Провадження №11-кп/801/1066/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено 04 травня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000286,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ, Донецької області, громадянина України, працевлаштованого експедитором у ФОП « ОСОБА_9 », ВПО, одруженого, має на утриманні неповнолітніх дітей 2008, 2015 ,2017 р.н., РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком визнано винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді семи років позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати, починаючи з часу набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з часу його затримання, тобто з 04 травня 2023 року до дня набрання вироком суду законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено без змін - тримання під вартою.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 57219,28 гривень.

Скасовано арешти, накладені ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2023, 09.05.2023, 23.05.2023.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- штани-джинси чоловічі чорного кольору, з ременем, куртку чоловічу темного кольору, туфлі чоловічі темно-синього кольору, кашкет чоловічий чорного кольору, прозорий мішок із номерним знаком 3359, пломба №7513173 в якому поміщена куртка, штани, пара кросівок із залишками первинного пакування, які зберігаються у кімнаті речових доказів відділу поліції № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ( квитанції №1233, №1253), ухвалено знищити.

Зазначені як речові докази - 1 (один) недопалок цигарки торгової марки «BOND», 1(один) недопалок цигарки торгової марки «Rothmans», що були поміщені до паперового конверту білого кольору; 6 полімерних стаканчиків об?ємом 200 мл., що були поміщені до паперового конверту білого кольору; фрагмент куртки темного кольору, що були поміщені до паперового конверту білого кольору, ухвалено знищити.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 02.05.2023 близько 17.30 год., перебуваючи на літній терасі магазину «Фреш Маркет», за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 14, познайомився із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після чого вони разом сіли за один із столів та почали розпивати алкогольні напої.

В подальшому, близько 23.00 год. 02.05.2023 ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після зачинення магазину «Фреш маркет», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Замостянська, 14 попрямували в сторону центрального стадіону «Локомотив», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Замостянська, 16.

Зайшовши на територію вищевказаного стадіону, між ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час спілкування виникла суперечка, внаслідок чого у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, дістав ніж та наніс ним один удар в область стегна лівої ноги ОСОБА_11 , після чого почав хаотично наносити удари по тілу останнього (чим саме не встановлено), чим спричинив, згідно висновку судово-медичного експерта №594/663 від 14.09.2023 року, наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма - забій головного мозку важкого ступеню, субдуральна гематома справа, переломи верхньої, нижньої та медіальної стінок правої орбіти, які відповідно до п. 2.1.3. «в,г» "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р., відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, оскільки являлись небезпечними для життя в момент заподіяння і супроводжувались загрозливими для життя явищами.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків на ґрунті виниклої суперечки почав наносити хаотичні удари в обличчя ОСОБА_10 внаслідок чого спричинив, згідно висновку судово-медичного експерта №595 від 18.09.2023 року наступні тілесні ушкодження: закрита черепно - мозкова травма - забій головного мозку із формуванням множинних забоїв речовини головного мозку, субдуральні геморагічні нашарування над лівою гемісферою головного мозку, субарахноїдальний крововилив над обома півкулями головного мозку, закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, перелом лівої носової кіс-точки, перелом скроневого відростка правої виличної кістки, забій м?яких тканин обличчя параорбітальні гематоми, забій правого плеча, які відповідно до п. 2.2.1. «в» наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 "Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, оскільки не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 дня) розлад здоров?я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржуваний вирок та виправдати його з підстав недоведеності, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Свої вимоги мотивує тим, що у вироку суд місцевий суд безпідставно надав перевагу протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.05.2023, який під час судового розгляду до його допиту судом помер, оскільки в протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_10 , як і потерпілий ОСОБА_11 вказували на невідому особу. При цьому потерпілий ОСОБА_11 під час допиту у суді повідомляв, що ОСОБА_8 на стадіоні не було.

Посилається на те, що висновок експерта №СЕ-19/102-23/9913-БД від 08.08.2023 не доводить того, що тілесні ушкодження наносив саме ОСОБА_8 та посилається на висновок експерта від 22.05.2023 № CE-19/102-23/9199-Д, де в пункті 2 вказано, що сліди долонь залишені не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_8 , що на його переконання, дає підстави для об`єктивних сумнівів щодо присутності іншої особи на місці злочину, яка могла завдавати потерпілим тілесних ушкоджень.

Вважає, що слідчим та прокурором грубо порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки не вручено клопотання про продовження строків досудового розслідування захиснику підозрюваного - адвокату ОСОБА_7 , у якого діяли повноваження протягом строку тримання підозрюваного під вартою відповідно до доручення від 04.05.2023 реалізувати процесуальні права за ст.20 КПК України. З огляду на це, він просив суд першої інстанції визнати усі докази, здобуті після 05.07.2023, недопустимими за правилом про плоди отруєного дерева, однак вказане проігноровано судом.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, наведених у ній.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Потерпілий ОСОБА_11 про апеляційний розгляд повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення до апеляційного суду не надсилав. За таких обставин, захисник та обвинувачений не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду у відсутність потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_10 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції помер.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судом першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження у цілому дотримано наведені вище вимоги кримінального процесуального закону, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі, а його висновки про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за які обвинуваченого засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи та викладеними у вироку доказами, які судом першої інстанції всебічно і повно досліджені та правильно і об`єктивно оцінені у їх сукупності та взаємозв`язку.

Переконливих аргументів про протилежне в поданій апеляційній скарзі захисника не міститься.

Захисник під час апеляційного розгляду ставив питання про повторне дослідження ряду доказів. Однак, для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження. При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження, що має місце в даному випадку, тому колегія суддів не вбачає підстав для повторного дослідження доказів.

Доводи захисника про те, що місцевий суд безпідставно надав перевагу протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 05.05.2023, який помер під час судового розгляду, оскільки в протоколі про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_10 , як і потерпілий ОСОБА_11 вказували на невідому особу були предметом розгляду суду першої інстанції, як і доводи про те, що потерпілий ОСОБА_11 повідомляв про те, що ОСОБА_8 на стадіоні не було. Вказані доводи знайшли належне спростування у тексті оскаржуваного вироку.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду потерпілий ОСОБА_10 помер, а тому його показання не могли безпосередньо сприйматися в судовому засіданні. Разом з тим, під час досудового розслідування потерпілий ОСОБА_10 стверджував, що чоловік на ім`я ОСОБА_13 , з яким був конфлікт в магазині «Фреш», почав зненацька наносити йому та його знайомому тілесні ушкодження в той час, як вони втрьох перебували на території стадіону «Локомотив». Послідовність подальших дій він не пам`ятає, оскільки втратив свідомість.

Як установлено судом першої інстанції,02.05.2023 в приміщенні магазину «Фреш» відбулось знайомство між трьома особами, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Вказані особи до зазначеного між собою не були знайомі, перебували у магазині та вживали алкогольні напої.

Допитаний судом першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що в той день він перебував зі своїми знайомими та випадково опинився за одним столиком із ОСОБА_10 , якого до зазначеного не знав, а ОСОБА_8 сидів за сусіднім столиком і не був з ними знайомим.

З показань свідків у справі судом першої інстанції установлено, що між ОСОБА_8 і жінкою, яка була з потерпілим ОСОБА_11 за столиком, відбувся словесний конфлікт, який був вичерпаний у тому числі і за втручання інших осіб.

З показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 судом першої інстанції установлено, що у вказаний час ОСОБА_8 мав з собою пакет і що ОСОБА_8 повідомив, що у зазначеному пакеті є ніж.

Із відеозаписів з приміщення магазину судом встановлено, що потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_8 в один час покинули приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Із показань свідка ОСОБА_16 (різноробочий на стадіоні Локомотив) судом установлено, що у той вечір на території стадіону свідок бачив трьох осіб на тому місці, де наступного дня були виявлені сліди злочину.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_11 повідомляв, що не пам`ятає подій, які з ним відбулись. Зазначене потерпілий пояснив тим, що він отримав закриту черепно-мозкову травму - забій головного мозку важкого ступеню, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи. Останнє, що він пам`ятає те, що пішов з ОСОБА_10 до стадіону «Локомотив» вживати пиво.

З сукупності вказаного судом першої інстанції установлено, що на стадіоні «Локомотив» в момент події перебували три особи: потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 .

З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотографіями за участі кожного із потерпілих убачається, що як ОСОБА_11 , так і ОСОБА_10 під час досудового розслідування впізнавали під час проведення слідчої дії у приміщенні лікарні як особу, що нанесла кожному із них тілесні ушкодження, ОСОБА_8 .

Та обставина, що потерпілі в свої заяві про вчинення кримінального правопорушення вказували на невідому особу, а не на ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, не свідчить про непричетність обвинуваченого.

У даному разі слід урахувати те, що ні потерпілий ОСОБА_11 , ні ОСОБА_10 раніше не були знайомі з обвинуваченим ОСОБА_8 .

Також слід урахувати фактичні обставини, за яких усі троє познайомилися, а тому навряд чи обвинувачений під час знайомства повідомляв їм свої повні анкетні дані, скоріше обмежився лише ім`ям. Однак, на момент написання заяв про вчинення кримінальних правопорушень потерпілі мали закриті черепно-мозкові травми, тому просто могли не пам`ятати імені обвинуваченого та зазначити, що їм нанесла тілесні ушкодження невідома особа.

Разом з тим, під час досудового розслідування було проведено невідкладний обшуку 04.05.2023 за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, у присутності понятих та самого ОСОБА_8 в приміщенні квартири було виявлено та вилучено: куртку чорного кольору та штани чорного кольору, які поміщено до спец. пакету НПУ ГСУ № 7259660. Вилучені речі визнано та приєднано в якості речового доказу до кримінального провадження.

З висновку експерта №СЕ-19/102-23/9913-БД від 08.08.2023 судом першої інстанції достовірно встановлено, що на одязі ОСОБА_8 виявлено кров потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Згідно з вказаним висновком експертизи, генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на куртці чорного кольору (об?єкт № 1.1) є змішаними, належать більше, ніж одній особі та придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. При цьому встановлено, що ДНК-профіль особи, генетичні ознаки якої домінують в суміші генетичних ознак, виявлених на куртці чорного кольору (об?єкт № 1.1) збігаються з генетичними ознаками слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на куртці чорного кольору (об?єкти №№ 1.3, 1.4), штанах чорного кольору (об?єкти №№ 2.1, 2.2) та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_10 .

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на куртці чорного кольору (об?єкт № 1.2) збігаються з генетичними ознаками слідів крові людини клітин з ядрами, виявлених на штанах чорного кольору (об' єкт № 2.4) та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_11

Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на штанах чорного кольору (об?єкт № 2.3) є змішаними, належать більше, ніж одній особі та містять генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_10 і зразка букального епітелію ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що вказаний висновок не доводить того, що тілесні ушкодження наносив саме ОСОБА_8 та посилається на висновок експерта від 22.05.2023 № CE-19/102-23/9199-Д, де в пункті 2 вказано, що сліди долонь залишені не особою, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім?я ОСОБА_8 , що на його переконання, дає підстави для об?єктивних сумнівів щодо присутності іншої особи на місці злочину, яка могла завдавати потерпілим тілесних ушкоджень.

Проте, на переконання колегії суддів, вказані доводи є нічим іншим, ніж спробою допомогти обвинуваченому ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності.

Сторона захисту, зазначаючи про відсутність обвинуваченого на стадіоні Локомотив та вказуючи на присутність іншої особи, яка могла б задати потерпілим тілесних ушкоджень, не пояснює яким чином на одязі ОСОБА_8 , який вилучений під час невідкладного обшуку за участі понятих, опинилася кров потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Згідно з показами всіх свідків у справі, які бачили потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в магазині Фреш, та згідно із записами відеокамер жоден із потерпілих до моменту того, як пішов до стадіону «Локомотив» тілесних ушкоджень не мав. Як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 виглядали охайно, без пошкодженого одягу, слідів побоїв чи слідів крові тощо.

Під час проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками від 05 травня 2023 року як потерпілий ОСОБА_11 , так і потерпілий ОСОБА_10 за характерними ознаками впізнали обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка спричинила їм тілесні ушкодження.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав надалі надавати оцінку доводам сторони захисту про відсутність обвинуваченого ОСОБА_8 на місці події, оскільки сукупність доказів у справі є достатньою та доводить обґрунтованість обвинувачення.

Що стосується доводів про те, що слідчим та прокурором грубо порушено право на захист ОСОБА_8 , оскільки не було вручено клопотання слідчої про продовження строків досудового розслідування захиснику підозрюваного адвокату ОСОБА_7 , у якого діяли повноваження протягом строку тримання підозрюваного під вартою відповідно до доручення від 04.05.2023 реалізувати процесуальні права за ст.20 КПК України, то колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 295 КПК України продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування. Копія клопотання вручається слідчим або прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.

Як убачається із наявного у матеріалах кримінального провадження клопотання слідчої про продовження строку досудового розслідування до трьох місяців від 20 червня 2023 року, підозрюваний ОСОБА_8 відмовився його отримувати /т.2 а.к.п. 185,186/.

Відомості про те, що захисник обвинуваченого отримав вказане клопотання в матеріалах кримінального провадження справді відсутні, що не узгоджується із вимогами ч. 3 ст. 295 КПК України.

Однак, на переконання колегії суддів апеляційного суду, таке порушення у розумінні ст. 412 КПК України не є істотним або таким, що порушує право особи на захист, оскільки не перешкодило і не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та визнання усіх доказів, здобутих після 05.07.2023, недопустимими за правилами про плоди отруєного дерева.

Відповідно до ч. 1 ст. 296 КПК України прокурор задовольняє клопотання та продовжує строк досудового розслідування, якщо переконається, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин.

Висловлення підозрюваним, його захисником заперечень у порядку ч. 3 ст. 295 КПК України не покладає на прокурора обов`язку їх задовольнити. При прийнятті процесуальних рішень прокурор керується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, а також виходячи із власного внутрішнього переконання, що ґрунтується на повному, всебічному та неупередженому дослідженні всіх обставин справи.

У матеріалах кримінального провадження відсутні докази на підтвердження порушення 5-денного строку звернення слідчої із клопотанням про продовження строку досудового розслідування, яке задоволене постановою керівника Вінницької окружної прокуратури від 27 червня 2023 року / т.2 а.к.п.187-191/.

У даному випадку, керівник окружної прокуратури виніс постанову про продовження строку досудового розслідування 27 червня 2023 року, тобто до його спливу у відповідності до вимог ч. 4 ст. 295 КПК України.

Невручення захиснику клопотанням про продовження строку досудового розслідування є порушенням кримінальної процесуальної форми, що, однак не тягне за собою порушення істотних прав та свобод людини, відтак, не впливає на допустимість доказів.

У постанові керівник Вінницької окружної прокуратури детально виклав підстави продовження строку досудового розслідування /т.2 а.к.п. 187-191/, обумовивши, зокрема, наявністю зібраних у кримінальному провадженні доказів та необхідністю проведення слідчих дій, застосування заходів забезпечення кримінального провадження тощо.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, під час досудового розслідування після продовження його строків було проведено ряд процесуальних дій, що мали значення для судового розгляду. Відтак, продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було ефективним та відповідало завданням кримінального провадження.

Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що посилання захисника на не вручення йому копії клопотання слідчої про продовження строків досудового розслідування, окрім викладення обставин не вручення, не містять жодних аргументів (заперечень проти задоволення клопотання) по суті того, чому керівник Вінницької окружної прокуратури мав ухвалити рішення про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регулюється главою 26 КПК України, а саме ст.303 КПК України.

З аналізу ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, вичерпний перелік яких визначений у ч.1 ст. 303 КПК України, проте до вказаного переліку не належить постанова прокурора про продовження строків досудового розслідування.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 29.11.2023 захисник ОСОБА_7 подав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, однак 08.03.2024 під час підготовчого судового засідання від поданого клопотання відмовився, і заперечував лише щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою та не заперечував щодо призначення судового розгляду. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію свого захисника.

Водночас з матеріалів кримінального провадження також убачається, що строк досудового розслідування у даному провадженні продовжувався як постановою керівника Вінницької окружної прокуратури від 27 червня 2023 року, так і ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 01 серпня 2023 року.

Таким чином, питання продовження строків досудового розслідування було предметом судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, який відповідно до пункту 18 частини 1 статті 3 КПК України, здійснює слідчий суддя.

Так, під час розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку досудового розслідування обвинувачений, а на той час підозрюваний та його захисник були присутні в судовому засіданні, мали можливість висловити свої доводи та заперечення щодо доцільності продовження строку досудового розслідування.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання доказів,здобутих після 05.07.2023, недопустимими за правилом про плоди отруєного дерева, а доводи сторони захисту з цього приводу вважає надуманими.

Зрештою, як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, дійшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень

Тому інші доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю досліджених доказів.

У зв`язку з цим колегія суддів переконана, що призначений судом першої інстанції вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і не є надто суворим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4