Справа № 471/1110/25
Провадження №1-кп/471/100/25
Номер рядка звіту 107
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року с-ще Братське

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 15.08.2025 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, працюючого ПП «ЮсАгро», одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , в порушення вимог законодавства визначеного ст.ст.13-14 Конституції України, ч. 3 ст.79, ч.І ст.211, ст.150 ЗК України, ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», в квітні 2025 року (більш точної дати не встановлено), достовірно знаючи про наявність на території земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0524, площею 8,1455 га, яка розташована поза межами с. Сергіївське Вознесенського району Миколаївської області, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_6 з 03.05.2023 на підставі реєстрації ЦНАП м. Южноукраїнськ №50177551, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, об`єкту культурної спадщини за видом «археологічний» «Курган», який внесено до переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до розпорядження начальника Миколаївської обласної військової адміністрації від 25.11.2022 №434-р, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, використовуючи сільськогосподарську техніку (точні характеристики техніки невстановлені), здійснюючи дискування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, з метою подальшого використання для здійснення сільськогосподарського виробництва, самовільно зайняв земельну ділянку та здійснив розорювання поверхневого шару ґрунту особливо цінних земель площею 0,1250 га.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєні злочину визнав в повному обсязі, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення.

Під час досудового розслідування, 30 вересня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні Братського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 469 КПК України, відповідно до якої сторони узгодили покарання за вчинення злочину за ч. 2 ст. 197-1 КК України у вигляді 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вислухавши позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, які просили суд про затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Під час судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене щодо земельних ділянок особливо цінних земель, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Представник потерпілого під час досудового слідства 30.09.2025 року звернулася із заявою до прокурора про укладення угоди про визнання винуватості.

Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч. 2 ст. 197-1 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 вересня 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні Братського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 ,