Провадження № 1-кп/333/949/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження за № 0001216 від 11.09.2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Соледар, Донецької області, який перебуває на посаді старший солдат стрілець номер обслуги 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який не має постійного місця мешкання, раніше судимого:

- 02.06.2015 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 510 грн. 00 коп.;

- 02.11.2015 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 03.03.2016 Попаснянським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10.02.2017 визначено порядок застосування покарань, призначених за вироками Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02.11.2015 та Попаснянського районного суду Луганської області від 03.03.2016 та остаточно згідно до ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75,76 КК України призначено покарання до відбуття 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 28.04.2017 Артемівським місцевим судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, 27.05.2022 звільнений умовно-достроко, невідбутий строк 2 місяці, 25 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2025 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , маючи прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний, 6 Г, біля станції вокзалу «Запоріжжя-1» на відкритій ділянці місцевості з метою наживи та особистого збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , та вихопив у нього з рук мобільний телефон марки «Motorola moto E14» IMEI : НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 у корпусі сірого кольору, із сім-картою «НОМЕР_8», вартістю 2363 грн. 33 коп. Після чого, розуміючи, що потерпілий пересувається на милицях та не зможе чинити опір та наздогнати його, ОСОБА_5 разом з викраденими майном з місця вчинення злочину зник, 4 розпорядився тим самим викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, розкаявся. Показав, що дійсно у вересні 2025 року біля вокзалу «Запоріжжя 1» вихопив із рук у чоловіка мобільний телефон, зараз розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, цивільний позов під час розгляду справи не заявив. 11.11.2025 року надав до матеріалів справи заяву про розгляд справи за його відсутністю, при призначенні покарання просить обвинуваченого суворо не карати.

Враховуючи, що ОСОБА_5 в судовому засіданні не оспорював факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України при вищезазначених обставинах, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки зазначеними діями останній здійснив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Судом враховано, що у відповідності до норм ст. 12 КК України, скоєне ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, відсутні.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи, дані про обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став та через короткий час скоїв даний злочин, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, потерпілий матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, оскільки вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів. Підстав для застосування вимог ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 891,40 грн. покладаються судом на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 розраховувати з дня його затримання, тобто з 11 вересня 2025 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в період з 11 вересня 2025 року до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» до набрання цим вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 891 (вісімсот дев`яносто одну) грн. 40 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Moto G04» ІМЕІ НОМЕР_4 , в силіконовому чохлі, з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_5 , переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, після набрання вироком законної сили - передати потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy G6» ІМЕІ НОМЕР_6 , з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_7 , переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, після набрання вироком законної сили - передати обвинуваченому ОСОБА_5 за належністю;

- коробку від мобільного телефону, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити останньому за належністю;

- два диски з відеозаписами з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто» за 11.09.2025 року за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 6, станція вокзалу «Запоріжжя-1» (площа Привокзальна), які долучені до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0001216 від 11.09.2025 року.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1