Номер провадження: 11-кп/813/1435/26
Справа № 511/3423/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

21.01.2026 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 398 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 вересня 2025 року в кримінальному провадженні №0000445, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.06.2024 року,

установив:

Оскарженим вироком ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначене покарання у виді 5 (п`яти)років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.05.2023 року у вигляді 2 місяців позбавлення волі та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 5(п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання за даним вироком суду ОСОБА_3 обраховується з дня ухвалення даного вироку, тобто з 30 вересня 2025 року.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вироком суду вирішено долю речових доказів та заходів забезпечення у кримінальному провадженні.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя-доповідач вбачає підстави для її повернення, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, відповідно до ч. 1 ст.10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14.12.1999 року №10-рп/99 та від 14.07.2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова, як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Частиною 5 ст.10, п.4) ч.1 ст. 92 Конституції України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25.04.2019 № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч.6 ст.13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Частинами 1 та 2 ст.14 вказаного Закону передбачено,що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом із цим, за змістом ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Окрім того, ч.1 ст.29 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають документи державною мовою.

Отже, згідно із Конституцією України, КПК України та вищезазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень та в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову, що також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Також, ст. 396 КПК України визначено вимоги до апеляційної скарги, яка має бути подана в письмовій формі.

Так, в апеляційній скарзі зазначаються: найменування суду апеляційної інстанції; прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу,про дослідження доказів; перелік матеріалів, які додаються.

Тобто, враховуючи вищенаведене, при оскарженні судового рішення до апеляційного суду скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову, що надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає апеляційну скаргу, положень ст. 396 КПК України та визначитись щодо прийняття скарги до провадження.

Так, зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого убачається, що вона викладена на іноземній мові, а саме російською, що в свою чергу є перешкодою у виконанні судом своїх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Той факт, що апеляційна скарга обвинуваченого викладена на російській мові, на переконання судді-доповідача не свідчить про те, що апеляційний суд, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, автоматично зобов`язаний прийняти її до провадження, оскільки російська мова в Україні не є державною, натомість нею користується політичне керівництво та мешканці країни-агресора «російської федерації», які розв`язали повномасштабну війну в Україні, навмисно руйнують Нашу країну, знущаються та вбивають її громадян.

За таких обставин, суддя-доповідач переконаний, що прийняття апеляційної скарги особи викладеної на мові країни-агресора суперечить Конституції України, нормам діючого кримінального процесуального Закону та суспільної моралі.

Крім того, пунктом 4) ч.2 ст. 396 КПК України встановлено, що апеляційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 у прохальній частині апеляційної скарги взагалі не виклав свої вимоги та не вказав, яке на його думку рішення, передбачене ст.407 КПК України, має ухвалити апеляційний суд за результатами розгляду його апеляційної скарги, натомість просив продовжити йому строк на апеляційне оскарження.

Згідно із ч.7 ст. 399 КПК України суддя-доповідач роз`яснює особі, яка подала апеляційну скаргу про те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Керуючись статтями 7, 9, 24, 370, 395, 399, 404, 405, 419, 532 КПК України, суддя-доповідач, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 30 вересня 2025 року - повернути обвинуваченому, у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.396 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_3 те, що повернення апеляційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2