Справа № 287/2411/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нові Білокоровичі, Олевського району, Житомирської області, освіта середня, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 20.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 , надійшли матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування встановлено, що згідно з положеннями ст. ст. 1, 2 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» працівник поліції здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчинення правопорушень, а також вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

У відповідності до наказу Головного управління національної поліції в Житомирській області «Про призначення на посаду» №115 о/с від 17.02.2025 року, ОСОБА_7 , призначено на посаду поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_7 є службовою особою, тобто особою, яка здійснює функції представника влади.

Частиною другою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції. При цьому, згідно із ч. 10 ст. 62 цього ж Закону поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу.

Таким чином, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, капітан поліції, ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу.

У відповідності до наказу № 650 від 28.07.2017 року «Про затвердження Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції та поліцейських офіцерів громад» поліцейські офіцери громади здійснюють свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про Національну поліцію», «Про запобігання та протидію домашньому насильству», «Про забезпечення рівних прав і можливостей жінок і чоловіків», «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», «Про соціальну адаптацію осіб, які відбувають чи відбули покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк», «Про участь громадян в охороні громадського порядку і державного кордону», інших законодавчих актів, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України.

20.10.2025 року поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області, капітан поліції, ОСОБА_7 , перебуваючи у форменому одязі зі знаками розрізнення (спеціальний жетон ЖТП 0127416), отримавши табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, перебував на закріпленій поліцейській дільниці Білокоровицької територіальної громади Коростенського району Житомирської області.

Під час виконання своїх службових обов`язків, як поліцейського офіцера громади щодо забезпечення публічної безпеки і порядку відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 20.10.2025 року, о 13 годині 10 хвилин, здійснив виїзд за телефонним зверненням ОСОБА_8 щодо врегулювання конфлікту між громадянами за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, близько 13 години 15 хвилин, виконуючи свої службові обов`язки щодо своєчасного реагування на повідомлення про вчинення правопорушення або інші протиправні дії поліцейський офіцер громади капітан поліції ОСОБА_7 на службовому автомобілі марки «Renault Duster», номерний знак НОМЕР_1 , спільно з начальником служби у справах дітей Білокоровицької сільської ради ОСОБА_9 прибули за адресою виклику до квартири АДРЕСА_4 .

Виконуючи свої службові обов`язки щодо врегулювання конфлікту поліцейський офіцер громади ОСОБА_7 вийшов із службового автомобіля і направився до вищевказаної квартири, з якої в той же час вийшла ОСОБА_5 . Поліцейський офіцер громади ОСОБА_7 намагаючись з`ясувати всі обставини правопорушення хотів поставити запитання ОСОБА_5 , проте ОСОБА_5 , підійшла до поліцейського офіцера громади ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що перед нею перебуває працівник правоохоронного органу виконуючи свої службові обов`язки, у форменому одязі, зі знаками розрізнення (спеціальний жетон ЖТП 0127416) почала нецензурно висловлюватись та плювати в обличчя ОСОБА_7 не реагуючи на будь-які зауваження щодо припинення протиправних дій. В цей же день, без розриву в часі, ОСОБА_5 з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському офіцеру громади ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований па заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, підійшла до ОСОБА_7 та умисно нанесла йому один удар кулаком своєї руки в обличчя.

У подальшому, з метою деескалації конфлікту поліцейський офіцер громади ОСОБА_7 вийшов на вулицю. За ним також вийшла ОСОБА_5 і перебуваючи на вулиці біля даного будинку, ОСОБА_5 підійшла до службового автомобіля марки «Renault Duster», номерний знак НОМЕР_1 , та нанесла декілька ударів ногою по передній частині автомобіля.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , підбігла до ОСОБА_7 з правого боку та нанесла йому ще один удар кулаком руки в область обличчя. В результаті вищевказаних дій ОСОБА_5 спричинила поліцейському офіцеру громади ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синця на фоні набряку в правій виличній ділянці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За вказаних обставин ОСОБА_5 підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000244 від 20.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування доказів 21.10.2025 року, відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та може ухилитись від слідства, суду. Так, підозрювана ОСОБА_5 ніде не працює та може змінити місце проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності, чи перетнути державний кордон України.Також, підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, чинити на них фізичний, психологічний тиск, заради їхньої відмови чи зміни від наданих слідству показань, в тому числі показань, які будуть надаватись останніми безпосередньо під час розгляду провадження у суді. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий вказує, що є достатні підстави у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваної та завдання кримінального процесу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 подане клопотання підтримали з підстав наведених у ньому та просять його задоволити у повному обсязі.

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні проти вимог клопотання та встановлення відносно неї цілодобового домашнього арешту заперечила. Вказала, що має на утриманні дочку ОСОБА_10 , 2015 року народження вихованням якої займається повністю сама. Відтак вона не має змоги цілодобово знаходитися вдома, оскільки потрібно забезпечувати дитину, купувати необхідні продукти харчування, у разі необхідності відвідувати батьківські збори. Враховуючи наведене, просить застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Крім того, вказала, що їй не потрібен захисник при розгляді вказаного клопотання про що надала відповідну письмову заяву.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 ст. 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, складено і підписано 21.10.2025 року та в цей же день вручено останній.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у цьому кримінальному провадженні, і щодо неї може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно із доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, які додані до матеріалів клопотання, та які досліджені слідчим суддею у ході судового розгляду клопотання, а саме: протоколом проведення огляду місця події, протоколами допиту підозрюваної, потерпілого, свідків, протоколом проведення слідчого експерименту та іншими доказами.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є актуальним та обумовлений, серед іншого, притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю можливого покарання. Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, викладеною, зокрема, у рішенні по справі «Ілійков проти Британії» («Ilijkov v. Bulgaria») № 33977/96 від 26.06.2001, за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений. У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000 зазначено, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, на переконання слідчого судді, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу підозрюваної може слугувати підставою для переховування від суду. При цьому, відповідно до характеристики Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 21.10.2025 року за вих. №116 ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо: неврівноважена, агресивна, зловживає спиртними напоями, неодноразово вчиняла бійки та сварки із сусідами та жителями громади.

При встановленні ризику впливу на потерпілого та свідків слідчий суддя враховує той факт, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Таким чином, оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а потерпілі та свідки ще не допитані, існує ймовірність впливу ОСОБА_5 на потерпілого, а також свідків з метою зміни свідчень чи відмови від таких в суді задля уникнення кримінальної відповідальності або її пом`якшення.

Крім того, той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме домашній арешт, оскільки застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливість для вчинення ОСОБА_5 дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, а також продовження вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень.

Водночас, оцінюючи особу підозрюваної, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 раніше не судима, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, яку забезпечує самостійно, що свідчить про її сталість соціальних контактів та знижує ризики.

Таким чином, з метою забезпечення права ОСОБА_5 на гідний рівень життя, гарантування умов для можливості працевлаштування, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до неї не цілодобовий домашній арешт, а арешт у певний період доби, зокрема в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Доводи органу досудового розслідування не містять належних аргументів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту матиме більший вплив на процесуальну поведінку підозрюваної, аніж домашній арешт з забороною підозрюваній залишати житло у певний період доби - з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Відтак, слідчий суддя дійшов переконання, що саме такий запобіжний захід є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваної та тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення, зможе забезпечити виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Крім того, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч. 5 ст.194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Враховуючи наведене, з метою підвищеного контролю за підозрюваною слід покласти на неї наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не виїжджати за межі Білокоровицької територіальної громади;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

Щодо строку дії запобіжного заходу слід зазначити наступне.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Тому, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 21 жовтня 2025 року, то досудове розслідування має бути закінченим до 20 грудня 2025 року включно, а тому саме до цього строку слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 20.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України задоволити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною покидати місце проживання у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 грудня 2025 року включно.

Зобов`язати ОСОБА_5 невідкладно прибути до місця свого проживання для виконання умов запобіжного заходу.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

- не виїжджати за межі Білокоровицької територіальної громади;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місце роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) зі свідками у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі у присутності слідчого чи прокурора.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу для виконання направити до відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваній та надіслати для контролю за виконанням прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1