печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2025 у справі № 757/7720/25-к, у кримінальному провадженні № 0001064 від 04.06.2024,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001064 від 04.06.2024, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2025 у справі № 757/7720/25-к на об`єкти нерухомого майна, а саме:

1) будинок (1/2 частини), (Загальна площа (кв.м): 219.1, житлова площа (кв.м): 72.6), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, адреса:

АДРЕСА_1 ) земельну ділянку (1/2 частини) для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:007:0109, загальна площа 0.12 га, адреса: АДРЕСА_2 ;

3) будинок (1/2 частини), (Загальна площа (кв.м): 800.2, житлова площа (кв.м): 201.5), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Адреса: АДРЕСА_3 ;

4) будинок (1/2 частини) (Загальна площа (кв.м.): 295.4, житлова площа (кв.м.: 128.6)), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Адреса: АДРЕСА_4 ;

5) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0013, загальна площа: 0.1 га;

6) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0104, загальна площа 0.1 га;

7) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :90:072:0030, загальна площа 0.1 га, адреса АДРЕСА_4 ;

8) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :90:072:0114, загальна площа 0.07 га;

9) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :90:072:0024, загальна площа 0.2 га;

10) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0142, загальна площа 0.1500 га, адреса: АДРЕСА_2 ;

11) земельну ділянку (1/2 частина) для колективного садівництва, кадастровий номер :02:001:0149, загальна площа 0.1200 га, адреса: Київська область, Бориспільський район, Вороньківська сільська рада;

12) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0112, загальна площа 0.7000 га, адреса АДРЕСА_5 , які з 23.01.2025 та 24.01.2025 належать ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що арешт накладено необґрунтовано, незаконно, ОСОБА_5 є добросовісним набувачем, зазначене майно не є власністю підозрюваного, а є власністю його доньки, яка не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, а відтак вищенаведене у своїй сукупності вказує на безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідністю його скасування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, посиляючись на письмові заперечення, які долучені до матеріалів клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею, за наданими матеріалами, встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001064 від 04.06.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), а також за фактами скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 332 КК України.

27.11.2024 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Красноярська російської федерації, українцю, громадянину України, не працюючому, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 , у заповідності до вимог ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018).

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до дванадцяти місяців, тобто до 27.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2025 у справі № 757/7720/25-к накладено арешт на майно, що, належить 1/2 ОСОБА_5 та про скасування якого заявник просить у клопотанні, а саме:

1) будинок (1/2 частини), (Загальна площа (кв.м): 219.1, житлова площа (кв.м): 72.6), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 103, адреса:

АДРЕСА_1 ) земельну ділянку (1/2 частини) для індивідуального садівництва, кадастровий номер :01:007:0109, загальна площа 0.12 га, адреса: АДРЕСА_2 ;

3) будинок (1/2 частини), (Загальна площа (кв.м): 800.2, житлова площа (кв.м): 201.5), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Адреса: АДРЕСА_3 ;

4) будинок (1/2 частини) (Загальна площа (кв.м.): 295.4, житлова площа (кв.м.: 128.6)), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, Адреса: АДРЕСА_4 ;

5) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0013, загальна площа: 0.1 га;

6) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0104, загальна площа 0.1 га;

7) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва; для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :90:072:0030, загальна площа 0.1 га, адреса АДРЕСА_4 ;

8) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :90:072:0114, загальна площа 0.07 га;

9) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :90:072:0024, загальна площа 0.2 га;

10) земельну ділянку (1/2 частина) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:005:0142, загальна площа 0.1500 га, адреса: АДРЕСА_2 ;

11) земельну ділянку (1/2 частина) для колективного садівництва, кадастровий номер :02:001:0149, загальна площа 0.1200 га, адреса: Київська область, Бориспільський район, Вороньківська сільська рада;

12) земельну ділянку (1/2 частина) для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер :90:072:0112, загальна площа 0.7000 га, адреса АДРЕСА_5 , які з 23.01.2025 та 24.01.2025.

Згідно з ухвалою слідчого судді від 06.03.2025, приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що санкція, інкримінована підозрюваному ОСОБА_8 , за ч. 4 ст. 190 КК України в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018, передбачає такий вид додаткового покарання, як конфіскації майна.

Метою арешту майна є конфіскація майна як вид додаткового покарання.

Крім того, у вказаній ухвалі слідчого судді зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», достовірно знаючи, про здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, де він має процесуальний статус підозрюваного, усвідомлюючи можливість подальшого накладення арешту з метою конфіскації належного йому майна як виду додаткового покарання, з метою уникнення таких наслідків, 23.01.2025 та 24.01.2025 здійснив перереєстрацію належного йому майна на своїх дітей шляхом оформлення договорів дарування. 01.01.2025 ОСОБА_8 , під приводом зустрічі з нотаріусом ОСОБА_9 , для оформлення дозволу на виїзд неповнолітніх дітей за кордон, оформив договори дарування нерухомого майна своїм дітям, сину ОСОБА_10 та дочці ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною п`ятою статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25.10.2012).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що достатніх доказів в його обґрунтування не надано, оскільки, заявник, при зверненні до суду, не довів обставин, на які посилається у своєму клопотанні, адже долучені документи, в своїй сукупності, не доводять обґрунтованості заявлених вимог про скасування арешту, не спростовують підстав та мети його застосування.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання, за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_5 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що на даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_5 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Відтак, слідчий суддя вважає, що адвокатом на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно, не доведено відсутності потреби в продовженні дії такого заходу забезпечення, тому, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, у тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Керуючись статтями 170-175, 309, 379, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1