Справа № 953/660/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого слідчого відділення відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , під час здійснення досудового розслідування у об`єднання кримінальному провадженні №0000293 від 27.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 201-2, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, -

встановив:

09.02.2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , під час здійснення досудового розслідування у об`єднання кримінальному провадженні №0000293 від 27.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 201-2, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: гараж боксового типу №173 у ГК «СТАРТ», за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Повздовжня, буд. 7, гараж 173; у частках 1/2 та 1/6 (по праву спадщини) на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.

З метою забезпечення арешту нерухомого майна підозрюваного

ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий просить розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна.

Клопотання погоджено з прокурором ОСОБА_5 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна підозрюваного, суд вважає за необхідне розглядати клопотання без повідомлення власника майна та його представників враховуючи можливість його відчуження.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділенням відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000293 від 27.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст.190, ч. 3 ст. 201-2, ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво та нагляд за додержанням законів у кримінальному провадженні здійснює група прокурорів Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

По даному кримінальному провадженню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.4 ст.190 , ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.4 ст.358, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 201-2 КК України передбачає можливість застосування такого виду покарання, у разі визнання особи винуватою, як конфіскація майна, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Так, ОСОБА_4 , згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно володіє на праві приватної власності наступним майном:

-гараж боксового типу № НОМЕР_2 у ГК «СТАРТ», за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Повздовжня, буд. 7, гараж 173;

-у частках 1/2 та 1/6 (по праву спадщини) на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у кримінальному провадженні №0000293 від 27.03.2025

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 201-2, КК України. Санкція ч. 3 ст. 201-2 КК України передбачає можливість застосування такого виду покарання, у разі визнання особи винуватою, як конфіскація майна, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

З огляду на зазначене, у слідчого судді є достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, за результатами розгляду даного кримінального провадження, може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна. У зв`язку з чим приходить до висновку про доцільність накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному з метою забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна як виду покарання.

При цьому слід зазначити, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчуження та розпорядження.

Крім того, зважаючи на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя виходить з того, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Отже, на виконання вимог ч. 1ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна у виді заборони його відчуження та розпорядження, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1ст. 170 КПК України.

Підстав для арешту майна у виді заборони куристування гаражем боксового типу № НОМЕР_2 у ГК «СТАРТ», за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Повздовжня, буд. 7, гараж 173 та, у частках 1/2 та 1/6 (по праву спадщини) на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні провадженні №0000293 від 27.03.2025, шляхом встановлення заборони на відчуження та розпорядження майном, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на гараж боксового типу № НОМЕР_2 у ГК «СТАРТ», за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Повздовжня, буд. 7, гараж 173 та у частках 1/2 та 1/6 (по праву спадщини) на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1