вручення повісток для явки в суд, і період часу для оскарження не повинен починатися раніше, ніж особа, щодо якої винесено вирок, не отримає ефективного повідомлення про винесене судове рішення, якщо тільки не буде встановлено, що вона навмисно прагнула уникнути правосуддя.

7. Кожен, чия справа розглядалася в його відсутність, повинен мати можливість оскаржити це судове рішення будь-якими доступними йому засобами, якби він був присутній.

8. Особа, справу якої було розглянуто в її відсутність, і якій не була належним чином і в належній формі вручена повістка, повинна мати правовий засіб захисту, що дозволяє їй анулювати судове рішення.

9. Особа, справу якої розглянуто в її відсутність, але якій повістка була належним чином вручена, має право на повторний розгляд справи в звичайному порядку, якщо ця особа може довести, що її відсутність і факт того, що вона не могла проінформувати суддю у справі, були викликані обставинами, що знаходяться за межами її контролю».

Європейський Суд з прав людини з особливою увагою ставиться до судового розгляду справ за відсутності обвинуваченого. У рішенні ЄСПЛ «Медєніца проти Швейцарії» суд зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Кримінальний процесуальний кодекс України надає обвинуваченим всі необхідні можливості в рамках спеціального судового провадження, щодо необхідності дотримання яких у справах за відсутності обвинуваченого (in absentia), висловлюється у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема, надає право обвинуваченим за бажанням бути присутніми при розгляді кримінального провадження, право виробити лінію захисту, право на юридичну допомогу, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Загалом судом від призначення обвинувального акта до підготовчого судового засідання до розгляду клопотання прокурора призначено одинадцять судових засідань: 18 червня 2025 року, 02 липня 2025 року, 29 липня 2025 року, 20, 26 та 28 серпня 2025 року, 11 та 25 вересня 2025 року, 07, 15 та 21 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Водночас за змістом ч. 8 ст. 135 КПК України передбачено, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Вказані положення процесуального закону судом були дотримані.

Так, судом надсилались повістки до опублікування та були опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» від 12 червня 2025 року № 118 (8043), 26 червня 2025 року № 128 (8053), від 23 липня 2025 року № 148 (8073), від 27 серпня 2025 року № 174 (8099), від 06 вересня 2025 року № 183 (8108), 19 вересня 2025 року № 92 (8117).

При цьому від початку здійснення підготовчих дій суд також надсилав для опублікування повістки на веб-сайті Офісу Генерального прокурора, які також були опублікованими.

Крім того, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у засідання, призначені на 18 червня 2025 року, 02 липня 2025 року, 29 липня 2025 року, 20, 26 та 28 серпня 2025 року, 11 та 25 вересня 2025 року, 07, 15 та 21 жовтня 2025 року, були опубліковані на офіційному веб-сайті Дарницького районного суду м. Києва.

Також, з метою дотримання прав обвинуваченого, судом вживались інші заходи щодо повідомлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про судові засідання.

Зокрема, прокурором, на виконання доручення суду, надані контактні дані обвинуваченого ОСОБА_5 та його близьких осіб.

У зв`язку із наявність наданих стороною обвинувачення засобів зв`язку, ОСОБА_5 був повідомлений про судові засідання шляхом відправлення повідомлень близьким особам - батьку та сестрі, а також на обліковий запис в соціальній мережі «Інстаграм».

У підготовче судове засідання 15.10.2025 прибув батько обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_17 , якому повідомлено про перебування обвинувального акту у провадженні Дарницького районного суду міста Києва відносно його сина ОСОБА_5 та вручено йому повістку, відповідно до вимог ч.2 ст. 135 КПК України, а саме те, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Також варто зауважити, що з моменту надходження обвинувального акту до суду, а саме з 29.11.2022, іншими складами суду також вживались заходи щодо повідомлення обвинувачених про перебування на розгляді суду обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, судом для вирішення питання обізнаності обвинувачених або наявності можливості у обвинувачених бути обізнаними про кримінальне провадження були виконані всі можливі заходи.

З огляду на викладені висновки про належність здійснення викликів і повідомлень в рамках кримінального провадження, суд оцінює дії обвинувачених у питанні встановлення факту їх переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи питання щодо встановлення факту переховування обвинувачених з метою ухилення від кримінальної відповідальності суд звертає увагу, що сама по собі тимчасова відсутність обвинуваченого за адресами місця реєстрації або тимчасова відсутність на території України не може бути визнана достатньою для встановлення факту переховування.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо обвинуваченого, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду. Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов обвинуваченого від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати відповідні заходи у конкретних обставинах.

Наведене питання неодноразово висвітлювалося у рішеннях ЄСПЛ по відношенню до України, зокрема, в рішенні по справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року (заява N 45783/05) було зазначено: «25. Суд нагадує, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це, в принципі, означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред`явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх, навіть якщо вони надані незалежним представником державної юридичної служби з метою здійснення впливу на рішення суду (див. рішення у справі «Кресс проти Франції» (Kress v. France) [ВП], № 39594/98, пункти 72 та 74, ECHR 2001-VI). 26.

Крім того, стаття 6 Конвенції в цілому гарантує, що особа, обвинувачена у вчиненні правопорушення, повинна за загальним правилом мати право бути присутньою та безпосередньо брати участь у судовому засіданні стосовно встановлення обґрунтованості кримінального обвинувачення щодо неї. Це право презюмується самим поняттям змагального провадження та також може походити з гарантій, встановлених підпунктами (с), (d) та (e) пункту 3 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі «Сейдовіч проти Італії» (Sejdovic v. Italy) [GC], № 56581/00, пункт 81, ECHR 2006-II з подальшими посиланнями). 27. У цьому контексті особливе значення має бути надано явності справедливого здійснення правосуддя, а також підвищеній чутливості суспільства до цього (див. рішення у справі «Боргерс проти Бельгії» (Borger v. Belgium), від 30 жовтня 1991 року, пункт 24 in fine, Серія A № 214-B)».

Під час формування принципових підходів у питанні дотримання балансу інтересів ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним» (рішення ЄСПЛ по справі «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.).

Як зазначалося у рішенні ЄСПЛ по справі «Эліазер проти Нідерландів» від 16 жовтня 2001 року, право на участь у розгляді справи, гарантоване статтею 6 Конвенції, не є абсолютним, і має існувати розумна пропорційність між використовуваними засобами та метою, яку прагнуть досягти. Відповідні обмеження не повинні перешкоджати здійснення права таким чином або до такої міри, що порушується сама суть права. Сумісність обмежень, передбачених національним законодавством, з правом доступу до суду, гарантованим статтею 6 Конвенції, має залежати від особливостей конкретного провадження. Загалом неможливо зробити висновок, що процедура, яка прагне збалансувати «конкретні інтереси сторін, які приймають участь» (particular interests involved) є несправедливою.

Повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження має бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (рішення ЄСПЛ у справі «Сейдовіч проти Італії» від 01 березня 2006 року).

Суд також враховує, що під час досудового розслідування прокурором особисто у США вручено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, він повністю обізнаний про існування кримінального провадження відносно нього.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року (провадження № 5-1кс15), «під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо)… Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство... При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку».

У постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 242/3982/16-к зазначено, що «за таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду, відповідно до яких органом досудового розслідування вичерпано всі можливі заходи для повідомлення ОСОБА_1 про підозру, та належним чином виконані вимоги закону щодо вручення письмового повідомлення про підозру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Виходячи з тих заходів, які були вжиті органом досудового розслідування для вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1, Верховний Суд не знаходить підстав вважати, що останній не був повідомлений про наявність кримінального провадження відносно нього. У зв`язку з цим він мав можливість отримувати інформацію щодо часу і місця судового розгляду кримінального провадження, оскільки відповідні повістки публікувалися у засобах масової інформації загальнодержавного значення та на інтернет-порталі судової влади. Він також мав можливість взяти участь у судовому розгляді кримінального провадження як особисто, так і шляхом залучення захисника за власним вибором, якщо б мав таке бажання. Поряд з цим, для захисту інтересів ОСОБА_1 державою був залучений захисник, касаційна скарга якого є предметом розгляду суду касаційної інстанції».

Аналіз загального змісту наведеної судової практики, з урахуванням конкретних обставини цього провадження, дозволяє дійти висновку про можливість здійснювати подальший розгляд у формі спеціального судового провадження з дотриманням норм міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини, у тому числі наведеної практики ЄСПЛ, практики Верховного Суду, та що такий розгляд не призводить до порушення ст. 6 Конвенції, положень Конституції України, та положень КПК України.

Так як наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні висунуте щодо злочинів, передбачених ст.ст. 115, 146, 255 КК України, тобто входять до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, обвинувачені повідомлені про розгляд судом кримінального провадження стосовно них, має змогу отримувати інформацію щодо розгляду цього кримінального провадження з чотирьох джерел (ЗМІ, сайт суду, сайт Офігу Генеарльного прокурора, близькі родичі), переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявленого клопотання прокурора по відношенню до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу, що обвинувачені у подальшому мають можливість у будь-який момент протягом судового провадження з`явитися до суду для особистої участі у розгляді кримінального провадження та мають усі законні можливості для оскарження рішень, прийнятих судом у кримінальному провадженні, і на перегляд остаточного рішення суду у цьому провадженні.

5. Крім того, на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 14.10.2025 у провадженні №753/15099/22, кримінальне провадження за № № 0000090, 0000971, 0000848, 0000177 за обвинуваченням ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255 КК України передано колегії суддів Дарницького районного суду м. Києва (головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ), в провадженні якої перебуває кримінальне провадження за № 0000394 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, для вирішення питання про їх об`єднання.

Відповідно до ст. 334 КПК України - матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність об`єднання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України, та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3, 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, із кримінальним провадженням відносно ОСОБА_18 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п. п. 3, 12. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255 КК України (номер провадження № 753/15099/22), так як вказані кримінальні правопорушення є взаємопов`язаними, оскільки стосуються одних й тих же самих обставин вбивства журналіста ОСОБА_19 .

Крім того, колегією суддів встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14.10.2025 у провадженні №753/15099/22 ухвалено здійснювати судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255 КК України за відсутності обвинуваченого (in abcentia) в порядку спеціального судового провадження.

Судом враховано, що в ході розгляду справи № 699/64/20 обвинувачений ОСОБА_18 неодноразово ухилявся від явки до суду. Зокрема, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, ОСОБА_18 до суду 22.06.2022, 07.07.2022, 14.07.2022, в тому числі, і через застосований примусовий привід, не з`явився. У зв`язку з цим, 14.07.2022 судом винесено ухвалу про оголошення його в розшук. 22.04.2024 відповідно до ухвали суду обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук, 07.05.2025 судом задоволено клопотання прокурора про обрання стосовно ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про обізнаність ОСОБА_18 свідчить: останній до початку переховування від суду особисто приймав участь в судових засіданнях Дарницького районного суду м. Києва; до січня 2022 року стосовно нього діяв запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту та були покладені обов`язки, про які йому було достеменно відомо, в тому числі щодо явок до суду та повідомлення про зміну місця проживання; обвинувачений неодноразово судимий, тому йому відомо, що його процесуальний статус в даному провадженні вимагає з`являтись на виклики суду, повідомляти про неможливість неявки та зміну місця проживання. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_18 обізнаний про розпочате/існуюче кримінальне провадження стосовно нього.

Враховуючи викладене колегія судді Дарницького районного суду міста Києва ухвалила здійснювати судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255 КК України за відсутності обвинуваченого (in abcentia) в порядку спеціального судового провадження, у зв`язку із чим, можливо об`єднати вказані кримінальні провадження, та проводити їх розгляд у спеціальному судовому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.369-374, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_7 про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 699/1149/21 - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження у кримінальному провадженні щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, п.п. 3,4,6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Кримінальні провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 об`єднати (номер провадження № 699/1149/21) в одне провадження з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_18 (номер провадження № 753/15099/22).

Об`єднаному провадженню присвоїти № 699/1149/21.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: