Справа №572/6076/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року колегія суддів Дубровицького районного суду Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників:

адвоката ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

адвоката ОСОБА_10 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Дубровиця в режимі відеоконференції по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000051 від 17 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

26 грудня 2025 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України із затвердженим 11 листопада 2025 року обвинувальним актом.

Ухвалою суду 26 грудня 2025 року колегією суддів вказане кримінальне провадження прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання на 11 год. 06 січня 2026 року в приміщенні Дубровицького районного суду Рівненської області.

Ухвалою суду від 06 січня 2026 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 березня 2026 року, а в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 19 січня 2026 року.

15 січня 2026 року на електронну адресу суду від захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання адвокат ОСОБА_8 зазначає, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, не може бути призначений до судового розгляду та повинен бути повернутий прокурору оскільки наведені в ньому обставини інкримінованого ОСОБА_6 як організатору кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 305 КК України є не конкретними, що порушує його право на захист. Також зазначає, що в обвинувальному акті не зазначено час, місце та спосіб вчинення ОСОБА_6 , як організатором, інкримінованого йому кримінального правопорушення, не зазначено, в чому саме полягає організація ОСОБА_6 контрабанди психотропних речовин, та які конкретні протиправні дії, коли та за яких обставин вчинив ОСОБА_6 .

До того ж, до початку підготовчого судового засідання від захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на електронну адресу суду надійшла скарга на дії старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_11 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України.

У поданій скарзі, адвокат ОСОБА_8 зазначила, що дії старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_11 вважає незаконними та протиправними щодо затримання о 19 год. 17 хв. 17 березня 2025 року поблизу автомобіля марки PORSHE CAYENNE з д.н.з. НОМЕР_1 її підзахисного ОСОБА_6 та зазначення у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 травня 2025 року неіснуючих підстав затримання ОСОБА_6 .

Також зазначає, що незаконним було затримання ОСОБА_6 і на тій підставі, що сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. При цьому, в протоколі не зазначено, які ознаки чітко вказували на те, що він щойно вчинив злочин.

До того ж вказує, що при складанні старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_11 протоколу затримання ОСОБА_6 , йому достеменно було відомо про відсутність зазначених в протоколі підстав для затримання її підзахисного, відповідно дії слідчого щодо цього, на переконання адвоката ОСОБА_8 , є незаконними.

Усім учасникам судового провадження у підготовчому судовому засіданні була надана можливість висловити свою думку щодо аргументів, наведених у клопотанні та скарзі адвоката ОСОБА_8 та поставлено на обговорення питання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта прокурору просив відмовити та долучив письмові заперечення, згідно мотивів яких вказав, що подане клопотання є безпідставним та необґрунтованим за своїм змістом, оскільки обвинувальний акт складено з дотриманням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Прокурор також звернув увагу, що п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не передбачає детального викладення прокурором визначення об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, відомості про суб`єкт злочину. В обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Тому, прокурор вважає, що недоліки, які вказано адвокатом про те, що прокурором неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, . 3 ст. 305 КК України, а також неконкретні фактичні обставини, які в обвинувальному акті, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки такі підстави взагалі не зазначені у вимогах ст.291 КПК України.

При цьому прокурор повідовив, що обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні дотримані вимоги закону, порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, відтак вважає необхідним призначення кримінального провадження до розгляду.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, судовий розгляд даного кримінального провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Разом з тим, прокурор просив залишити без задоволення подану адвокатом ОСОБА_8 скаргу на дії старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_11 , подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, оскільки перевірити наведені у ній обставини у підготовчому судовому засіданні не передбачено вимогами КПК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 підтримала подане нею клопотання та скаргу, які просила задоволити.

Зважаючи на подання клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, вважає, що відсутні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_9 повністю підтримав подані клопотання та скаргу своєї колеги та просив їх задоволити, що відповідно, виключає вирішення питання призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію своїх захисників - адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 щодо вказаного клопотання про повернення обвинувального акта прокурору повідомив, що підстави, визначені нормами КПК України, які слугують поверненню обвинувального акта прокурору - відсутні та висловив думку про можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, зазначив, що дана позиція узгоджена з іншим захисником обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_12 .

При цьому захисник обвинуваченого ОСОБА_13 , адвокат ОСОБА_10 , що стосується скарги на дії старшого слідчого, поданої в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України зауважив, що суд зобов`язаний надати оцінку доводам такої скарги під час судового розгляду, оскільки це є частиною процесу перевірки законності дій слідства та забезпечення прав учасників провадження згідно з КПК України, а тому її розгляд у підготовчому судовому засіданні є недоречним.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію своїх захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

Заслухавши прокурора, обвинувачених та захисників, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, а також подані захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 клопотання про повернення обвинувального акта та скаргу на дії старшого слідчого, подану в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Завданням підготовчого провадження є перевірка наявності підстав для призначення судового розгляду, в якому суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність правових підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Рішення про повернення обвинувального акта прокурору суд приймає у тому випадку, якщо без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, про що також зазначено у роз`ясненнях, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-2 від 03 жовтня 2012 року "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України".

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акта у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акта.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначив Верховний Суд у п. 2 постанови від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс-16 в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що вказані вимоги до обвинувального акта прокурором були дотримані.

Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000051 від 17 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченими, а також обставин, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Таким чином, вказаний обвинувальний акт містить усі необхідні відомості, вичерпний перелік яких встановлений ч. 2 ст. 291 КПК України.

У свою чергу, особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. У протилежному, суд вийде за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, зокрема, щодо обставин, які характеризують суб`єктивну сторону інкримінованих кримінальних правопорушень та впливають на доведеність винуватості.

Вимоги щодо обов`язкового зазначення конкретних обставин справи, зокрема місця, часу, способу вчинення, форми вини і його мотивів стосуються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, на стадії ухвалення обвинувального вироку (п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України), а на цій стадії таким вимогам відповідає виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та виклад ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом.

Тому, посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_8 на те, що обвинувальний акт та наведені в ньому обставини інкримінованого ОСОБА_6 як організатору кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 305 КК України є не конкретними, що порушує його право на захист, не зазначення часу, місця та способу вчинення ОСОБА_6 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також не зазначення, в чому саме полягає організація ОСОБА_6 контрабанди психотропних речовин, та які конкретні протиправні дії, коли та за яких обставин вчинив ОСОБА_6 , фактично зводяться до непогодження з висунутим ОСОБА_6 обвинуваченням, зокрема фактичними обставинами кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та жодним чином не свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, підлягають встановленню виключно під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, а підняті питання в підготовчому судовому засіданні щодо правильності та обґрунтованості кваліфікації дій обвинуваченого, без судового розгляду кримінального провадження і дослідження доказів є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Крім того, слід зважати на те, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України.

При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Така правова позиція, висловлена Касаційний кримінальним судом у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18). Відповідно до названої позиції, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Так, практика ЄСПЛ виходить із необхідності забезпечення права обвинуваченого бути докладно (детально) повідомленим про характер і підстави висунутого проти нього обвинувачення, тобто про всі суттєві факти інкримінованого йому правопорушення. В даному обвинувальному акті містяться фактичні дані, які прокурор вважає встановленими, та їх правова кваліфікація з формулюванням обвинувачення. Ці дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, що дає змогу стороні захисту ефективно підготуватися для захисту від висунутого обвинувачення.

Водночас, сторона ж захисту під час судового розгляду зможе самостійно обстоювати правову позицію щодо невинуватості обвинуваченого та надати суду відповідні докази, як це передбачено правилами ст. 22 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що на цій стадії судового провадження судом не повинні робитись висновки про правильність кваліфікацій дій обвинувачених, відповідності обвинувачення фактичним обставинам вчинення злочину, доведеності вини, тощо. Зазначені висновки суд може зробити на підставі аналізу і оцінки зібраних у справі доказів, досліджених в ході судового розгляду.

А тому, як висновок, висвітлені у клопотанні доводи можуть бути перевірені лише під час судового розгляду із дослідженням доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

У клопотанні захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 наведено також інші доводи, які не потребують детального аналізу судом, оскільки, з урахуванням встановлених обставин та вимог кримінального процесуального закону, не мають вирішального значення при вирішенні питання про повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому колегія суддів керується усталеною практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої стаття 6 §1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди надавати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09 грудня 1994 року, № 303-A, §29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04, §58).

Враховуючи викладене, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, то підстави для задоволення клопотання про його повернення прокурору відсутні.

Крім того, колегія суддів ознайомившись із доводами та мотивами скарги адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 , вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, наведений у ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Норми ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Статтею 315 КПК України визначено перелік питань, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду, а саме: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Системний аналіз наведених норм свідчить, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання, суд не вправі оцінювати ті дії слідчого, які оскаржуються захисником адвокатом ОСОБА_8 у скарзі, оскільки, відповідно до ст.ст. 314-316 КПК України, з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження, але ці обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду. Отже, суд на цьому етапі позбавлений можливості пересвідчитися у наведених стороною захисту доводах незаконності дій слідчого.

Кримінальний процесуальний кодекс не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи визнати незаконними та протиправними дії слідчого.

Відповідно до ст. 219 КПК України, надання суду інших документів, крім обвинувального акта з додатками, до початку судового розгляду забороняється, а тому доводи поданої на стадії підготовчого судового засідання скарги можуть бути досліджені повно, всебічно та об`єктивно безпосередньо тільки під час судового розгляду, шляхом оцінки законності дій слідчого.

Таким чином, суд приходить до висновку, що викладені у скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 обставини та доводи, підлягають дослідженню на відповідній стадії судового провадження, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне матеріали скарги долучити до матеріалів кримінального провадження

Підстав для закриття кримінального провадження, у випадку встановлення підстав, визначених п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України не вбачається.

Як встановлено в ході підготовчого судового засідання та вбачається з вищевикладених аргументів, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

Підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено, оскільки дане кримінальне провадження ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року передано Дубровицькому районному суду Рівненської області. Відповідно до ухвали Зарічненського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року справу скеровано для розгляду судом колегіально у складі трьох суддів.

З урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, судовий розгляд даного кримінального провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відповідно до положень п. 26 ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 318 КПК України, судом визначено коло осіб зі сторони обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді, питання виклику конкретних свідківсуд буде вирішувати під час судового розгляду.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду відсутні, відтак колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314, 372 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні №0000051 від 17 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України, в зв`язку з його невідповідністю вимогам кримінально-процесуальному кодексу України.

Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на дії старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_11 - долучити до матеріалів кримінального провадження та надати оцінку висловленим у ній доводам у ході судового розгляду.

Призначити кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000051 від 17 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 305 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубровицького районного суду Рівненської області (м. Дубровиця вул. Миру, 2а Рівненської області) на 29 січня 2026 року на 16:00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати колегіально у складі трьох суддів.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Питання виклику конкретних свідків буде вирішено під час судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 45 хв. 21 січня 2026 року в приміщенні Дубровицького районного суду Рівненської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2

ОСОБА_3