Справа № 404/3564/25
Номер провадження 1-кс/404/4744/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділення СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000540, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий у кримінальному провадженні - начальник відділення СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській областікапітан поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт на належне гр. ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності в розмірі 1/3 частки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12, 2/3 частка померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 .

Арешт на вказане нерухоме майно слідчий просить накласти з метою збереження речових доказів із забороною користування, розпорядження та відчуження, а клопотання розглянути за відсутності власника.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Уточнили вимоги в частині накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування майном.

Додатково зазначили, що у кримінальному провадженні в якості потерпілого залучений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході допиту ОСОБА_8 , останній пояснив, що є рідним братом ОСОБА_10 , який помер у ІНФОРМАЦІЯ_11. ОСОБА_11 проживав у квартирі по АДРЕСА_1 . Йому відомо від своєї доньки, що ОСОБА_12 зловживав спиртними напоями. Квартира, в якій проживав його брат, на скільки йому відомо, належала його брату ОСОБА_13 . Чи вступив ОСОБА_12 у спадщину після смерті батька, йому не відомо. З громадянином ОСОБА_14 ні він, ні його доньки не знайомі.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна виклик власника майна не здійснювався.

Заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши клопотання та долучені матеріали слідча суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на таке.

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування за №0000540 від 04.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР за №0000540 від 04.03.2025, досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється за фактами того що:

- факт № 1: 03.03.2025 до чергової частини Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області надійшли матеріали перевірки, про те, що в ході розгляду матеріалів ІПНП № 2609 від 17.01.2025, за фактом звернення ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановлено що відносно останньої були здійснені шахрайські дії пов`язані із об`єктом нерухомості, а саме квартирою заявниці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .В ході досудового розслідування, ОСОБА_15 , пояснила, що протягом року до її місця проживання приходить невідомий громадянин, який представляється як ОСОБА_16 та вимагає у заявниці щоб вона залишила квартиру в якій проживає, оскільки вказана квартира з його слів належить йому, але будь-яких документів про право власності не надавав. Також чоловік по імені ОСОБА_16 пропонував заявниці придбати їй дачу за містом, але остання відмовилась. Також заявниця повідомила, що на даний час відбувається процес вступу її в спадщину на право власності, щодо вищевказаного нерухомого майна. В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення мають причетність ОСОБА_17 та ОСОБА_18

- факт 2: 16.0.2025 до ч/ч Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшов рапорт від начальника СПШ про те, що в ході проведення слідчо-розшукових дій в рамках кримінального провадження № 0000540 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було отримано інформацію, яка становить оперативний інтерес та містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, пов`язаного із заволодінням нерухомим майном(квартирою), що розташована в м. Кропивницькому.

В клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування, ОСОБА_15 , пояснила, що протягом року до її місця проживання приходить невідомий громадянин, який представляється як ОСОБА_16 та вимагає у заявниці, щоб вона залишила квартиру, в якій проживає, оскільки вказана квартира, з його слів, належить йому, але будь-яких документів про право власності не надавав. Також чоловік по імені ОСОБА_16 пропонував заявниці придбати їй дачу за містом, але остання відмовилась. Також заявниця повідомила, що на даний час відбувається процес вступу її в спадщину на право власності, щодо вищевказаного нерухомого майна.

Крім цього, 04.04.2025 в якості потерпілого до кримінального провадженнязалучено гр. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою АДРЕСА_3 , який повідомив що за розповідями батьків йому відомо, що вони в?їхали в цей будинок приблизно в 70-х роках минулого століття (1970-ті роки), що підтверджується, зокрема ордером на зайняття квартири - кімнати від 09.04.1971 року, яке видавалося на ім?я дідуся з боку батька, що додається. З моменту, як його батьки поселилися в цьому будинку він, його батько, його мама та його бабуся з боку батька - ОСОБА_20 проживали в квартирі АДРЕСА_3 . При цьому, його мама формально була прописана в квартирі АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_21 (його бабуся з боку матері). Вони (батько, він та бабуся з боку батька) були прописані в квартирі АДРЕСА_3.

В 1990-х роках його бабусею з боку батька - ОСОБА_20 розпочато приватизацію квартири, в якій вони проживали, АДРЕСА_3. Приватизацію квартири здійснено на бабусю ( ОСОБА_20 ) та на нього - ОСОБА_19 , про що додатково свідчить свідоцтво про право власності від 04.04.1995 року, додається. Вказане свідоцтво зареєстровано в КОБТІ 05.04.1995. До цього часу квартира не була приватизована та перебувала у власності ВТО «Червона Зірка», та очевидно мала статус службового житла. З того часу і по даний момент, він особисто проживає за вказаною адресою безперервно. Разом з ним, з того часу також проживає його мама - ОСОБА_15 . Його бабуся - ОСОБА_20 померла - ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після смерті бабусі, ОСОБА_20 , її право власності на частину квартири перейшло до його батька - ОСОБА_22 , який хоча і не подавав заяву нотаріусу, але фактично прийняв спадщину, оскільки проживав та був прописаний зі своєю матір?ю. Його батько, ОСОБА_22 , помер - ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після смерті батька, він, ОСОБА_19 , також фактично прийняв спадщину після батька, оскільки проживав та був прописаний разом з ним весь

час. Таким чином, він наразі є єдиним власником квартири

АДРЕСА_3 .

Починаючи з осені 2024 року приблизно до нього та його родичів почали приходити незнайомі люди та пропонувати поміняти квартиру на кімнату в якомусь невідомому йому місці. Розповідали, що наче б то є якась справа, яку вони програли і мають віддати квартиру.

В подальшому ці люди стали більш наполегливо вимагати, щоб вони віддали цю квартиру, бо наче б то вони її нові власники. При цьому, будь-яких документів, що посвідчують право власності на квартиру вони не надавали. Представилися то братом, то уповноваженим представником якогось ОСОБА_23 (типу нового власника). Намагалися виламати двері до квартири, погрожували та псували особисті речі. Він повідомив про цю ситуацію його тітку - ОСОБА_24 , яка порадила звернутися з цього питання до правоохоронних органів, що в подальшому і було зроблено. Також вони звернулися до адвоката, яка з?ясувала, що наче б то 12.12.2023 невідомий громадянин ОСОБА_25 продав їхню квартиру ОСОБА_17 , а той в свою чергу перепродав цю квартиру ОСОБА_18 . При цьому вони посилаються наче б то на те, що вказану квартиру отримано по договору дарування в 1994 році.

Квартиру №12 в 1994 році ніхто нікому не міг подарувати, бо вона ще була службовим житлом, вони в ній проживали та були прописані, і тим більше такий договір ніде не посвідчувався та не реєструвався. Про це свідчить архівна довідка БТІ, яку було ними додатково отримано.

Відповідно до наданої інформації КООБТІ №61-17/20 право власності станом на 01.01.2013 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.04.1995 №1016.

Відповідно до договору купівлі - продажу складеного в м. Олександрія, Олександрійського району, Кіровоградської області 12.12.2023, зареєстрованого в реєстрі №1470 гр. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 від 02.11.2023 дійсний до 02.11.2033, орган, що видав 3511, запис N?537, місце проживання згідно Витягу з реєстру Новопразької територіальної громади. номер витягу: 2023/009121913 від 08.11.2023, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 , продав квартиру АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 . виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 24.07.2001, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до договору купівлі продажу квартира, що відчужується, належить ОСОБА_25 на праві особистої приватної власності, на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори 22.09.1994 за реєстровим N?1-3058, зареєстровано Кіровоградським обласним об`єднанням бюро технічної інвентаризації 29.09.1994.

Відповідно до інформації, наданої Південним міжрегіональним управлінням Міністерства Юстиції (м. Одеса) Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області № 51/01-21, встановлено, що ході пошукових робіт Фонду № 7 (Перша Кіровоградська державна нотаріальна контора) та відповідно до реєстру реєстрації нотаріальних дій Том № 1-4 за 1994 рік, договір дарування від 22.09.1994 за № 1-3058, не посвідчувався.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/112-25/15045-ПЧ від 13.11.2025 підпис, розташований в графі «Обдарований» в договорі дарування від 22 вересня 1994 року, ймовірно виконаний не ОСОБА_25 , а іншою особою.

В ході розслідування вказаного кримінального провадження в результаті проведення НСРД отримано інформацію щодо заволодіння шахрайським шляхом нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , в результаті чого, відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002513 від 16.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

20.11.2025 року прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , винесено постанову про об`єднання кримінального провадження №0000540 та №0002513 в одне провадження №0000540.

В ході досудового розслідування, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 нібито склав заповіт на гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_26 19 жовтня 2021 року, на підставі якого ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_10, 09 вересня 2025 року здійснив оформлення спадщини за заповітом, а саме на квартиру, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна ІНФОРМАЦІЯ_13, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (шістдесят два): 1/3 частка якої належала спадкодавцю; 2/3 частки якої належали: померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , який прийняв спадщину, але не встигли оформити спадкові права, свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу ОСОБА_28 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна № 447477170 від 13.10.2025, нерухоме майно, а саме: квартира, загальною площею 54.4 (кв.м.) розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить гр. ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Указані обставини підтверджуються наданими матеріалами разом з поданим клопотанням, зокрема: копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_19 від 04.04.2025, копією додаткового протоколу допиту потерпілого ОСОБА_19 від 09.09.2025, копією протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.04.2025 та 09.09.2025, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 09.09.2025, копією протоколу допиту свідка ОСОБА_25 від 15.04.2025, копією висновку експерта від 13.11.2025, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 22.07.2025; копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2025, копією договору купівлі - продажу квартири від 10.10.2025; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно те Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_29 від 17.11.2025, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 02.12.2025.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні - начальника відділення СВ Кропивницький РУП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_30 від 24.11.2025 квартиру АДРЕСА_1 , ідентифікатор об`єкта нерухомого майна ІНФОРМАЦІЯ_13, визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 статті 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на зазначені вимоги закону слідча суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави, з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

При вирішення питання про можливість накладення арешту на майно, слідча суддя виходить з того, що матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність нерухомого майнаознакам речових доказів та вказане майноз великою ймовірністю, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст.170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також, слідча суддя звертає увагу на те, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Слідча суддя враховує те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Слідча суддя вважає за доцільне роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-173, 376 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м.) 54.4, житловою площею (кв.м.) 29.4, власником якої є ОСОБА_7 , РНОКПП - НОМЕР_1 , із забороною відчуження та розпорядження нею.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за умови зміни обставин, за яких цей арешт був накладений.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1 .