Справа № 442/719/25
Провадження № 1-кс/442/1606/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, -

встановив:

Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області звернувся до слідчого судді з вищезгаданим клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що у провадженні СВ Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001071 від 21.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Вказує на те, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше жовтня 2024 року у ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби...» виник умисел на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі. Таким чином, підозрюваний, за домовленістю з іншими особами, тричі здійснив перекид наркотичних засобів на територію «ДУ ДВК №40».

11.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_4 під страхом покарання за вчинений злочин у виді конфіскації майна зможе відчужити квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у його власності, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому. Додав, що факти перекиду наркотичних засобів були зафіксовані 11,17 та 21 листопада 2024 року. Крім того, по справі проводились ряд інших слідчих дій, зокрема, призначались експертизи.

Підозрюваний ОСОБА_4 щодо задоволенні клопотання заперечив, вказуючи на те, що це квартира його матері, яка тільки записала її на нього. У даній квартирі фактично проживають та зареєстровані 11 дорослих та 6 неповнолітніх.

Захисник підозрюваного підтримав думку свого підзахисного та просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.170 ч.1 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У зв`язку з тим, що санкція частини 2 статті 307 Кримінального кодексу України передбачає такий вид покарання як конфіскація майна. Пунктом 3 частини другої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України допускається арешт майна підозрюваного з метою забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна, як додаткового покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно із інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, виданого 08.10.2014 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_7 .

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що накладення арешту на вищезгадане майно буде відповідати меті цього запобіжного заходу.

Керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором із відповідним інформуванням заінтересованих осіб.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1