У Х В А Л А

судового засідання

09.12.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

при розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінального провадження №0000178 від 04.04.2025 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, -

встановив:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває справа №465/3890/25 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 29.07.2025 року подано клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України.

На стадії підготовчого провадження ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 14.10.2025 року було постановлено вирішення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України як такого, що добровільно звернувся до медичного закладу і розпочав лікування від наркоманії, відкласти за наполяганням сторони захисту на стадію судового розгляду справи по суті.

Одночасно цією ж ухвалою судом задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 про виклик в судове засідання з розгляду справи по суті для допиту в якості спеціалістів, які брали участь у лікуванні обвинуваченого ОСОБА_4 , лікарів-наркологів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Після переходу до розгляду справи по суті суд викликав у судове засідання зазначених лікарів, враховуючи, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності мотивоване тим, що обвинувачений добровільно звернувся до медичної установи з метою лікування від наркоманії і саме лікарями-наркологами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 таке лікування здійснювалося.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вказала, що працює на посаді лікаря-нарколога КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» і пацієнт ОСОБА_4 їй відомий. Останній дійсно лікувався в умовах наркологічного стаціонару в період з 19.02.2025 року до 27.02.2025 року у зв`язку з розладами психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних засобів і психотропних речовин (метадон, «солі» і канабіноїди). На лікування поступив добровільно в супроводі матері з абстинентним синдромом (синдром відміни), про те, що перебуває на програмі замісної підтримуючої терапії пацієнт не повідомляв. За результатами проведеного лікування ОСОБА_4 було видано довідку для її пред`явлення у Сихівський районний суд м. Львова, в якому розглядалася справа щодо нього. Пацієнт самостійно припинив лікування та за час такого не відбув курсу психологічної реабілітації, без чого лікування від наркотичної залежності є неповним. ОСОБА_4 не вперше лікується в наркологічному диспансері, зокрема, у період 24.04.2024 року 29.04.2024 року він уже лікувався в наркологічному стаціонарі з аналогічним діагнозом, саме тоді було розпочато відповідний курс, а в подальшому у 2025 році пацієнт був офіційно поставлений на облік.

Лікар-нарколог ОСОБА_7 надала суду пояснення про те, що працює на посаді медичного директора клініки «Детокс Медікал», і підтвердила, що ОСОБА_4 являється її пацієнтом. Останній з 2021 року має наркотичну залежність, у зв`язку з чим з 2024 року добровільно розпочав лікування від наркоманії. Вживає «солі» та метадон, перебуває на програмі замісної підтримуючої терапії. 26.05.2025 року ОСОБА_4 самостійно звернувся з приводу «ломки», вказаний синдром було подавлено шляхом введення йому інфузійних розчинів. Вважає, що останній є наркозалежним, потребує комплексного лікування, в тому числі роботи із психологом. Однак, пацієнт лікується симптоматично у періоди відміни, у заняттях із психологом, що йому було рекомендовано, участі не брав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з добровільним проходженням лікування від наркоманії.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 на поданому клопотанні про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності наполіг, при цьому, зазначив, що останній добровільно звернувся для лікування від наркоманії, з цього приводу отримував медичну допомогу у двох спеціалізованих лікувальних закладах: КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» і клініці «Детокс Медікал», що свідчить про намагання ОСОБА_4 позбутися залежності і повернутися до нормального життя. Також захисник наголосив, що за лікуванням ОСОБА_4 звернувся до початку судового провадження у справі, відповідно, на підставі ч.4 ст.309 КК України обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Прокурор щодо задоволення клопотання сторони захисту заперечив, зазначивши, що підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності згідно ч.4 ст.309 КК України відсутні, адже останній, як встановлено в ході розгляду справи, в дійсності розпочав лікування від наркоманії не 19.02.2025 року, а ще 24.04.2024 року, тобто задовго до події кримінального правопорушення, яка мала місце 03.04.2025 року, та внесення про неї 04.04.2025 року відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань. Аналогічно, на переконання публічного обвинувача, не може залишатися поза увагою і той факт, що поступлення ОСОБА_4 на стаціонарне лікування до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» відбулось 19.02.2025 року, тобто задовго до часу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Більш того, інформацію про проходження лікування з 19.02.2025 року до 27.02.2025 року було використано обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст.309 КК України, яке на той час розглядалося Сихівським районним судом м. Львова. А тому, надання аналогічних відомостей про лікування у даній справі є спробою сторони захисту штучно створити підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за нове кримінальне правопорушення після звільнення обвинуваченого за попереднє. Окремо прокурор наголосив на тому, що, розпочавши лікування від залежності у 2024 році, ОСОБА_4 фактично продовжує його до даного часу та рекомендацій лікарів в повному обсязі не виконує, зокрема, не проходить необхідну психологічну реабілітацію, що свідчить про епізодичність лікування та його неефективність, враховуючи, що нове кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим у період лікування і перебування на програмі замісної підтримуючої терапії. З огляду на це, а також те, що після інкримінованого кримінального проступку ОСОБА_4 фактично звернувся не для початку лікування від наркоманії, а для його продовження, підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності, на думку прокурора, відсутні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» від 26.04.2002 року №4, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за змістом норм, передбачених, зокрема, ч. 4 ст. 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

Також суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29.11.2021 року у справі №357/11205/19 (провадження № 51-2776кмо21), згідно якого положеннями ч. 4 ст.309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи вказаної правової норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

1) добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

2) особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому, вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Водночас, як встановлено в ході судового розгляду, обґрунтовуючи доводи, наведені у клопотанні про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, сторона захисту надала довідку КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №218 від 04.03.2025 року, відповідно до якої обвинувачений перебував на обстеженні та лікуванні в стаціонарному відділенні №1 з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (метадон) та психостимуляторів (солі, канабіноїди). Синдром відміни». Також суду представлено довідку клініки «Детокс Мелдікал» від 12.05.2025 року про те, що ОСОБА_4 перебуває на лікуванні у даному медичному закладі, та довідку медичного центру «Вітар Н» №430 від 15.07.2025 року, згідно якої ОСОБА_4 у період 30.06.2025 року - 06.07.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин».

В контексті наведеного суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що обвинувачений лікувався від наркотичної залежності до вчинення 03.04.2025 року кримінального правопорушення, яке йому інкримінується. Більш того, з доданої стороною захисту виписки-епікризу з медкарти №1387 слідує, що ОСОБА_4 раніше, а саме у квітні 2024 року, вже лікувався в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з приводу систематичного вживання психостимуляторів та наркотичних засобів. Наведене підтверджено також в судовому засіданні безпосередніми поясненнями лікарів-наркологів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Отже, наведеним достовірно підтверджено, що ОСОБА_4 розпочав лікування від наркоманії ще у квітні 2024 року. Відповідно, у лютому 2025 року обвинувачений лише продовжив лікування і після цього звинувачений у вчиненні 03.04.2025 року нового кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин.

А тому, одна з обов`язкових умов звільнення від кримінальної відповідальності, визначених положеннями ч.4 ст.309 КК України, а саме початок лікування, у випадку ОСОБА_4 відсутня. Останній в дійсності уже тривалий час лікується з 2024 року від наркотичної залежності і попри це необґрунтовано заявляє, що розпочав лікування у лютому 2025 році, що повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні вищенаведеним доказами. Така позиція обвинуваченого, на переконання суду, зумовлена лише обраною ним тактикою захисту, спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. У зв`язку з цим підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, немає. З наведених міркувань та керуючись ч.4 ст.309 КК України, ст.ст.369-372 КПК України, суд

постановив:

У задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України як такого, що добровільно звернувся до медичного закладу і розпочав лікування від наркоманії, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1