Справа № 442/5317/25
Провадження № 1-кп/442/334/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000554 від 16.04.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Уріж, Дрогобицького району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутат, не адвокат, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану»№ 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, зокрема востаннє Указом Президента України від 15.01.2025 р. № 4220-ІХ, термін дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 №67 ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу.

24 серпня 2022 року солдат ОСОБА_4 самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.2024 №142-РС солдату ОСОБА_4 призупинено строк військової служби.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та Законів України, виконувати свої службові обов`язки, що визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, сумлінно вивчати військову справу, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, бути дисциплінованим, пильним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15 квітня 2025 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив, в умовах воєнного стану, таємно викрасти тканинну сумку сірого кольору марки «Digital» у якій знаходився ноутбук марки «Lenovo» 15,6 i36006 U 2,0 ghzgbgbiNtel HD520/, сріблястого кольору із зарядним пристроєм до нього.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх наслідки у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за чужий рахунок, переконавшись в тому, що не буде викритий іншими сторонніми особами, 15 квітня 2025 року приблизно о 09 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить потерпілій ОСОБА_5 умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрав її майно, а саме: ноутбук марки «Lenovo» 15,6 i36006 U 2,0 ghzgbgbiNtel HD520/, сріблястого кольору із зарядним пристроєм до нього, вартістю 6650,00 грн., який зберігався в тканинній сумці сірого кольору марки «Digital», вартістю 216,67 грн., які виніс з приміщення вказаної квартири та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 6866 гривень 67 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні суду повідомив, що не має претензій до обвинуваченого, щодо міри покарання, то просить суд, суворо обвинуваченого суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що він правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, раніше не судимого, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не знаходиться, є військовослужбовцем та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд враховує його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, думку потерпілої, яка просить не призначати реальну міру покарання, претензії майнового характеру не має, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, проходить військову службу, а тому виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого.

Скасувати арешт накладений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2025.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

На час слухання кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжних захід у вигляді особистого зобов?язання, який не продовжувався.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

На підставі п.2 ч.3 ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 вартість проведення експертиз в сумі 3565, 60 грн.. в користь держави.

Скасувати арешт накладений ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.04.2025 на тканинну сумку сірого кольору марки «Digital» у якій знаходився ноутбук марки «Lenovo» 15,6 i36006 U 2,0 ghzgbgbiNtel HD520/, сріблястого кольору із зарядним пристроєм до нього.

Речові докази:

- тканинну сумку сірого кольору марки «Digital» у якій знаходився ноутбук марки «Lenovo» 15,6 i36006 U 2,0 ghzgbgb iNtel HD520/, сріблястого кольору із зарядним пристроєм до нього, які передані на зберігання потерпілій залишити в потерпілої ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1