ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3517/18 Номер провадження 11-кп/814/799/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001391 за апеляційними скарг ами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 05 вересня 2024 року,

встановила:

Цією ухвалою кримінальне провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого, останній раз:

10.09.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.2 ст.153, ч.1 ст.70 КК України на 7 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України закрито на підставі п. 1-2 ч.2 ст. 284 КПК України.

Згідно з ухвалою суду ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

12 березня 2018 року приблизно о 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні дитячого садку № 336 за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 65-Б, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, ввійшов у приміщення групи на другому поверсі, де таємно викрав із жіночої сумки, яка належала ОСОБА_9 , гаманець, вартістю 370 грн з банківськими картами, без вартості, грошовими коштами в розмірі 780 грн. Після вчиненого ОСОБА_8 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 збитку в розмірі 1150 грн.

Таким чином ОСОБА_8 вчинено діяння, передбачене ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність.

Закриваючи кримінальне провадження на підставі п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена, проте оскільки вартість викраденого майна становить 1150 грн, що є меншим суми, за яку настає кримінальна відповідальність та обвинувачений не надав згоди на закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, тому кримінальне провадження підлягає закриттю за п.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та закрити кримінальне провадження з підстав не встановлення достатніх доказів його вини в інкриміновану кримінальному правопорушенні і вичерпанні можливості їх отримання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалюючи рішення про вчинення кримінального правопорушення, суд не врахував його показання про те, що він дійсно був поряд, але на територію дитячого садка та в приміщення не заходив, крадіжку не вчиняв, а гаманець йому був підкинутий працівниками поліції. Потерпіла ОСОБА_9 надавала неправдиві показання проти нього.

При цьому стверджує, що до нього були застосовані недозволені методи досудового розслідування, застосовували до нього фізичне та психологічне насильство з метою зізнання у викраденні. Про наявність у нього тілесних ушкоджень він звертав увагу понятих під час проведення слідчої дії за його участю.

Вказує, що він був затриманий без присутності захисника, чим порушені його права на захист.

Зазначає, що з рапорту дільничного інспектора вбачається, що він 12.03.2018 був затриманий о 12.00 год. для з`ясування обставин, а о 12.29 год 12.03.2018 на номер «102» було зафіксовано виклик про вчинення викрадення майна з сумки, а саме: гаманця з грошовими коштами та банківськими картками. Тому вважає, що його було незаконно затримано.

Стверджує, що його фотографували на мобільний телефон, цей фотознімок показували потерпілій та вона не впізнала його як особу, яка викрала у неї гаманець, так як він на території дитячого садка не був. Вказаний фотознімок на телефоні також показували свідку ОСОБА_10 .. Вказаний фотознімок свідку показували до проведення слідчої дії впізнання. При цьому стверджує, що свідок ОСОБА_10 в період з 12.03.2018 по 26.03.2018 у відділі поліції не була, будь-яких записів в журналі відвідування відділу поліції про те, що вона перебувала на території відділу немає. На запитання захисника, чи дійсно вона бачила його на території дитячого садка, свідок відповіла, що вона не впевнена.

Вказує, що гаманець ОСОБА_9 впізнала, проте не зазначила за якими параметрами чи ознаками вона це зробила.

Після вказаних вище дій та отримання пояснень ОСОБА_9 і ОСОБА_10 дільничний особисто зателефонував на телефон «102» та повідомив про крадіжку гаманця з грошовими коштами та кредитними картками.

Стверджує, що суд не вжив заходів для витребування зі служби «102» аудіозапису повідомлення про викрадення гаманця за адресою АДРЕСА_3 . В задоволенні клопотання про витребування цього запису судом було відмовлено.

Вказує, що судом не було допитано понятих, які були 12.03.2018 присутні під час проведення слідчої дії та яким він звертав увагу на наявність у нього тілесних ушкоджень після затримання. Не були вжиті заходи щодо допиту свідка, який бачив у день затримання на ньому тілесні ушкодження. Вказує, що цей свідок відбуває покарання в Роменській виправній колонії № 56. В задоволенні клопотання про допит вказаного свідка було відмовлено.

Зазначає, що він не звертався із заявами про застосування до нього недозволених методів розслідування, так як він боявся за своє життя і здоров`я, а також за життя і безпеку своїх близьких.

Не встановлено, чому потерпіла вказувала про викрадення її речей особою чоловічої статі, так як вона цю особу не бачила.

Поза увагою також залишилося, що потерпіла на наступний день після події прибула до відділу поліції Московського ВП, проте не пам`ятає як це було, хто проводив слідчу дію, чи роз`яснювалися їй права та обов`язки до початку слідчої дії. З довідки ХРУП №2 ГУНП в Харківській області потерпіла ОСОБА_9 територію Московського ВП в період з 12.03.2018 по 26.03.2024 не відвідувала. Тому вважає, що потерпіла в судовому засідання надала неправдиві показання.

При цьому вказує, що пояснення потерпілої про те, що дзвінок на службу «102» здійснила завідуюча дитячого садка не відповідає дійсності. Про викрадення майна потерпіла дізналася о 12.00 год 12.03.2018, а виклик на службу «102» був здійснений о 12.29 год, через 30 хвилин після виявлення зникнення речей і даний виклик здійснив інспектор Московського ВП ГУНП в Харківській області, яким він був попередньо затриманий в порядку ст. 209 КПК України. Вказане може бути встановлено з аудіозапису виклику на службу «102», у витребуванні якого суд відмовив.

Свідок ОСОБА_10 у своїх показаннях вказувала, що звернула увагу на чоловіка на території дитячого садка, який проходив повз вікно, біля якого вона стояла, оскільки на території дитячого садка не повинно бути сторонніх осіб. Вважає вказані показання сумнівними, так як даний заклад не є закритим закладом чи приватною територією, а тому перебування в будівлі та на території дитячого садка стороннім не заборонено.

Зазначає, що свідок вказує, що під час слідчої дії впізнання крім неї та слідчого в кабінеті нікого не було, що підтверджується довідкою т.в.о. начальника ХРУП №2. Тому проведення слідчої дії здійснено з грубим порушенням законодавства. При цьому в протоколі слідчої дії поняті вказані та маються їх підписи. У той же час, суд відмовив у задоволенні клопотання про допит вказаних свідків, тобто свідками не підтверджено правильність проведення слідчої дії впізнання. Будь-яких доказів перебування в приміщенні відділу поліції під час слідчої дії впізнання понятих та свідка суду не надано. Тому вважає, що свідок надала суду неправдиві показання.

Звертає увагу, що під час допиту судом свідок перебувала в одному приміщенні з прокурором поза межами суду та прокурор мав можливість впливати на свідка, що вплинуло на рівноправність та змагальність сторін.

Зазначає, що в протоколі огляду особи після затримання вказано, що він добровільно видав гаманець, у той час як він добровільно гаманець не видавав та ним не володів взагалі, вказаний гаманець надав працівник поліції, яким до нього були застосовані протиправні дії фізичного та психічного характеру після затримання. Стверджує, що протокол його затримання не оформлявся, а тому і особистий обшук проведено незаконно, як і застосування спецзасобів - наручників. Вважає, що працівниками поліції була допущена підміна слідчої дії особистого обшуку, слідчою дією огляду місця події, а тому речові докази отримані з порушенням законодавства. Всі інші похідні від вказаних дій докази, також вважає недопустимими.

Вказує, що органом досудового розслідування було грубо порушено чинне законодавство під час пред`явлення для впізнання, оскільки пред`явлення для впізнання за фотознімками може бути проведено у разі неможливості пред`явлення особи, у той час як він перебував на час впізнання у відділі поліції. До того ж, в матеріалах справи відсутні відомості де органом досудового розслідування отримано його фотознімок. Не вказано, за якими ознаками свідок може впізнати особу до пред`явлення цієї особи для впізнання.

Вказує, що постанова прокурора про призначення судово-товарознавчої експертизи із залученням для її проведення спеціаліста, не підписана слідчим, який прийняв рішення прокурора до виконання, а тому така постанова не мала породжувати відповідних правових наслідків, та експертиза проведена без законний на те підстав. В задоволенні клопотання сторони захисту про допит експерта судом було відмовлено. Вважає висновок експерта недопустимим доказом.

Зазначає, що обвинувальний акт взагалі складений без дотримання ст. 291 КПК України, не містить належного формулювання обвинувачення, усунути вказане під час судового розгляду неможливо, та суд безпідставно в підготовчому судового засіданні не повернув обвинувальний акт прокурору.

Стверджує, що він інкримінованого йому злочину не вчиняв, всі докази, надані органом досудового розслідування сфальсифіковані та не доводять його вину в інкримінованому злочині, інших належних та допустимих доказів немає, тому вважає, що кримінальне провадження щодо нього необхідно закрити з підстав не доведення його вини у вчиненні злочину.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою кримінальне провадження № 0001391 за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України закрити на підставі п.1, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суду не надано належних та допустимих доказів наявності вини ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки гаманця 12.03.2018.

Вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком є недопустимим доказом, так як в протоколі зазначено, що номер ЄРДР від 12.03.2017, у той час як відомості до ЄРДР було внесено 12.03.2018. Не вказано місце проведення слідчої дії, слідча дія проведена без понятих, так як свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 15.01.2024 вказала, що вона не була присутня під час впізнання.

Також вказує, що ОСОБА_8 на час проведення слідчої дії впізнання за фотознімками був вже затриманим, а тому були відсутні підстави для впізнання за фотознімками.

Зазначає, що суд безпідставно відмовив у допиті свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , мотиви відмови не обґрунтував.

Вважає висновок товарознавчої експертизи недопустимим доказом, так як постанова про призначення експертизи не погоджена з прокурором.

Також вказує, що речові докази не були оглянуті судом, оскільки не надані стороною обвинувачення.

При цьому стверджує, що безпосередні свідки вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення спростовуються матеріалами провадження.

Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_9 вона працювала вихователькою в дитячому садку № 336, що за адресою: м. Харків, просп.Ювілейний, 65-Б. 12 березня 2018 року прийшла на роботу приблизно о 8 год та мала при собі жіночу сумку, в якій знаходився червоний гаманець з банківськими картками та грошовими коштами в сумі 780 грн. Приблизно об 11 год 30 хв вона пішла з дітьми на прогулянку, а сумку залишила в приміщенні. Коли ж повернулася, то виявила, що сумка відкрита та відсутній гаманець, про що повідомила завідуючу садка. Надалі гаманець їй повернули працівники поліції, які вилучили його в ОСОБА_8 .

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 надала показання, що вона працювала помічником вихователя в дитячому садку № 336. Приблизно об 11 год 30 хв зі свого робочого місця, розташованого на першому поверсі, з вікна вона побачила незнайомого чоловіка, який йшов до входу в дитячий садок, якого вона впізнала як ОСОБА_8 .

Вказаним доказам суд надав правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що вказані докази є належними та допустимими.

Сам факт перебування поряд з дитячим садком у встановлений судом день та час не заперечує і сам обвинувачений.

Як вбачається з повідомлення начальника Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області 12.03.2018 о 12.31 зі служби «102» до чергової частини Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 65-Б невідомий викрав гаманець. Дане повідомлення зареєстроване за № 10935. О 12.37 год. 12.03.2018 на місце події направлено слідчо-оперативну групу.

Відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення та витягу з реєстру ЄДРСР заявником про вчинення кримінального правопорушення є ОСОБА_9 , яка зазначала про викрадення у неї гаманця червоного кольору з банківськими картками та грошовими коштами.

Під час проведення огляду місця події о 13.20 год. ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції гаманець червоного кольору з банківськими картками, одна з яких на ім`я ОСОБА_15 , та грошовими коштами. Вказаний протокол був підписаний ОСОБА_8 без будь-яких заперечень, зокрема і щодо добровільної видачі гаманця.

Потерпіла ОСОБА_9 впізнала червоний гаманець, який видав ОСОБА_8 , як гаманець, який у неї був викрадений 12 березня 2018 року.

Будь-яких даних про затримання ОСОБА_8 у даному провадженні матеріали справи не містять, запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Також не проводився особистий обшук ОСОБА_8 , на чому наголошує обвинувачений, а гаманець ним був виданий добровільно в присутності понятих, що вбачається з протоколу огляду місця події.

Протокол огляду був складений у відповідності до ст. 104, ст. 237 КПК України та підписано всіма учасниками без будь-яких зауважень чи доповнень.

Не вбачає колегія суддів і підстав для визнання недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 . Даний протокол складений з дотриманням вимог ст. 228, ст. 231 КПК України. До того ж в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 підтвердила, що саме ОСОБА_8 вона бачила в день події поряд з дитячим садком.

Оскільки потерпіла впізнала свій гаманець, який був виданий обвинуваченим, а свідок вказала на ОСОБА_8 , як на особу, яку бачила поряд з дитячим садком в день та час вчинення злочину, наявність чи відсутність понятих під час проведення слідчих дій, як і не надання показань суду, не мають вирішального значення для встановлення обставин події.

Будь-яких підстав недовіряти покаранням потерпілої, як і свідка, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, колегія судів не вбачає та стороною захисту не зазначаються.

З огляду на вказане судом було правильно встановлено, що саме ОСОБА_8 було викрадено гаманець ОСОБА_9 за встановлених судом обставин.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що до нього були застосовані недозволені методи слідства необхідно зазначити, що ОСОБА_8 про вказане із заявою не звертався, жодних даних про застосування до нього фізичного та психічного насильства з боку працівників поліції матеріали провадження не містять та оскільки він свою вину під час судового розгляду не визнавав, тому місцевий суд у своєму рішенні не посилався на викривальні показання обвинуваченого.

З огляду на вказане вище, місцевим судом було правильно оцінено зібрані у справі докази та правильно встановлено, що ОСОБА_8 12.03.2018 таємно заволодів майном ОСОБА_9 на загальну суму 1150 грн.

Також місцевий суд, встановивши, що вказане правопорушення було вчинене ОСОБА_8 та наявні підтрави для закриття кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 відповідно до ч.1-2 ч.2 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності згоди обвинуваченого.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає. Тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 05 вересня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4