Справа № 303/977/20
Провадження №1-кс/303/1356/25
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
У Х В А Л А

23 жовтня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000068 від 17.01.2020,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_4 знаходиться на розгляді скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого.

20.10.2025 ОСОБА_3 подала до суду заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду вищезазначеної скарги.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву у якій зазначила, що підтримує заявлений слідчому судді ОСОБА_4 відвід.

Дослідивши заяву про відвід слідчого судді, суд доходить висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК).

Стаття 75 КПК України визначає підстави, за наявності яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто повинен містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді від участі в судовому провадженні.

Суддя не може брати участь в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Наведені ОСОБА_3 підстави не є обставинами, що відповідно до ст.75 КПК України виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні.

Вказані заявником доводи заявленого відводу ґрунтуються винятково на його незгоді із прийнятими слідчим суддею процесуальними рішеннями у кримінальному провадженні, оскільки на її думку слідчий суддя ОСОБА_4 систематично відмовляє у задоволенні її скарг.

Слід зазначити, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

У судовому засіданні будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на упередженість слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальними рішеннями не може бути підставою для відводу.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних припущень сумнівається в неупередженості слідчого судді, не свідчить про його реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою його усунення від участі у здійсненні судового розгляду.

При цьому, заявником не наведено будь-яких інших об`єктивних відомостей про прояв з сторони слідчого судді неприязного чи упередженого ставлення.

Таким чином, судом установлено, що жодних обґрунтованих мотивів для відводу заява не містить, в заяві відсутні факти і обставини, які на думку суду, можуть бути підставами для звернення із заявою про відвід слідчого судді, будь-якого обґрунтування з відповідними доводами, доказами та мотивами своєї правової позиції заява також не містять.

З урахуванням вище викладеного, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні відводу.

Керуючись ст.75, 80, 81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000068 від 17.01.2020 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_5