провадження № 1-кс/753/3588/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_7 , погодженого прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мирославль Баранівського р-ну Житомирської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004066 від 10.11.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Важаючи, що підозрюваний, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі, він може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та/або суду, що негативно вплине на судовий розгляд. Він офіційно не працевлаштований, не одружений, міцних соціальних зв`язків не має. Окрім того, може впливати на потерпілого і свідків з метою зміни ними показань в частині фактичних обставин, він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства відносно потерпілого, а тому, перебуваючи на свободі, матиме можливість зустрічатись з потерпілим та свідками, серед яких є його знайомі поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть можливість незаконно впливати на них, у тому числі, психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності.

Той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочин, у якому підозрюється, вказує те, що він почав вчиняти злочин з лютого 2025 до моменту фактичного затримання 25.12.2025 року, що дає підстави органу досудового розслідування вважати, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти вказаний злочин, а відсутність на даному етапі кримінального провадження з боку підозрюваного дій, направлених на переховування та незаконний вплив на потерпілого і свідків, жодним чином не спростовує ризику вчинення ним таких дій у подальшому.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві перебуває кримінальне провадження за № 0004066 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні чужого майна, з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, його дії кваліфіковані за ч.4 ст.189 КК України.

З огляду на особу підозрюваного, злочин, який ним вчинений, наявність вказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, відсутніть підстав для застосування більш м"якого запобіжного заходу, слідчий за погодженням із прокурором просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до такого підозрюваного строком на 60 діб й без права на внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Звернув увагу на той фактор, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого і свідків, оскільки вчинено особливо тяжкий злочини, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, незаконний вплив на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 всудовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказали, що ризики слідчим у клопотанні не обґрунтовані вцілому, як і підозра, вважаючи наявними лише цивільно-правові відносини між потерпілим та підозрюваним, просили відмовити у клопотанні вцілому.

Підозрюваний підтримав доводи та аргументи своїх захисників, просив у задоволенні клопотання відмовити. Зазначив, що матиме належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, вважаючи, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, не має.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, думку підозрюваного, його захисників, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004066 від 10.11.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні чужого майна, з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст.189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні таким підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви потерпілого про вчинення злочину, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколами оглядів, протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр, протоколом за результатами виконання постанови від 14.11.2025 №52-622т про проведення НС(р)Д-контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту, протоколом про результати аудіо, - відеоконтролю за особою, протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 й іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності на даному етапі досудового розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тобто, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 КК України, у діях ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні чужого майна, з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Посилання сторони захисту на існування цивільно-правових відносин між підозрюваним та потерпілим, необгрунтвоаністю підозри, не підтверджено, й спротосуються матеріалами на даному етапі досудового досудового розслідування, зокрема: протоколами оглядів, протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів - грошових купюр, протоколом за результатами виконання постанови від 14.11.2025 №52-622т про проведення НСрД-контролю за вчиненням злочину у формі спеціального експерименту, протоколом про результати аудіо, - відеоконтролю за особою, протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 , постановами про визнання речовими доказами.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

25.12.2025 року об 11.30 год. ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України, й 25.12.2025 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також обґрунтованих ризиків, визначених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.1, 3 ч. 1 цієї статті, та є підставою для застосування запобіжного заходу, проте прокурор не довів, обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя вважає застосувати правило ч.4 ст.194 КПК України, оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність існуюння ризиків, передбачених п.п.1, 3 статті 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні), а тому слідчий суддя вважає застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме цілодобовий домашній арешт, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, й вважає, що такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення, його особи, зокрема, він раніше не судимий, період часу домашнього арешту має бути цілодобий, що відповідає нормам Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з цих питань, й уцілому забезпечить виконання ним покладних процесуальних обов"язків.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання(ч.4 ст.194 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та або/суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних звязків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризику щодо переховування підозрюваним від органів досудового розслідування й суду, то його існування є цілком ймовірним.

Так, підозрюваний хоча раніше не судимий, проте підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину,за який передбачено покарання у вигляді позбавлення полі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, й усвідомлення наслідків покарання є достатньо вагомими підставами для прийняття спроб уникнути відповідальності.

Натомість такий ризик, як вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчим не обґрунтовано, й саме посилання на його наявність, не слугують підставою для його існування, а тому слідчим суддею не враховується як доведений ризик.

Так, ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

При встановленні наявності ризику впливу потерпілого слід враховувати визначену КПК України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні.

Так, на початку стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від представника потерпілого та дослідження їх судом.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вплив на потерпілого й свідків у кримінальному провадженні, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Враховуючи встанволені обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашеній арешт строком на два місяці забезпечить дотримання таким підозрюваним, зважаючи на його особу, який раніше не судимий, вчиненого ним особливо тяжкого злочину процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного передбачених у ч.5 ст.194 КПК України низки обовязків, тому клопотання підлягає частковому задоволенню, адже запобіжний захід є необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики підозрюваного.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як домашній арешт, який є менш суворим, аніж тримання під вартою.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Відповідно, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч.6 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч.6 ст. 181 КПК України), а тому має відраховуватися з 25.12.2025 року по 25.02.2026 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м.Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004066 від 10.11.2025 року, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто з 25.12.2025 року до 25.02.2026 року включно у межах строку досудового розслідування.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло замісцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,цілодобово, й покласти на нього наступні обов`язки:

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду,

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-уникати спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні.

За наслідком застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був затриманий 25.12.2025 року об 11.30 год., у відповідності до п.1 ч.3 ст.202 КПК України негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти, за умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: