№ 1-кс/755/3405/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001876, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 передано заяву ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001876, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Заява мотивована тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (головуючий суддя ОСОБА_5 ) перебуває кримінальне провадження № 0001876 від 22.05.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України. Дане кримінальне провадження підроблялося уповноваженими, службовими особами, поліцейськими, слідчими Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за змовою, попередньою домовленістю з лікарями, експертами, прокурорами та іншими особами, з метою безпідставно, незаконно затримати, помістити до ДУ «Київський слідчий ізолятор», підробити матеріали даного кримінального провадження та обвинувальний акт направити до свого судді Дніпровського районного суду м. Києва, що і було зроблено. Для захисту прав, свобод, інтересів, збереження життя, здоров`я Марківа ОСОБА_6 та спростування, закриття даного кримінального провадження в судовому засіданні, винесення справедливого, законного, обґрунтованого судового рішення, з дослідженням у судовому засіданні всіх доказів, з викликом у судове засідання і допитом потерпілих, свідків, поліцейських, прокурорів, лікарів, експертів із пред`явленням їм документів, доказів, огляду відеозйомки, до головуючого судді ОСОБА_5 неодноразово заявлялися, надавалися клопотання, а саме: про виклик і допит в якості свідка поліцейського Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві потерпілого ОСОБА_7 ; про виклик і допит в якості свідка поліцейського Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 ; про виклик і допит в якості свідка чергового травматолога ОСОБА_9 ; про виклик і допит в якості свідка чергового травматолога КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1», травмпункт, (адреса: м. Київ, вул. Солом`янська, 17) ОСОБА_10 та інші клопотання, у тому числі, про виклик і допит у судовому засіданні лікарів, експертів. Головуючий суддя ОСОБА_5 не створює стороні захисту рівних умов щодо встановлення, перевірки доказів, фактів, обставин справи для реалізації сторони захисту процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, не бажає встановити факти, обставин справи, що мають значення для справи. Суддя ОСОБА_5 ознайомившись з обвинувальним актом, з матеріалами кримінального провадження, з відеозйомкою, у тому числі в судовому засіданні, продовжує розгляд кримінального провадження та безпідставно бажає здійснити допит ОСОБА_4 , незаконно відмовивши в даних клопотаннях, так як знає, що попередні показання вказаних свідків і потерпілих не узгоджуються та не відповідають справедливим, законним показанням та обставинам справи, упереджена в даному кримінальному провадженні, з метою винесення неправдивого судового рішення, вироку. Також, у судовому засіданні судді ОСОБА_5 та прокурору було повідомлено про кримінальне правопорушення за матеріалами кримінального провадження, однак, останніми вказане проігноровано. Клопотання ОСОБА_4 , як сторони даного кримінального провадження, яка має рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених Кримінальним Законом, КПК України, Конституцією України, суддею ОСОБА_5 були умисно проігноровано та позбавлено останнього в отриманні доказів, показань та в забезпеченні права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Також, суддя ОСОБА_5 умисно не зберегла об`єктивність та неупередженість, не створює та не створила необхідні умови для реалізації сторони захисту, обвинуваченого, який з 22.05.2023 року перебував незаконно під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. ОСОБА_4 , з метою встановлення всіх обставин підробленого, сфабрикованого кримінального провадження, судової справи, відстоювання своїх законних прав, свобод, інтересів, життя, здоров`я, звернувся до Офісу Генерального прокурора з заявою про кримінальне правопорушення відносно судді Дніпровського районного суду м Києва ОСОБА_5 від 26.03.2025 року, вхідний реєстраційний номер № 74824-25, в якій прохав: внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування щодо службової, посадової особи, судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем), ст. 367 (службова недбалість), ст. 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) КК України; визнати його потерпілим, надати пам`ятку потерпілого та допитати в якості потерпілого. Також, до даної заяви було долучено: копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копію журналу судового засідання № 3461408 від 10.10.2024 року; копію журналу судового засідання № 3308701; копію журналу судового засідання № 3409015; копію журналу судового засідання в режимі конференції № 3532840; копію ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року; копію клопотання ОСОБА_4 про виклик і допит свідків від 12.03.2025 року; копію клопотання ОСОБА_4 про виклик і допит свідків від 12.03.2025 року; копію пояснення до заяви захисника ОСОБА_11 вх. № 14119 від 12.03.2025 року. Крім того, до Офісу Генерального прокурора надавався запит ОСОБА_4 щодо внесення відомостей в ЄРДР за його заявою, однак, замість того, щоб виконати норми Закону, Конституції України, КПК України та ст. 214 КПК України, Офіс Генерального прокурора, його уповноважені, службові, посадові особи, знаючи Закони, умисно здійснюють відписки та прикривають кримінальні правопорушення та умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, посадовими обов`язками прикривають кримінальні правопорушення судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , умисно не внесли відомості в ЄРДР, не порушили кримінальні провадження та не розпочали досудове розслідування. ОСОБА_4 , з метою захисту своїх прав, свобод, інтересів, життя, здоров`я, відстоювання справедливості, так як всі рівні перед Законом, вимушений був звертатися до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, яку ухвалою від 09.04.2025 року було задоволено та зобов`язано компетентних посадових осіб Офісу Генерального прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 № 74824-25 від 26.03.2025 року, однак, службові, уповноважені особи Офісу Генерального прокурора, отримавши вказане судове рішення, умисно його не виконали. 03 липня 2025 року (вхідний № 167536-25) ОСОБА_4 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 р. та надання витягу з ЄРДР. 21 серпня 2025 року ОСОБА_4 повторно звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою клопотанням про виконання вказаної вище ухвали суду, на що йому було надано витяг з ЄРДР. Таким чином, відносно судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження, остання є упередженою при розгляді даного кримінального провадження, умисно порушує присягу судді, норми закону, вчиняє кримінальні правопорушення, що підтверджується вказаними процесуальними документами, тим самим, прикриваючи кримінальні правопорушення поліцейських, прокурорів, вона не повинна проводити судові засідання, розглядати вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , а тому, необхідно здійснити її відвід.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав, зазначивши, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 є сфабрикованим, він неодноразово заявляв клопотання про виклик потерпілого, експерта, поліцейських, однак, у задоволенні даних клопотань суддя ОСОБА_5 постійно відмовляє, зокрема, він вже звертався із заявою про відвід судді ОСОБА_5 , однак, йому було відмовлено, після чого, ОСОБА_4 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_5 , однак, відомості до ЄРДР внесені не були. У подальшому, ОСОБА_4 звернувся зі скаргою до суду, яку було задоволено та внесено відомості до ЄРДР. Після чого, у межах кримінального провадження щодо його підзахисного ним судді ОСОБА_5 було подано безліч клопотань, однак, остання їх не розглядає, тому, на їхню думку, остання є упередженою та зацікавленою у розгляді кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву про відвід, зазначивши, що кримінальне провадження відносно нього є сфабрикованим та на його думку, суддя ОСОБА_5 є упередженою при його розгляді, зокрема, відомості до ЄРДР на даний час внесено за фактом вчинення кримінального правопорушення, а не щодо особи.

Інші учасники кримінального провадження та особа, якій заявлено відвід - суддя ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, однак, враховуючи вимоги діючого КПК України, вважаю за можливе розглянути заяву про відвід у їх відсутність.

Вивчивши та дослідивши заяву про відвід, вислухавши думки захисника ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 , суддя приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних справ і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до п. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні стоки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі законом.

З аналізу змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідує, що саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є підставою для його відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя є незалежним при здійсненні правосуддя.

При розгляді заяви про відвід судді інший суддя не є апеляційним чи дисциплінарним органом, а тому не може надавати оцінку процесуальним діям та рішенням судді на предмет дотримання ним норм законодавства, правильності чи неправильності ведення суддею судового процесу або прийнятих суддею рішень, а має лише з позиції стороннього спостерігача визначити існування обставин, які за суб`єктивним чи об`єктивним критерієм можуть викликати сумніви у його неупередженості.

Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Згідно з суб`єктивним критерієм, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію, визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubberv. Belgium) від 26.10.1984 року зазначено, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

У рішенні від 15.07.2005 року в справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, що можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Зокрема, у пункті 104 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) від 27.05.2013 року зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява № 7577/02) від 03.05.2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_4 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК України.

Так, у своїй заяві про відвід ОСОБА_4 , а також, у судовому засіданні останній та захисник зазначили про те, що суддя ОСОБА_5 є упередженою при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , зокрема, останній звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо судді ОСОБА_5 та було внесено відомості до ЄРДР.

Як вбачається з долученої до заяви про відвід, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2025 року було задоволено скаргу ОСОБА_4 та зобов`язано компетентних посадових осіб Офісу Генерального прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою останнього № 74824-25 від 26.03.2025 року про вчинення кримінального правопорушення, однак, зі змісту вказаної ухвали не вбачається, що необхідно внести відомості за заявою ОСОБА_4 саме щодо судді ОСОБА_5 , зокрема, у судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що відомості до ЄРДР внесено за фактом вчинення кримінального правопорушення, а не щодо судді, а будь-яких інших доказів на обґрунтування заяви про відвід, а ні ОСОБА_4 , а ні захисником суду не надано, як і не надано і витяг з ЄРДР або ж його копію.

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_12 щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаною суддею та викликали необхідність її відводу.

Як і не встановлено інформацію, яка б указувала на те, що суддя ОСОБА_5 не є безсторонньою, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання заявника, що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими нею процесуальними рішеннями, не є підставою для відводу.

У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 ВС сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, у ході цього розгляду, не встановлено з боку судді ОСОБА_5 умисних або необережних дій, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0001876, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: