У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003723 від 06.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України

У С Т А Н О В И В:

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням у кримінальному провадженні №0003723 від 06.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.11.2025 о 14:30 до ЧЧ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт оперуповноваженого ВКП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві про те, що 06.11.2025 за адресою м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 6 працівниками поліції виявленого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігає при собі наркотичні засоби з метою подальшого збуту.

06.11.2025 у період часу з 17 год 24 хв по 18 год 10 хв старшим слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 за адресою: м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 6 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час особистого обшуку якого виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 440 гривень купюрами - номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 1 шт, номіналом 100 (сто) гривень у кількості 2 шт, номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 2 шт., які поміщено до спец-пакету NPU5014622; особисті речі (гаманець, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , військово обліковий документ на ім`я ОСОБА_3 , бінківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 ), які поміщено до спец-пакету NPU5014621; мобільний телефон iPhone 11, який поміщено до спец-пакету NPU5014620; мобільний телефон iPhone 6s, який поміщено до спец-пакету NPU5014619; зіп-пакет з речовиною рослинного погодження, ззовні схожою на наркотичну, які поміщено до спец-пакету NPU5014616; картонну коробку з під лікарського засобу «Барбовал», поміщено до спец-пакету NPU5014614, в якій знаходився зіп-пакет з речовиною рослинного погодження, ззовні схожою на наркотичну, які поміщено до спец-пакету NPU5014616; зіп-пакет з речовиною рослинного погодження, ззовні схожою на наркотичну, які поміщено до спец-пакету NPU5014615.

06.11.2025 слідчим винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами.

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна проводиться без виклику власника майна.

Дослідивши матеріали справи слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаних предметів, які мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту на вказані речові докази є їх збереження, оскільки їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винною особою кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Повернення вилученого майна негативно вплине на встановлення істини по кримінальному провадженню, встановлення усього кола осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення та унеможливить проведення судових експертиз по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя враховує, що вилучене майно має суттєве значення для досудового розслідування цього кримінального провадження, а також може бути використане як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Арешт майна є необхідним для забезпечення збереження речових доказів, про що зазначається у клопотанні прокурора.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Таким чином, клопотання слідчого про арешт майна у даному кримінальному провадженні є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 06.11.2025 року, за адресою м. Київ, вул. Парково-Сирецька, 6, в ході проведення затримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку статті 208 КПК України, а саме: грошові кошти у розмірі 440 гривень купюрами - номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 1 шт, номіналом 100 (сто) гривень у кількості 2 шт, номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 2 шт., які поміщено до спец-пакету NPU5014622; мобільний телефон iPhone 11, який поміщено до спец-пакету NPU5014620; мобільний телефон iPhone 6s, який поміщено до спец-пакету NPU5014619; картонну коробку з під лікарського засобу «Барбовал», поміщено до спец-пакету NPU5014614 з метою забезпечення його зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні №0003723 від 06.11.2025, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1