УХВАЛА

Іменем України

16.09.2025 Справа №607/19024/25 Провадження №1-кс/607/5361/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кайраккум Таджицької РСР, СРСР, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

15.09.2025 старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 звернувся до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що СВ УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Так, у листопаді 2022 року у громадянина України ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади - так званому «Управлении Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека (Роспотребнадзор) по Донецкой Народной Республике», створених на тимчасово окупованій території Донецької області.

При цьому ОСОБА_6 було відомо, що згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права та вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (ХХV), від 21.12.1965 №2131 (ХХ), від 14.12.1974 №3314 (ХХІХ), президент рф володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів зс рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

З метою протидії збройній агресії російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено у визначеному законом порядку та діє станом на 28.08.2025.

При цьому 24.02.2022 на виконання вищевказаних наказів військово-політичного керівництва рф, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській і Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське, оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (із змінами та доповненнями, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» вся територія Донецького та Горлівського районів Донецької області з 07.04.2014 є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.

Після окупації зазначених територій Донецької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій ними території області шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування, правоохоронців, активістів, волонтерів та їх членів сім`ї і близьких родичів.

Разом з тим 07.04.2014 представниками збройних формувань російської федерації всупереч законного порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами, цілеспрямовано було створено окупаційну адміністрацію російської федерації в окупованій Донецькій області, яку на даний час очолює колаборант ОСОБА_7 з метою подальшого утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом та тимчасово окупованій території Донецької області, а також реалізації узурпованих владних повноважень.

При цьому положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону №1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація російської федерації, це сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

08.12.2022 згідно з наказом «Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека (Роспотребнадзора)» № 665, м. Москва, рф, затверджено положення про незаконний орган влади т.зв. «Управление Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике», із наділенням його всіма необхідними владними повноваженнями. У тому числі, щодо незаконної реалізації політики російської федерації в сфері санітарно-епідеміологічного контролю, контролю захисту прав споживачів, за дотриманням законодавства російської федерації про захист дітей від інформації, що спричиняє шкоду їх здоров`ю та розвитку, за діяльністю в області використання збудників інфекційних захворювань людини і тварин та генно-інженерно-модифікованих організмів, за діяльністю в області використання джерел іонізуючого випромінювання та іншого.

При цьому відповідно до законодавства російської федерації «Федеральная служба по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека (Роспотребнадзор)» є федеральним органом виконавчої влади рф.

У той же час у листопаді 2022 року ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з метою переслідування своїх корисливих інтересів, а саме, отримання відповідної влади в м. Донецьк, та відповідно наділенням його функціями заступника керівника так званого «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике», створеного на тимчасово окупованій території, перебуваючи на території м. Донецьк, маючи умисел на зайняття посади у незаконному органі влади та реалізуючи його, вступив у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації російської федерації в окупованій Донецькій області. Отримавши від останніх пропозицію обійняти посаду так званого заступника керівника «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике», в порушення вимог Конституції та Законів України, добровільно, умисно, погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи в тимчасово окупованому м. Донецьк, діючи умисно, з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації на території Донецької області, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не пізніше ніж 28.12.2022 добровільно зайняв посаду так званого заступника керівника «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике», пов`язану із виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, що знаходився за адресою: м. Донецьк, вул. Любавіна, 3.

Займаючи вказану посаду, починаючи з 28.12.2022 до 23.06.2025 ОСОБА_6 , діючи умисно та виконуючи покладені на нього організаційно- розпорядчі функції, вказівки і розпорядження представників окупаційної адміністрації російської федерації в окупованій Донецькій області, бажаючи проявити себе та довести свою лояльність і відданість окупаційній владі держави-агресора, відповідно до своїх функціональних обов`язків, за дорученням керівника, представляв вищезазначене «Управління» в «територіальних органах виконавчої влади на території донецької народної республіки» у відносинах з іншими органами окупаційної влади, громадянами, організаціями, координував та контролював роботу структурних підрозділів «Управління»; курував питання здійснення федерального державного санітарно-епідеміологічного нагляду, у тому числі організації та проведення перевірок виконання органами державної влади, місцевого самоврядування, а також юридичними особами вимог санітарного законодавства, проведення санітарно-епідеміологічних експертиз, розслідувань, видачі заключень, внесення в ліцензуючі органи пропозицій про анулювання, відклик ліцензій на здійснення діяльності господарюючими суб`єктами, котрі порушують санітарне законодавство чи про припинення дії таких ліцензій; виносив мотивовані постанови про прийняття заходів адміністративного покарання за порушення санітарного законодавства та законодавства про захист прав споживачів; вносив на розгляд керівника мотивовані пропозиції про направлення в правоохоронні органи матеріалів щодо порушення санітарного законодавства для вирішення питання про порушення кримінальних справ, вчиняв інші дії.

Крім того, вказаний незаконний орган влади реалізовував свої повноваження в сфері щодо забезпечення в межах компетенції управління захисту відомостей, які складають державну таємницю, забезпечував мобілізаційну підготовку його працівників, антитерористичну захищеність об`єктів (територій) управління, здійснював організацію і ведення цивільної оборони.

При цьому 22.12.2022 ОСОБА_6 після особистого ознайомлення з указом президента рф від 06.12.2022 № 886 «Об особенностях замещения государственных и муниципальных должностей, должностей государственной и муниципальной службы на территориях Донецкой Народной Республики, Луганской Народной Республики, Запорожской области и Херсонской области», погодився на реалізацію зазначених у ньому вимог та подальшому забезпеченню його виконання підлеглими працівниками.

Надалі 13.01.2023 та 23.01.2023 ОСОБА_6 як один із керівників незаконного органу влади з метою забезпечення його належного функціонування взяв участь у проведенні нарад в керівника «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике» ОСОБА_8 , де 13.01.2023 його було зобов`язано підготувати листа на адресу територіальних відділів «Управління» щодо проблемних питаннях виконання заходів по профілактиці грипу та ГРВІ.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 20.02.2023 ОСОБА_6 , виконуючи свої службові обов`язки, звернувся до так званого «глави ДНР» ОСОБА_7 з проханням надати доручення «министерству здравоохранения ДНР» про проведення медичних оглядів осіб, які перебувають у пунктах тимчасового розміщення, а також «министерству по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий ДНР», про необхідність інформування останніми медичних установ та «Управления Роспотребнадзора по ДНР» про кількість осіб, які прибувають у пункти тимчасового розміщення.

Після цього 01.03.2023 ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що з 01.01.2023 на території так званої «ДНР» визнаються та застосовуються нормативно-правові акти санітарного законодавства російської федерації, на виконання вимог законодавства країни-агресора, запропонував т.зв. «министру здравоохранения ДНР» ОСОБА_9 скасувати дію наказу «министерства здравоохранения ДНР № 432 от 26.04.2016» та дати доручення «РЦ СЕН ГСЕС МЗ ДНР» вести облік інфекційних та паразитарних захворювань.

Надалі 07.03.2023 ОСОБА_6 з метою створення належних умов для подальшого збройного опору представників держави-агресора українським військовослужбовцям забезпечив проведення імунізації осіб призивного віку, а також поінформував так званого «начальника управления Народной Милиции ДНР генерал-лейтенанта ОСОБА_10 » про факт припинення антирабічного лікування громадянином рф ОСОБА_11 . Цього ж дня, виконуючи покладені на нього обов`язки та реалізуючи політику окупаційної адміністрації країни-агресора у сфері охорони здоров`я, ОСОБА_6 інформував так званого «Главу ДНР» ОСОБА_7 про груповий випадок захворювання на грип у дитячому соціальному центрі м. Горлівка Донецької області.

04.04.2023 ОСОБА_6 з метою надання практичної та методичної допомоги окупаційним органам у питаннях міжвідомчої взаємодії звернувся до так званого «заместителя правительства ДНР ОСОБА_12 » з проханням надати можливість проведення консультативно-методичного візиту підлеглими йому співробітниками «Управління» у так званий «отдел ветеринарного контроля и надзора Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 27.04.2023 ОСОБА_6 , виконуючи вимоги незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території так званої «Прокуратуры Донецкой Народной Республики», витребував у «врио главного врача Республиканского центра санитарно-эпидемиологического надзора Государственной санитарно-эпидемиологической службы Министерства здравоохранения ДНР» відомості про стан санітарно-епідеміологічної ситуації та про охоплення обов`язковою імунізацією дорослого і дитячого населення в «ДНР».

Надалі 11.08.2023 ОСОБА_6 на виконання законодавства країни-агресора та забезпечення функціонування незаконного органу влади інформував так званого «главного врача Федерального бюджетного учреждения здравоохранения «федеральный центр гигиены и эпидемиологии» Роспотребнадзора» ОСОБА_13 про кількість контрольних (наглядових) заходів включених в проект плану проведення контрольних (наглядових) заходів по здійсненню федерального державного санітарно-епідеміологічного нагляду у 2024 році «Управлением федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике».

Крім того, 16.10.2023 ОСОБА_6 з метою реалізації рішень країни-агресора після особистого ознайомлення із змінами в антикорупційному законодавстві, а саме з федеральним законом від 10.07.2023 № 286-Ф3 «О внесении изменений в отдельные законодательные акты Российской Федерации», погодився на реалізацію зазначених у ньому вимог та подальшому забезпеченню його виконання підлеглими працівниками.

Отже, громадянин України ОСОБА_6 умисно добровільно з 28.12.2022 до 23.06.2025 займав посаду так званого заступника керівника «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Донецької області.

Слідчий зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

28.08.2025 в порядку ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Разом з тим на неодноразові виклики для допиту як підозрюваного та проведення за його участю слідчих дій ОСОБА_6 не з`являвся, у зв`язку із чим 11.09.2025 оголошено регіональний, державний та міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_6 .

Слідчий зазначив, що на даний час виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак, зважаючи, що на даний час ОСОБА_6 вже переховується від органів досудового розслідування, внаслідок чого оголошений у регіональний, державний та міжнародний розшук, слідчий просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у клопотанні підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 пояснила, що не мала можливості узгодити позицію із підозрюваним, а тому під час прийняття рішення покладається на розсуд слідчої судді.

При цьому відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Так, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України, а також постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 від 11.09.2025 ОСОБА_6 оголошений у регіональний, державний та міжнародний розшук.

З урахуванням викладеного слідча суддя вважає доведеною наявність обставин, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, та можливість розгляду даного клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора та захисника, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

28.08.2025 у даному кримінальному провадженні старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_14 за погодженням з прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручено 28.08.2025 його захиснику за призначенням адвокату ОСОБА_4 , що підтверджується проставленими нею датою та підписом.

З клопотання також вбачається, що ОСОБА_6 для вручення повідомлення про підозру 28.08.2025, допиту як підозрюваного за викликами на 08.09.2025, 09.09.2025, 10.09.2025 до слідчого не прибув без повідомлення про причини неприбуття, що підтверджується доданими до клопотання матеріалами.

Так, 19.08.2025 в порядку ст. 135 КПК України через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 викликаний на 09 год. 00 хв. 28.08.2025 до слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та допиту як підозрюваного. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклик, ОСОБА_6 у слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Надалі 02.09.2025 та 28.08.2025 через засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження «Урядовий кур`єр» та офіційний веб-сайт Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та викликаний на 08, 09 та 10 вересня 2025 року в слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області для допиту як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та проведення інших слідчих і процесуальних дій за його участю. Однак, будучи належним чином повідомленим про виклики, ОСОБА_6 у слідчий відділ УСБУ в Тернопільській області не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Указане дає підстави для висновку, що орган досудового розслідування вжив усіх можливих заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, чим виконав вимоги ч. 1 ст. 278, ч. 8 ст. 135 КПК України.

Зважаючи на правила ст. 42, 135 КПК України, дотримання прав особи, яка тимчасово не проживає за місцем реєстрації або переховується від органів досудового розслідування, полягає не в обов`язку інших осіб, якими отримано процесуальний документ, призначений для неї, повідомити про надходження процесуального документу, а в тому, що про наявність цих процесуальних документів особа може дізнатися не тільки від правоохоронних органів чи суду, а й з інших, доступних для неї джерел. Разом з тим набуття процесуального статусу підозрюваного пов`язується не з самим фактом обізнаності особи про наявне щодо неї досудове розслідування, а з діями, які відповідно до кримінального процесуального закону має вчинити слідчий, прокурор. У даному випадку вжитих стороною обвинувачення заходів достатньо для того, щоб приписи закону стосовно належного повідомлення особі про підозру вважалися такими, що виконані з достатньою ретельністю.

Крім того, слідча суддя поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України враховує й практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої «обґрунтована підозра», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, означає наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Наведені обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_6 набув у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 процесуальний статус підозрюваного, а відтак слідча суддя може вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

Також про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення УСБУ в Тернопільській області від 17.02.2025; протоколи проведення негласної слідчої (розшукової) дії використання конфіденційного співробітництва від 23.12.2022, 25.01.2024; особова картка працівника ОСОБА_6 ; копія паспорта громадянина російської федерації, виданого на ім`я ОСОБА_6 ; характеристика ОСОБА_6 ; протоколи нарад «Управления Федеральной службы по надзору в сфере защиты прав потребителей и благополучия человека по Донецкой Народной Республике»; протоколи огляду інтернет-ресурсу від 29.07.2025, 30.07.2025.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідча суддя встановила, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Ураховуючи, що слідча суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідча суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, слідча суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області та на даний час вже переховується від органів досудового розслідування. Більше того 11.09.2025 слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_6 оголошений у регіональний, державний та міжнародний розшук, що свідчить про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний знову може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім цього, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Слідча суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідча суддя вважає, що стороною обвинувачення доведена наявність вказаного ризику.

Так само ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території Донецької області, а досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження. Відтак, перебуваючи не в умовах тримання під вартою, підозрюваний може за місцем зайняття посади у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, знищити об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, то згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом. Указане доводить, що з метою зміни свідками своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб як особисто, так і через третіх осіб.

Ураховуючи викладене, характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідча суддя вважає, що обрання до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе попередити ризики, визначені ст. 177 КПК України.

При цьому положеннями ч. 4 ст. 197 КПК України встановлено, що у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Також згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

За таких обставин слідча суддя доходить висновку, що в даному кримінальному провадженні існують підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 379, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 24.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити повністю.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід має бути розглянуте слідчим суддею після затримання ОСОБА_6 і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1