Cправа № 127/3000/26
Провадження № 1-кс/127/1282/26
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000480, внесеного до ЄРДР 25.03.2025, про продовження строку домашнього арешту в певний період доби відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Русава, Ямпільського району Вінницької області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству ОСОБА_3 , про продовження строку домашнього арешту в певний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що органом досудового розслідування провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000480, відомості про яке 25.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у зв`язку із чим у слідства виникла необхідність у продовженні строку домашнього арешту в певний період доби підозрюваному ОСОБА_4 ..

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що у зв`язку із повномасштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-1X, 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжено.

Так, 20 березня 2025 року, в другій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , маючи єдиний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи мету одержати чуже майно, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, будучи впевненими, що мають фізичний та психологічний вплив на неповнолітнього ОСОБА_10 , викликали його за місцем проживання ОСОБА_4 . Під час розмови, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , застосовуючи психологічний вплив, висловили вимогу, а саме словесну погрозу фізичною розправою у випадку не виплати їм неіснуючого боргу в сумі 50 000 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перевезли ОСОБА_10 на околицю м. Ямпіль, Вінницької області, де використовуючи фізичну перевагу над неповнолітнім ОСОБА_10 та те, що діють групою осіб, продовжили вимагати у нього грошові кошти, що супроводжувалося погрозою насильства шляхом заподіяння тілесних ушкоджень та погрозою вбивства, де із застосуванням предмету, ззовні схожого на пістолет, який неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 сприймав як дійсний та реальний, продовжили вимагати з нього 50 000 гривень.

Потерпілий ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя та здоров`я, погодився виконати протиправну вимогу та надати грошові кошти.

У подальшому, ОСОБА_10 , усвідомлюючи кримінально-протиправні наміри ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою захисту свого життя та здоров`я, звернувся до правоохоронних органів та повідомив про протиправні дії останніх.

Не зупиняючись на вчиненому, група осіб, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, під час телефонних розмов та особистих зустрічей з ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, розуміючи відсутність правових підстав, продовжували вимагати грошові кошти, висловлюючи погрози насильства шляхом заподіяння тілесних ушкоджень та погрози вбивства, які сприймались ним як реальні, неодноразово висували ОСОБА_10 вимогу про повернення неіснуючого боргу на суму 50 000 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , 20.05.2025 ОСОБА_4 , близько 15 год. 45 хв., зустрівшись із потерпілим ОСОБА_10 , який діяв під контролем працівників правоохоронних органів, на території західного автовокзалу який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 107, поряд із платформою № 5, усвідомлюючи суспільно небезпечний, протиправний характер своїх дій, висунув вимогу неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 про передачу грошових коштів.

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи під контролем працівників правоохоронних органів, у ході контролю за вчиненням злочину передав грошові кошти в сумі 50 000 гривень, після чого ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою насильства над потерпілим та погрозою вбивства, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Обвинувальний акт скеровано до суду 16.10.2025.

Так як ОСОБА_4 11.12.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 22:00 год. до 06:00 год., на строк до 08.02.2026 виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу. Підготовче судове засідання не проведено, дата підготовчого судового засідання визначена поза межами строку дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Так, за ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Обставинами, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому йому злочині повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду від 04.09.2025, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.03.2025, протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 26.03.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.03.2025, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2025, додатковим протоколом допиту неповнолітнього потерпілого від 18.07.2025, протоколом огляду речового доказу від 05.06.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.04.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2025.

На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що зазначені докази є вагомими та дають підстави обвинувачувати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у своєму рішенні ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» зазначив, що ризик переховування оцінюється, також, з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Крім того, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності, можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна).

З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті кримінального правопорушення є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, тому думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування обвинуваченого від суду.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022 року), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Внаслідок збройної агресії російської федерації, Україною з 24.02.2022 року, згідно відкритих даних, не контролюється орієнтовно 20 відсотків власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Існують способи виїзду за кордон громадян України чоловічої статі, які відносяться до категорії військовозобов`язаних, і через офіційні пункти пропуску, до прикладу, у зв`язку із наявністю інвалідності, або з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Також існують реальні можливості переховування обвинуваченого і на тимчасово окупованих територіях України.

Крім того, існує ризик того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні теж існує враховуючи те, що обвинувачений знайомий із матеріалами кримінального провадження та здійснювати тиск на них, будучи обізнаним про їх адреси місця проживання.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 36, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України, прокурор просила слідчого суддю клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала за обставин викладених у ньому, суду пояснила, що ризики, передбаченні ст. 177 КПК України по кримінальному провадженню не зменшилися, підготовче судове засідання не проведено, а тому необхідно продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 його захисник та законний представник не заперечили проти клопотання прокурора.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт по кримінальному провадженню направлено до суду, проте підготовче судове засідання не проведено, а строк запобіжного заходу обвинуваченого спливає.

Відповідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження застосування обов`язків до підозрюваного ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про продовження домашнього арешту в певний період доби ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, але разом із тим обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності за злочин у якому підозрюється, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, вказані ризики до теперішнього часу тривають, не зменшилися та існують, а тому ОСОБА_4 слід продовжити строк домашнього арешту в певний період доби.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що встановленні в судовому засіданні ризики, є достатніми для переконання, про необхідність продовження застосування домашнього арешту в певний період доби відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 22:00 по 06:00 год. кожної доби, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 березня 2026 року.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 29 березня 2026 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання у визначений час без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_13