Справа № 541/3260/25
№ провадження 1-кп/541/340/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 від 26.05.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, з повною загальною середньою освітою, не одружений, не працює, без місця реєстрації, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.05.1997 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.141 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 06.08.1998 по відбуттю строку покарання; 31.03.1999 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.04.2001 по відбуттю строку покарання; 24.12.2001 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 19.10.2002 по відбуттю строку покарання; 21.08.2003 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання із зали суду згідно Закону України «Про амністію» від 11.07.2003; 16.06.2004 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.12.2005 згідно ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 11 днів; 16.04.2007 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду від 16.06.2004 та остаточно засуджено до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.03.2008 по відбуттю строку покарання; 23.09.2008 вироком Подільського районного суду м. Києва за ст. 395, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 15.05.2015 по відбуттю строку покарання;09.08.2021 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 08.09.2021 по відбуттю строку покарання; 10.03.2025 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією, зараховано у строк відбування покарання строки попереднього ув`язнення: з 24.07.2015 по 23.12.2015 (1x1), з 24.12.2015 по 20.06.2017 (1x2), з 21.06.2017 по 05.09.2017 (1x1), з 02.03.2025 по 10.03.2025 (1x1), з 09.09.2017 по 09.09.2021 (1x1), звільненого 10.03.2025 по відбуттю строку покарання із зали суду,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В с т а н о в и в :

26 травня 2025 року, близько 14.00 год., ОСОБА_5 , знаходився поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив, що двері до приміщення гаражу за вказаною адресою з виїздом на вулицю, не зачинені на замок, з огляду на що у нього виник намір та бажання на таємне викрадення чужого майна із вказаного приміщення.

Так, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння злочинів проти власності, в період воєнного стану, що введений у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому неодноразово продовжений, під дією раптово виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що мешканці домоволодіння за вказаною адресою та інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, підійшов до дверей гаража за вказаною адресою та відчинивши вхідні двері, не зачинені на замок, проник всередину приміщення, де виявив та в подальшому викрав належну ОСОБА_6 бензинову пилу «Енергомаш», вартістю згідно висновку експерта від 20.06.2025 №СЕ-19/117-25/402-ТВ 3260,00 гривень, яку обернув на свою користь.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився па власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3260,00 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив, що 26 травня 2025 року він йшов з магазину, проходив повз приватний сектор і побачив відчинені двері, зайшов, побачив відчинений сарай, зайшов в сарай, звідки взяв бензопилу та пішов з нею до знайомого. Потім приїхали працівники поліції і він добровільно віддав їм цю бензопилу, склали протокол. Його одразу відпустили. В поліцію на виклики він приходив, потім поїхав в м. Київ і не знав, що його оголосили в розшук. У вчиненому розкаюється, жалкує, що так сталося, у розкритті цього правопорушення він допомагав слідству та суду. Просив суд врахувати, що він має тяжкі хронічні захворювання, суворо не карати і при призначені покарання застосувати ст. 69 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26 травня він повернувся з м. Миргород до домоволодіння в с. Гаркушинці, де виявив відсутність бензопили. Коли переглянув відеозаписи з камери відеоспостереження, то побачив як невідома особа чоловік в головному уборі зайшов до нього на подвір`я, потім до приміщення гаражу, звідки вийшов з бензопилою в руках. Цю викрадену бензопилу йому показували в райвідділі це його бензопила «Енергомаш», оскільки там ще був побитий чохол. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Крім повного визнання вини обвинуваченим та показів потерпілого в судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується також сукупністю доказів, зібраних під час досудового розслідування, дійсність та достовірність яких жодною із сторін не оспорюється, зокрема дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.05.2025 у кримінальному провадженні №0000552 за ч. 4 ст. 185 КК України;

-протоколом огляду місця події від 26.05.2025 року та фототаблицею до нього за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заявою ОСОБА_5 від 26.05.2025 про добровільну видачу бензопили помаранчевого кольору;

-протоколом огляду речей від 26.05.2025 з фототаблицею до нього, в ході якого в присутності понятих було оглянуто бензопилу марки «Енергомаш», яку добровільно видав ОСОБА_5 ;

-висновком експерта №СЕ-19/117-25/402-ТВ від 20.06.2025, згідно якого ринкова вартість бензинової пили «Енергомаш», яка була у використанні станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 26.05.2025, становила 3260,00 грн.;

-протоколом огляду речей та документів від 25.06.2025, в ході якого було оглянуто

DVD-R диск з відеозаписами на ньому, вилучених з камери відеоспостереження,

яка знаходиться на зовнішній стороні гаражного приміщення в приватній садибі за

адресою: АДРЕСА_2 ,

та містить інформацію про викрадення з гаражного приміщення ОСОБА_5 .

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана із проникненням у інше приміщення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, повернення майна власнику.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Згідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

З урахуванням фактичних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше судимий, кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме: щире каяття, сприяння у розкритті злочину та відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення майна, відсутності обтяжуючих обставин, думки потерпілого, який покладається на розсуд суду та не наполягав на суворому покаранні, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 при призначенні покарання за ч. 4 ст.185 КК України вимог ч. 1 ст.69 КК України та призначити останньому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

На переконання суду, остаточне покарання саме у такому розмірі буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого, принципу індивідуалізації покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 1782,80 грн., то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 слід залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили. В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого згідно з правилами ст. 72 КК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 16 серпня 2025 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп.

Речові докази:

- бензинову пилу «Енергомаш», що зберігається в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області повернути власнику ОСОБА_6 .

- DVD-R диск з відеозаписами залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1