Справа № 194/1647/25
Провадження № 1-кс/185/913/25
24 жовтня 2025 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукім`я, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця в спеціальному званні молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, -
Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, молодший сержант ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи у військової частині НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», 28 серпня 2025 року, приблизно о 02:00 год., молодший сержант ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , вступив в злочинну змову з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 старшим солдатом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_8 на вчинення розбійного нападу на мешканця вказаного будинку ОСОБА_9 з метою заволодіння належним йому майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_5 , старший солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні зальної кімнати де здійснили напад на потерпілого ОСОБА_9 , завдавши удвох множинні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_9 , а також молодший сержант ОСОБА_5 , піднявши з підлоги дерев`яний журнальний столик та наніс ним удар по голові ОСОБА_9 .
У результаті спільних злочинних дій молодшим сержантом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_8 та старшим солдатом ОСОБА_7 , потерпілому спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, тем`яній ділянки з права, надбрівної дуги з ліва. Подолавши таким чином супротив потерпілого ОСОБА_9 , молодший сержант ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_8 та старший солдат ОСОБА_7 , за попередньою змовою, переслідуючи корисливий мотив, відкрито заволоділи майном, належним ОСОБА_9 , а саме: золотою печаткою вагою приблизно 10 грам, вартістю 40 000 гривень, золотою печаткою вагою приблизно 11 грам, вартістю 44 000 гривень, золотою печаткою вагою 7 грам, вартістю 28 000 гривень, золотою печаткою, вагою 9 грам, вартістю 36 000 гривень, золотою печаткою вагою 5 грам, вартістю 20 000 гривень, золотий ланцюг вагою 30 грам, вартістю 120 000 гривень та мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Not 8 Pro» вартістю 12 000 гривень та мобільним телефоном «Redmi 13 С» 8/256GB варітстю 15 000 гривень, спричинивши останньому матеріальний збиток на загальну суму 315 000 грн., тобто вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений групою осіб, поєднаний із насильством, небезпечний для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України.
Таким чином, своїми протиправними діями, за викладених вище обставин, молодший сержант ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України розбій, спрямований на заволодіння майном, вчинений групою осіб, в умовах воєнного стану.
29 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме розбій, спрямований на заволодіння майном, вчинений групою осіб, в умовах воєнного стану.
29 серпня 2025 року ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 закінчується 26 жовтня 2025 року, однак закінчити досудове розслідування до вказаної дати не є можливим, у зв`язку з викладеним виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.
Постановою виконуючого обов`язки керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_10 від 22 жовтня 2025 року строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 29 листопада 2025 року.
Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані судом при обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які під час досудового розслідування не зменшилися.
Оскільки встановлений ухвалою слідчого судді строк тримання під вартою спливає 26жовтня 2025 року слідчий просить продовжити строк тримання під вартою до 29 листопада 2025 року, у межах строку досудового розслідування.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав пояснив, що на даний час ризики встановлені по даному кримінальному провадженню не перестали існувати і мають місце, тому просив клопотання задовольнити.
ОСОБА_5 заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник адвокат ОСОБА_4 просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Вважає ризики вказані стороною обвинувачення не обґрунтовані та не доведені.
Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши клопотання та копії матеріалів, якими воно обґрунтовується, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Як вбачається зі ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
На даний час строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, але необхідно виконати ще ряд слідчих дій, зокрема: повідомити про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 ; призначити амбулаторну судово-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_5 ; призначити судово-товарознавчу експертизу; призначити судово-трасологічну експертизу; призначити комлексну судово-медичну експертизу; провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_9 ; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та направити матеріали кримінального провадження до суду.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку слідчого судді прокурор надав переконливі аргумент в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання підозрюваного під вартою.
Слідчий суддя враховує що підозрюваний раніше судимий. Водночас, слідчий суддя враховує також і вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки посягають на життя та здоров`я особи, а відтак цей злочин є одним з найбільш суспільно небезпечних кримінальних правопорушень. Означене є беззаперечною підставою для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», враховуючи те, що обставини та підстави обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі доцільними, доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а сторона захисту не назвала та не надала переконливих доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання, зменшилися чи взагалі перестали існувати слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненому із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Строк тримання під вартою визначається судом з урахуванням вимог ст. 197 КПК України та строків проведення досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Строк дії ухвали - до 29 листопада 2025 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1