Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5723/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/1008/25
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

прокурора: ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000653 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілка Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з 03.07.2025 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишено попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволено та стягнуто із ОСОБА_6 на її користь завдану моральну шкоду в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової експертизи в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Арешт, накладений ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.07.2025 на мобільний телефон марки XIAOMI Redmi 13 IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 споряджений сім-картою НОМЕР_3 ; мобільний телефон Xiaomi IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який знаходиться у заблокованому стані, не скасовано у зв`язку із задоволенням цивільного позову.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.07.2025 на інші речові докази.

Питання про долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України та апелянтом не оспорюється.

ВСТАНОВИЛА:

Як встановив суд, 03.07.2025 близько 00 год 00 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилися в спальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , за місцем проживання останньої, де спільно вживали спиртні напої.

В цей день, час та місці, за вказаних обставин, між ними на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел на вбивство ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , підійшов до останньої та наніс один удар в грудну клітку ОСОБА_10 ножем, який тримав у правій руці, в такий спосіб вбив її.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки.

Смерть ОСОБА_10 наступила внаслідок крововтрати, проникаючого колото-ріжучого поранення (ножового) грудної клітини зліва з пошкодженням серця.

За описаних обставин ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

Вважає, що суд призначив йому надміру суворе покарання не врахувавши визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Зазначає, що сторона обвинувачення в суді першої інстанції просила призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі, однак суд цього не врахував.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Наголошує, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Вказує, що обвинувачений сам викликав поліцію та дочекався їх.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора та потерпілої на апеляційні скарги, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З кримінального провадження вбачається, що суд призначаючи ОСОБА_6 покарання в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

При призначенні покарання ОСОБА_6 судом було враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відносяться до категорії особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує його покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання.

Крім того, враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Хронічний алкоголізм», неодружений, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно, порушує громадський порядок, зловживає спиртними напоями, схильний до створення конфліктних ситуацій, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини КК, керуючись принципами законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому позиція прокурора є елементом змагальності, а не імперативом для суду.

Крім того, згідно зі ст. 94 КПК України, суд ухвалює вирок на підставі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Суд має самостійно оцінити тяжкість злочину, дані про особу винного, характер умислу, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин.

Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Призначене судом покарання у виді 10 років позбавлення волі знаходиться в межах санкції і відповідає характеру та ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Сама по собі різниця між покаранням, яке просив призначити прокурор та призначив суд не свідчить про порушення Закону і не є підставою для зміни або скасування вироку.

Такий довід апеляційної скарги є лише вираженням незгоди сторони захисту з оцінкою судом суспільної небезпечності діяння та особи винного, але не вказує на порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Тому на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавлення волі є законним, обґрунтованим та пропорційним.

Твердження обвинуваченого та захисника, що суд при призначенні покарання не врахував визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди є помилковими, оскільки судом враховані ці обставини та призначене покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України.

З врахуванням цих обставин, апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не можна розцінювати таким, що є очевидно несправедливим внаслідок його суворості.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: