Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-кп/991/195/25
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

22 грудня 2025 рокумісто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на прийнятність апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , подану на вирок Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України /далі - КК/ у кримінальному провадженні №0000144,

В С Т А Н О В И В:

13.11.2025 Вищий антикорупційний суд ухвалив вирок, яким затвердив угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_5 . Зокрема, зазначеним вироком ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК, з призначенням покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій строком на 3 (три) роки, та з конфіскацією майна. Також задоволено цивільний позов Державного підприємства /далі - ДП/ «Цифрове» від 11.04.2024 - постановлено стягнути з ОСОБА_5 на рахунок ДП «Цифрове» суму в розмірі 296 170 488 (двісті дев`яносто шість мільйонів сто сімдесят тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн 69 (шістдесят дев`ять) коп. у якості відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди. Також вирішено питання щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

02.12.2025 на зазначений вирок до Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , яку разом з матеріалами провадження 19.12.2025 було отримано Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями по провадженню №11-кп/991/195/25 справу передано судді-доповідачеві ОСОБА_2 , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисниця просить задовольнити її та скасувати оскаржуваний вирок.

Згідно зі ст. 398 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/ апеляційна скарга, що надійшла до суду апеляційної інстанції, не пізніше наступного дня передається судді-доповідачу. Отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, суддя-доповідач протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Водночас, перевіряючи чи наявні перешкоди, про що зазначено у ст. 398 КПК, перед відкриттям апеляційного провадження, виходячи із передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 399 КПК наслідків, суддя-доповідач має з`ясувати чи: (1) апеляційну скаргу подано на рішення, яке підлягає апеляційному оскарженню; (2) судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК; (3) апеляційну скаргу подано особою, яка вправі її подавати; (4) апеляційна скарга підлягає розгляду в цьому суді апеляційної інстанції; (5) апеляційна скарга подана в межах строку на апеляційне оскарження, а якщо її подано з пропуском такого строку, то чи порушує особа, яка її подала, питання про його поновлення.

Серед іншого, КПК визначає вичерпний перелік осіб, які можуть оскаржити вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості. Так, за змістом ч. 4 ст. 394 КПК вказаними особами є обвинувачений, щодо якого ухвалено вирок, його захисник, законний представник і прокурор.

Ч. 2 ст. 24 КПК гарантує право особи на перегляд вироку, що стосується її прав, свобод чи інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У разі подання апеляційної скарги на вирок на підставі угоди іншою особою (захисником чи представником іншої особи), суддя-доповідач суду апеляційної інстанції, вирішуючи відповідно до вимог ст. 398 КПК питання про відкриття апеляційного провадження, має впевнитися, що: (1) у тексті вироку зазначено такі дані, які прямо вказують на дану конкретну особу, або визнані встановленими такі обставини, які дозволяють апеляційному суду (судді-доповідачеві) з впевненістю ідентифікувати іншу особу; (2) вирок стосується прав, свобод та інтересів цієї іншої особи. Дані, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальний акт, повідомлення про підозру, тощо), не можуть слугувати підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.05.2020 у справі №639/2837/19).

Виходячи з наведеного, суддя-доповідач першочергово має перевірити зміст резолютивної частини вироку на предмет того, чи стосується вирок прав, свобод та інтересів іншої особи (її майна) - чи вирішено питання про її винуватість та покарання, стягнуто з неї грошові кошти, покладено будь-які обов`язки, вирішено питання про її майно чи щодо заходів забезпечення кримінального провадження, застосованих щодо іншої особи чи її майна.

Виходячи з узагальненої позиції Верховного Суду, при перевірці законності ухвал щодо прийнятності апеляційної скарги іншої особи на вирок на підставі угоди, правильними є висновки про те, що: (1) зазначення у формулюванні обвинувачення інформації стосовно співучасті обвинуваченого-сторони угоди з іншою особою (чи вчинення обвинуваченим-стороною угоди дій в інтересах іншої особи), яке визнано судом доведеним, стосується лише обвинуваченого-сторони угоди; (2) викладені у вироку на підставі угоди обставини обвинувачення, відповідно до ст. 17 КПК, не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб, крім обвинуваченого-сторони угоди (ухвали від 25.08.2021 у справі №991/3848/21, від 04.10.2021 у справі №991/3848/21, від 18.10.2021 у справі №991/3848/21).

У ході застосування наведеного підходу суддею-доповідачем встановлено оскарження в цьому провадженні захисницею зазначеного вироку з мотивів, що, на її думку, затвердження угоди безпосередньо впливає на ОСОБА_3 , оскільки у даному кримінальному провадженні є потерпілий, який заявив цивільний позов до всіх обвинувачених та оскаржуваним вироком цивільний позов було задоволено. Також у вироку від 13.11.2025 неодноразово вказується про Особа1 із зазначенням її повної посади та строку перебування на ній, що, на думку захисниці, повністю ідентифікує саме ОСОБА_3 , хоча станом на теперішній час його вина у вчиненні злочину не доведена та вирок відносно нього відсутній.

Водночас зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що резолютивна частина вироку стосується виключно ОСОБА_5 - вирішено питання лише щодо її винуватості, призначення покарання, запобіжного заходу, скасування арешту майна, стягнення процесуальних витрат. Крім цього, у частині цивільного позову, то у вироку хоч і вказано про його задоволення, однак шляхом стягнення саме з ОСОБА_5 суми в розмірі 296 170 488,69 грн, у якості відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди. Щодо інших осіб, у тому числі ОСОБА_3 , які є обвинуваченими у кримінальному провадженні, у вироку не було зазначено жодних відомостей про стягнення з них будь-яких коштів згідно з цивільним позовом, який було задоволено.

Крім того, у мотивувальній частині вироку (при викладенні формулювання обвинувачення) не наведено обставин, виходячи з яких можна вирішити питання про винуватість іншої особи, щодо якої немає відповідного висновку в резолютивній частині. Адже саме по собі факт зазначення даних чи дій іншої особи при викладенні фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа-сторона угоди, не може свідчити про автоматичне встановлення винуватості іншої особи, питання про винуватість якої не вирішується в даному провадженні. У протилежному випадку неможливо було б викласти фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення декількома особами або вчинених у співучасті та перевіряти правильність кваліфікації злочину.

У цьому провадженні суд першої інстанції не досліджував докази та не надавав будь-яку оцінку діям ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, а викладення формулювання обвинувачення у вироку є вимогою КПК. Проте відповідне формулювання стосується лише ОСОБА_5 . При формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_5 відсутні жодні посилання на персональні дані ОСОБА_3 , адже у вироку йдеться про осіб, дані щодо яких повністю знеособлені, яких з тексту вироку неможливо ідентифікувати без дослідження інших процесуальних документів, складених стороною обвинувачення, чи відповідних доказів. Отже, вирок не містить даних, які б могли ідентифікувати ОСОБА_3 .

Вирок, ухвалений на підставі угоди стосовно однієї з декількох осіб, не має преюдиціального значення для кримінального провадження стосовно інших осіб та не є доказом винуватості цих осіб (статті 84, 90 КПК). Така позиція підтверджується усталеною практикою Верховного Суду, відображеною, зокрема, у постановах від 19.11.2019 у справі № 759/10575/16-к і від 30.07.2024 у справі №552/6085/23.

Оскаржуваним вироком не встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тому він не має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів відповідно до ст. 90 КПК.

Отже, вирок стосується та створює правові наслідки лише щодо ОСОБА_5 та не стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 .

Суддя-доповідач повертає апеляційну скаргу, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу (п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК).

Оскільки вирок від 13.11.2025 відносно ОСОБА_3 не стосується прав, свобод чи інтересів ОСОБА_5 , вказана особа та його захисниця не є тими особами, які наділені правом на його апеляційне оскарження.

Тому, апеляційна скарга є неприйнятною, через що підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 110, ч. 2 ст. 369, ст. 392, ч. 4 ст. 394, ст. 398, п. 2 ч. 3 ст. 399, ст. 404, ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , подану на вирок Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_5 , повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала в касаційному порядку може бути оскаржена протягом трьох місяців із дня отримання особою, яка її оскаржує, до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2