1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 335/3771/25 1-кп/335/640/2025
22 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодар, Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одруженого, який має на утриманні дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2024 року за ч. 4 ст.185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді 3 років пробаційного нагляду,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України
Разом з обвинувальним актом на затвердження суду подано угоду про визнання винуватості, укладену 18.04.2025 між прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 8 ст. 474 КПК України, до моменту видалення суду до нарадчої кімнати сторони угоди мають право ініціювати зміни до укладеної угоди та у разі досягнення згоди укласти нову угоду. Повторне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим в одному кримінальному провадженні допускається одноразово у разі усунення підстав, на основі яких суд відмовив у затвердженні такої угоди. У разі повторної відмови судом у затвердженні угоди наступне звернення з угодою з тим самим підозрюваним, обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні не допускається.
У зв`язку з чим, 02.09.2025 року укладена угода про визнання винуватості між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , зі змінами.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор підтримала угоду про визнання винуватості та просила її затвердити, у разі відмови у затвердженні угоди просила призначити у вказаному кримінальному провадженні судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку.
Обвинувачений та його захисник, підтримали укладену угоду за змінами та просили її затвердити.
Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди вимогам процесуального законодавства, з`ясувавши в обвинувачуваного розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та обставин, які стали наслідками підписання угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 472 КПК України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Як слідує з ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу а/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді трьох років пробаційного нагляду із застосуванням ст. 69 КК України, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України. Вирок суду набрав законної сили 18.06.2024 року.
У разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно із частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, попри це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у вигляді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6 листопада 2009 року).
Сторонами не враховано, що ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2024 року на момент укладення угоди вже частково відбув покарання у вигляді пробаційного нагляду.
Отже, покарання, узгоджене сторонами у вказаній угоді, не може бути застосоване без врахування покарання за вказаним вироком, а умови угоди не відповідають вимогам КК України та інтересам суспільства.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.474 КПК України суд відмовляє у затверджені угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Як вже зазначалось вище, частиною 3 статті 314 КПК України визначено перелік можливих дій суду у підготовчому судовому засіданні. Згідно вказаного переліку суд має право прийняти одне з рішень, визначених окремими пунктами, а саме: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження; повернути обвинувальний акт прокурору; направити обвинувальний акт для визначення підсудності; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Суд звертає увагу, що рішення щодо угоди (затвердження або відмова) виділено законодавцем в окремий пункт можливих дій суду, а рішення щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду в інший пункт, що регулює дії суду.
Щодо вимоги прокурора про призначення у вказаному кримінальному провадженні судового розгляду для проведення судового провадження в загальному порядку, то суд зазначає наступне.
Кримінальний процесуальний кодекс України допускає укладення угоди про визнання винуватості в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Відтак угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні може бути укладено на стадії досудового розслідування чи під час судового провадження.
Положеннями статті 474 КПК України зазначено, що у випадку, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення яким затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відмова в затверджені угоди (п.1 ч.3 ст.314 КПК України) не тягне за собою рішення щодо необхідності призначення обвинувального акту до судового розгляду (п.5 ч.1 ст.314 КПК України), оскільки в пункті 1 ч.3 ст.314 КПК України чітко визначено дії суду при відмові в затверджені угоди.
Таким чином, Законом чітко визначено, що суд, відмовивши в затверджені угоди, має повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
При цьому, вказане повернення кримінального провадження не є тотожним діям суду, передбаченим п.3 ч.3 ст.314 КПК України, яким врегульовано дії суду при встановлені того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України.
Суд зазначає, що в даному випадку обвинувальний акт не повертається та не оцінюється на відповідність вимогам закону, а повертається обвинувальний акт разом із матеріалами кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України, що передбачено як невід`ємна частина рішення суду при відмові в затвердженні угоди.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди від 02 вересня 2025 року, укладеної між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 і повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
В затвердженні угоди про визнання винуватості від 02 вересня 2025 року, укладеної між прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 вересня 2025 року.

Повний текст ухвали виготовлений 26 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1