Провадження № 1-кп/554/1254/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0002634 від 18.11.2025 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 перебуває клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0002634 від 18.11.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №208 (по стройовій частині) від 20.07.2025 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Згідно вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, військовослужбовці зобов?язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов?язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилитися від і проходження, з особистих мотивів, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та 10.08.2025, приблизно о 13 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби - місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , та у подальшому проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до для повернення у військову частину та виконання службових обов?язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, 17.11.2025 солдат ОСОБА_4 прибув до ТУ ДБР у м. Полтаві за адресою: АДРЕСА_3 та заявив про себе як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце несення служби, у зв?язку з чим кримінальне правопорушення було припинено.

Солдат ОСОБА_4 у період з 13 годин 00 хвилин 10.08.2025 по 17.11.2025 обов?язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов?язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов?язаними з проходженням військової служби.

11.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби. До поданого клопотання долучено письмову згоду командира в/ч НОМЕР_3 НГУ на продовження проходження солдатом ОСОБА_4 військової служби у в/ч НОМЕР_3 НГУ, та письмову згоду підозрюваного, а також повідомлення про підозру та інші документи.

Підозрюваний ОСОБА_4 також просить звільнити його від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Суд, вислухавши клопотання прокурора, думку підозрюваного, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків:

07.09.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Зокрема, вказаним Законом доповнено редакцію статті 401 КК України, а саме частиною 5, в якій визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 5-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. Перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності (ч.ч.1-3 ст. 286 КПК України).

Як вбачається з абз.2 ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

У відповідності до ч. 3, ч.4 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби. У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Судом установлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України "Про оборону України", особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 11.12.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_4 просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності з метою продовження проходження військової служби, тобто добровільно висловив своє бажання продовжити військову службу у в/ч НОМЕР_3 НГУ, командир в/ч НОМЕР_3 НГУ надав письмову згоду на продовження проходження солдатом ОСОБА_4 військової служби у в/ч НОМЕР_3 НГУ, раніше до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України ОСОБА_4 не притягувався.

На виконання вимог ст. 285 КПК України підозрюваному роз?яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, а саме за ч.5 ст. 401 КК України, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та на продовження досудового розслідування та в подальшому судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Також, підозрюваному роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав.

Підозрюваний надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України.

Тож, враховуючи всі вищевикладені обставини, думку прокурора, наявність добровільної згоди підозрюваного на продовження проходження військової служби та на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України, згоду командира в/ч на подальше проходження підозрюваним військової служби, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Крім того, за положення ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 Кримінального кодексу України, зобов?язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 314-316, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 44, ч.5 ст. 401, ч.5 ст. 407 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ч.5 ст. 401 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби.

Кримінальне провадження №0002634 від 18.11.2025 року відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України закрити.

Зобов?язати ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до військової частини НОМЕР_3 НГУ для продовження проходження військової служби.

Зобов?язати командира військової частини НОМЕР_3 НГУ після набрання ухвалою законної сили невідкладно забезпечити ОСОБА_4 продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Полтави: ОСОБА_5