УХВАЛА

04 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 296/10014/25

провадження № 51-4523зво25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі-Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного суду від 28 листопада 2025 року за виключними обставинами,

установив:

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ухвалою від 8 вересня 2025 року повернув скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого відділення ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП у Житомирській області, оскільки вказаний орган досудового розслідування не відноситься до територіальної юрисдикції вказаного районного суду м. Житомира.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 06 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2025 року, якою скаргу повернуто особі, яка її подала - без змін.

Верховний Суд ухвалою від 28 листопада 2025 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 6 жовтня 2025 року.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд за виключними обставинами вищезазначеної ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2025 року.

Мотивуючи подану заяву ОСОБА_4 зазначив, що формулювання у ухвалі Верховного Суду від 28 листопада 2025 року «Ухвала оскарженню не підлягає» позбавляє його можливості касаційного перегляду та фактично блокує доступ до правосуддя, що суперечить принципу верховенства права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Правовий висновок щодо застосування положень ч. 1 ст. 459 КПК сформовано в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 522/14170/17 (провадження № 51-1836кмо19).

Згідно з зазначеним висновком, положення ч. 1 ст. 459 КПК необхідно розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції. Перегляд за виключними обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений.

Водночас, як убачається з ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2025 року Суд відмовив у відкритті касаційного провадження, оскільки ухвала Житомирського апеляційного суду від 06 жовтня 2025 року, якою було залишено без змін ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 8 вересня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування, не підлягає оскарженню в касаційному порядку згідно з положеннями ч. 4 ст. 424 КПК.

В судовому рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

З огляду на викладене, Суд вважає за необхідне зазначити, що відмова суду касаційної інстанції у відкритті провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення, оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, та, з огляду на положення, передбачені ч. 6 ст. 9 КПК, не свідчить про порушення загальних засад кримінального провадження.

Главою 34 КПК передбачено перегляд судових рішень (а не їх оскарження) за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому Суд звертає увагу на те, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені рішення, виключний перелік яких зазначений у ст. 424 КПК.

Цими положеннями не передбачено оскарження в касаційному порядку ухвал суду касаційної інстанції.

Тому доводи заяви ОСОБА_4 про те, що його позбавлено можливості касаційного перегляду рішення суду касаційної інстанції не ґрунтуються на положеннях КПК та не свідчать про наявність виключних обставин, які б давали підстави для перегляду цих обставин.

Згідно з правовим висновком, сформованим у вищевказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за виключними обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову в його відкритті.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2025 року за виключними обставинами необхідно відмовити.

Керуючись статтями 459, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2025 року за виключними обставинами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3