Справа № 357/3399/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

учасника кримінального провадження:

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005114 від 27.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калуш Івано-Франківської обл., громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востанє 25.03.2024 Дніпровським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, ч.ч.1,4 ст.71, ч.ч.1, 4 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 ,ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

26 жовтня 2023 року, близько 12 год. 55 хв., ОСОБА_6 проходив по АДРЕСА_2 , де через відчинені ворота, біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , помітив дитячий візок з жіночою сумкою в кошику, та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, увійшовши через незачинені ворота, з жіночої сумки, яка знаходилась у кошику дитячого візка, викрав: мобільний телефон марки «iPhone XR», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 8000 гривень 00 копійок; гаманець-візитницю оригінальної марки «VISCONTI Real Leather», зеленого кольору, вартістю 659 гривень 20 копійок; сонцезахисні окуляри оригінальної марки «Ray Ban», моделі «RВ 3447 ROUND METAL 9199/31 53», чорного кольору, вартістю 2033 гривні 33 копійки; футляр, коричневого кольору, оригінальної марки «Ray Ваn», вартістю 325 гривень 00 копійок, які належать ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 11017 гривень 53 копійки.

Окрім цього, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення, яке сформульовано в обвинувальному акті та підтримане прокурором під час судового розгляду, такого змісту:

26 жовтня 2023 року, близько 12 год. 55 хв., ОСОБА_6 проходив по АДРЕСА_2 , де через відчинені ворота, біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , помітив дитячий візок з жіночою сумкою в кошику, та в цей час у останнього виник умисел на викрадення банківських карток, які знаходилися в гаманці-візитниці оригінальної марки «VISCONTI Real Leather», зеленого кольору, які належать ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, увійшовши через незачинені ворота, з жіночої сумки, яка знаходилась у кошику дитячого візка, викрав банківські картки AT «Універсал Банк», чорного кольору з номером НОМЕР_2 та з номером НОМЕР_3 , АТ КБ «Приват Банк» коричневого кольору з номером НОМЕР_4 , які видані на ім`я ОСОБА_8 , та що в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» та ст.ст. 1, 34, 38 Закону України «Про платіжні послуги» є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобом доступу до банківських рахунків.

В подальшому ОСОБА_6 , достеменно розуміючи, що банківські картки є чужим майном, залишив при собі з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на той час на банківських рахунках.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у викраденні офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, 26 жовтня 2023 року, близько 12 год. 55 хв., ОСОБА_6 проходив по АДРЕСА_2 , де через відчинені ворота, біля вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , помітив дитячий візок з жіночою сумкою в кошику, та в цей час у останнього виник умисел на незаконне заволодіння особистими документами потерпілої, які знаходилися в гаманці-візитниці оригінальної марки «VISCONTI Real Leather», зеленого кольору, які належать ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, увійшовши через незачинені ворота, з жіночої сумки, яка знаходилась у кошику дитячого візка, викрав посвідчення водія НОМЕР_5 , видане ТСЦ 3242, на ім`я ОСОБА_8 , яке належало потерпілій ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення разом з посвідченням водія НОМЕР_5 , виданим ТСЦ 3242, на ім`я ОСОБА_8 , яке належало потерпілій ОСОБА_8 , розпорядившись ним на свій власний розсуд.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.357 КК України, а саме як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим документом.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні 17.12.2024 під час виконання судом вимог статті 348 КПК України щодо пред`явленого обвинувачення свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, не визнав у повному обсязі.

Під час допиту в судовому засіданні 10.07.2025 у порядку ст.351 КПК України, а також під час додаткового допиту 04.11.2025, обвинувачений ОСОБА_6 у межах пред`явленого обвинувачення повідомив, що 26.10.2023 він пересувався по вул. Шолом-Алейхема в м. Біла Церква, прямував з району «Заріччя» у напрямку торгівельного центру «Гермес» та дорогою до будь-яких подвір`їв чи будівель не заходив. Зі слів обвинуваченого, того дня він був одягнений у куртку та спортивні штани, зовнішній вигляд яких, на його думку, відповідає зображенню на відеозаписах, досліджених судом у ході розгляду, при цьому в руках у нього нічого не було.

За твердженням обвинуваченого, через кілька днів після вказаної дати, в денний час, він був затриманий оперативними працівниками в районі «Критого ринку» м. Біла Церква та доставлений на берег річки по вул. Штабній для проведення слідчого експерименту. ОСОБА_6 зазначив, що під час проведення цієї слідчої дії оперативні працівники виклали на хустинку телефон, чохол від окулярів та коробку, які, за їх словами, були нібито вилучені у нього, проте він жодних речей працівникам поліції не видавав. З його слів, при проведенні слідчого експерименту були присутні виключно оперативні працівники.

Обвинувачений стверджує, що протокол слідчого експерименту та інші документи були підписані ним під психологічним тиском працівників поліції. При цьому із заявою до будь-яких органів чи за медичною допомогою він не звертався, оскільки, за його словами, фізичного впливу до нього не застосовували та слідів тілесних ушкоджень він не мав.

Після завершення слідчого експерименту, як зазначив ОСОБА_6 , його в кайданках доставили до Білоцерківського РУП ГУНП, де слідчий провів огляд одягу, у якому він перебував, здійснив фотофіксацію за участю понятих, після чого вказаний одяг був йому повернутий. Обвинувачений категорично заперечив, що 26.10.2023 він заходив на подвір`я домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 чи викрадав належні їй речі.

Під час судових дебатів, а також у своєму останньому слові ОСОБА_6 наполягав, що пред`явлених йому кримінальних правопорушень не вчиняв та вважає себе невинуватим..

Під час судових дебатів захисник звернула увагу суду на те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , на її переконання, були неправильно кваліфіковані за ч.1 та ч.3 ст.357 КК України, оскільки обвинувачений об`єктивно не міг знати про наявність банківських карток та посвідчення водія всередині гаманця-візитниці, а відтак не мав умислу на їх викрадення. З огляду на це захисник вважала, що дії обвинуваченого мали бути кваліфіковані лише за ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та заперечення ним викладених в обвинуваченні (в обвинувальному акті) обставин вчинення цього правопорушення, суд вважає, що його вина доведена сукупністю зібраних досудовим розслідування та досліджених у судових засіданнях доказів, зокрема, показами потерпілої, свідків, висновком експерта та письмовими доказами.

Допитана в судовому засіданні 05.06.2025 у порядку ст.353 КПК України, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпіла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що з обвинуваченим не знайома. 26.10.2023 приблизно об 11:00 вона за адресою: АДРЕСА_4 , збираючись на прогулянку з дитиною, винесла на подвір`я дитячий візок, у кошику якого знаходилися її особисті речі: окуляри, мобільний телефон, картхолдер із банківськими картками та посвідченням водія. Зникнення цих речей вона виявила, коли вже одягнула дитину та вийшла надвір. Ворота домоволодіння на той момент були відчинені, сторонніх осіб на подвір`ї вона не бачила. Викрадені речі були повернуті їй працівниками поліції. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має і при визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Під час додаткового допиту 04.11.2025 потерпіла ОСОБА_8 уточнила, що 26.10.2023 вона надавала дозвіл слідчій на проведення огляду місця події. Огляд проводився за її участю, однак хто саме з понятих чи членів слідчо-оперативної групи був присутній, потерпіла не пам`ятає, зазначивши, що на місці події перебувало більше двох осіб. Під час проведення слідчого експерименту на її подвір`ї, дозвіл на який вона також надала, потерпіла присутньою не була, оскільки знаходилася в будинку.

Допитаний у судовому засіданні 02.09.2025 у порядку ст.352 КПК України, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що з обвинуваченим не знайомий. У межах цього кримінального провадження він залучався понятим під час проведення слідчих дій орієнтовно восени два роки тому. За його словами, у його присутності працівники поліції вилучали у ОСОБА_6 мобільний телефон, чохол до нього, окуляри в футлярі та деякі інші речі, а також оглядали одяг обвинуваченого. Також він був присутній при перегляді відеозапису та підписував відповідні протоколи, разом із ще одним понятим. Як саме ОСОБА_6 видавав речі, свідок пояснити не зміг, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 повідомив, що того дня він двічі приймав участь у слідчих діях вранці і ввечері. Під час огляду місця події 26.10.2023 він присутнім не був; протокол цього огляду, за його словами, він підписував у приміщенні Білоцерківського РУП ГУНП у той самий день, коли підписував інші документи. Додатково свідок зазначив, що перебуває на обліку в лікаря-нарколога та має «провали» в пам`яті

Допитана у судовому засіданні 04.11.2025 (у режимі відеоконференції) у порядку ст.352 КПК України, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснила, що вона була слідчою у цьому кримінальному провадженні. За її словами, 26.10.2023 слідчо-оперативна група Білоцерківського РУП отримала виклик щодо крадіжки мобільного телефону, банківських карток, документів та окулярів. ОСОБА_11 відібрала заяву потерпілої, провела огляд місця події, допитала потерпілу, внесла відомості до ЄРДР та здійснювала подальше досудове розслідування. Огляд місця події проводився за участю експерта-криміналіста, понятих та потерпілої. Поняті ОСОБА_12 і ОСОБА_13 неодноразово залучалися під час слідчих дій, зокрема для огляду місця події, огляду і вилучення одягу підозрюваного та огляду і вилучення у нього викрадених речей мобільного телефону, окулярів у чохлі та картхолдера з банківськими картками та посвідченням водія. Всі ці дії проводилися в службовому кабінеті слідчої. За її словами, зазначені речі були добровільно видані ОСОБА_6 , якого доставили до її кабінету оперативні працівники. Слідчий експеримент проводив інший слідчий, який входив до складу слідчої групи.

Допитаний у судовому засіданні 28.11.2025 у порядку ст.352 КПК України, після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пояснив, що працює оперуповноваженим Білоцерківського РУП ГУНП. 26.10.2023 він отримав інформацію про крадіжку речей із дитячого візка. При встановленні ймовірної особи, причетної до злочину, були переглянуті записи з камер відеоспостереження, розташованих поблизу місця події, та встановлено, що на відео зафіксована особа, схожа на ОСОБА_6 , у руках якої був предмет, схожий на мобільний телефон. В той же день або наступного дня було встановлено місце перебування ОСОБА_6 поблизу ПНД м. Біла Церква, після чого його було доставлено до Білоцерківського РУП ГУНП. Зі слів свідка, ОСОБА_6 повідомив, що при ньому знаходилися викрадені речі окуляри та мобільний телефон. При фактичній видачі речей підозрюваним він присутній не був. Слідчий експеримент проводився за його участі; під час нього ОСОБА_6 пояснював, яким чином він вчинив крадіжку. Дорогою від ПНД до відділу поліції ніяких зупинок не було. Свідок також зазначив, що під час проведення слідчого експерименту 18.12.2023 обвинувачений просив, щоб потерпіла не була присутня, оскільки йому було соромно перед нею. Поняті при проведенні експерименту не залучалися, відеофіксація здійснювалася.

Від допиту свідка ОСОБА_15 прокурор відмовився у судовому засіданні 04.11.2025. Оскільки на допиті даного свідка сторона захисту не наполягала, тому така відмова прийнята судом, зважаючи на принципи, визначені ст.ст. 22, 26 КПК України.

В ході допиту заявлених стороною обвинувачення та стороною захисту свідків даних, передбачених ч.2 ст.96 КПК України щодо свідків установлених не було, зокрема, показання або документи, що підтверджують їх репутацію, зокрема, щодо засудження за завідомо неправдиві показання, обман, шахрайство або інші діяння, які підтверджують нечесність останніх.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується також письмовими доказами, а саме:

витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо даного кримінального провадження №0005114, з якого вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, внесено до Реєстру 27.10.2023 за повідомленням ОСОБА_8 від 26.10.2023, 15.12.2023 за ч.1 ст.357 КК України № 0005801, за ч.3 ст.357 КК України № 0005800 та того ж дня матеріали кримінальних проваджень об`єднано в одне провадження №0005114 (т. 2 а.п.3-4);

заявою ОСОБА_8 від 26.10.2023, згідно з якою невідома їй особа 26.10.2023, близько 12:50, перебуваючи у дворі буд. АДРЕСА_2 , куди проникла через незачинені ворота, шляхом вільного доступу з жіночої сумки, яка знаходилась в дитячій колясці, вчинила крадіжку мобільного телефону марки «iPhone XR», чорного кольору, в блакитному чохлі, сонцезахисні окуляри марки «Ray Ban» чорного кольору, візитницю «Visconti» зеленого кольору з картками Universal Bank 2 шт. та Приват Банк, бонусні карти (т.2 а.п.5);

протоколом огляду місця події від 26.10.2023 з ілюстраційною таблицею (т. 2 а.п. 7-10), згідно з яким слідчим в присутності двох понятих за участі експерта-криміналіста, потерпілої ОСОБА_8 , оглянуто подвір`я будинку АДРЕСА_2 , вхід до якого здійснюється через металеві ворота, які на момент огляду відчинені та не пошкоджені. Прямо розташована ділянка двору зі змішаним покриттям земельним та бетонним розміром 15 х 7 м, ліворуч від земельної ділянки розташована господарча будівля, в якій розміщено два гаражні приміщення, прямо ділянка огороджена парканом, праворуч будинок та сходи, які ведуть до входу металопластикових дверей білого кольору. Біля входу розташований дитячий візок чорного кольору «Cybex» з люлькою та кошиком для речей нижче люльки, між колесами, в якому знаходиться жіноча сумка коричневого кольору, яка розстібнута, та господарча сумка. Вказаний огляд проведено на підставі заяви ОСОБА_8 від 26.10.2023 (т.2 а.п. 6). Порушень вимог ст.ст. 214, 223, 237 КПК України при проведенні огляду місця події 26.10.2023 судом установлено не було;

товарним чеком ТОВ «АЛЛО» від 05.03.2025, згідно з яким вартість мобільного телефону марки «iPhone XR» складає 14 208,04 грн та коробкою від мобільного телефону із зазначенням IMEI телефону та серійного номеру, необхідних для ідентифікації пристрою, долучених до матеріалів кримінального провадження за заявою ОСОБА_8 (т.2 а.п. 11-13);

протоколом отримання речей від 28.10.2023, згідно з яким ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, видав слідчому такі речі: мобільний телефон марки «iPhone XR», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , футляр коричневого кольору з емблемою «Ray Ваn» для окулярів, сонцезахисні окуляри «Ray Ban», гаманець-візитницю «VISCONTI Real Leather» зеленого кольору, у якій знаходяться посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківські карти «Монобанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , «Приват Банк» № НОМЕР_4 та бонусні карти (т. 2 а.п.14), які в подальшому оглянуті слідчим (т.2 а.п. 15-20), визнані речовими доказами та передані потерпілій на відповідальне зберігання (т.2 а.п.21-22, 23);

протоколом отримання речей від 28.10.2023, згідно з яким ОСОБА_6 , у присутності двох понятих, видав слідчому такі речі: кросівки чорного кольору з емблемою «Campion», спортивні штани сірого кольору «BDEK», кашкет чорного кольору з нашивкою «BOSS» та куртку синьо-сірого кольору «Columbia TITANIUM» (т.2 а.п. 24), які в подальшому оглянуті слідчим (т.2 а.п.25-28), визнані речовими доказами та передані ОСОБА_6 на відповідальне зберігання (т.2 а.п.25-30, 31);

протоколом отримання предметів від 28.10.2023 з додатком, згідно з якими ОСОБА_16 , у присутності двох понятих, видав слідчому DVD-диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 26.10.2023. З вказаного відеозапису встановлено, що 26.10.2023 о 12:55 по проїжджій частині пров.Ковальський справа наліво пробігла особа чоловічої статі, одягнена в кросівки чорного кольору, штани сірого кольору, кашкет чорного кольору та куртку синьо-сірого кольору, притиснувши зігнуту праву руку до тулуба та о 12:55 зник з поля зору камери (т.2 а.п. 32-33);

протоколом отримання предметів від 28.10.2023 з додатком, згідно з якими ОСОБА_17 , у присутності двох понятих, видав слідчому DVD-диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , від 26.10.2023. З вказаного відеозапису встановлено, що 26.10.2023 о 12:55 вздовж вулиці (в бік камери, праворуч від неї) йде особа чоловічої статі, одягнена в кросівки чорного кольору, штани сірого кольору, кашкет чорного кольору та куртку синьо-сірого кольору, притиснувши зігнуту праву руку до тулуба та о 13:05 зник з поля зору камери (т.2 а.п. 36-37);

протоколом отримання речей та документів від 02.11.2023 з додатком, згідно з якими ОСОБА_18 , у присутності двох понятих, видав слідчому DVD-диск з відеозаписами з камер зовнішнього відеоспостереження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , від 26.10.2023. З вказаних відеозаписів встановлено, що 26.10.2023 о 12:54 по тротуару, протилежного від місця розташування камери, вздовж проїжджої частини вул.Шолом Алейхема, справа наліво йде особа чоловічої статі, одягнена в кросівки чорного кольору, штани сірого кольору, кашкет чорного кольору та куртку синьо-сірого кольору, прямуючи до тупикового проходу між будинками № 16 та № 20 по вул.Шолом Алейхема та о 13:04 зник з поля зору камери (т.2 а.п. 40-41);

протоколом отримання предметів від 02.11.2023 з додатком, згідно з якими ОСОБА_19 , у присутності двох понятих, видав слідчому DVD-диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , від 26.10.2023. З вказаного відеозапису встановлено, що 26.10.2023 о 12:55 по тротуару вздовж проїжджої частини пров.Ковальський зліва направо пробігла особа чоловічої статі, одягнена в кросівки чорного кольору, штани сірого кольору, кашкет чорного кольору та куртку синьо-сірого кольору, притиснувши зігнуту праву руку до тулуба та о 12:55 зник з поля зору камери (т.2 а.п. 45-46);

висновком експерта судової товарознавчої експертизи № 5035 від 21.11.2023, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону марки «iPhone XR», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який потерпіла придбала 05.03.2020 в магазині ТОВ «АЛЛО» та користувалась з того часу, станом на 26.10.2023 складає 8000, 00 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок); ринкова вартість гаманця-візитниці оригінальної марки «VISCONTI Real Leather» зеленого кольору, який потерпіла придбала в 2020 році та користувалась з того часу, станом на 26.10.2023 складає 659, 20 грн (шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 20 копійок); ринкова вартість сонцезахисних окулярів оригінальної марки «Ray Ban» моделі «RВ 3447 ROUND METAL 9199/31 53», чорного кольору, які потерпіла придбала в 2022 році та користувалась з того часу, станом на 26.10.2023 складає 2033, 33 грн (дві тисячі тридцять три гривні 33 копійки); ринкова вартість футляру коричневого кольору оригінальної марки «Ray Ваn», який потерпіла придбала разом з окулярами в 2022 році та користувалась з того часу, станом на 26.10.2023 складає 325 грн (триста двадцять п`ять гривень 00 копійок) (т.2 а.п.50-58);

протоколом проведення слідчого експерименту від 18.12.2023 із додатком, відповідно до якого встановлено, що 26.10.2023 в обідній час ОСОБА_6 , проходячи повз будинок за адресою: АДРЕСА_2 , зайшов у двір між будинками, де на одній з територій житлового будинку, ворота до якого були відчинені, з правого боку на відстані 1-2 м побачив дитячий візок, в якому в нижній частині на решітці побачив мобільний телефон, гаманець, в якому були банківські карти. Вказані речі він забрав, пересвідчившись, що його дії непомітні для інших осіб. Вказане майно зберігав у себе, банківськими картами не користувався (т.2 а.п.59-62);

протоколом затримання особи, обвинуваченої у чиненні злочину від 20.02.2024, згідно з яким на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024 ОСОБА_6 затримано 20.02.2024 о 14:30 (т. 2 а.п.63-64);

ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2024, відповідно до якої щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування строком на 28 днів, тобто до 18.03.2024 (т.2 а.п.65-74).

Клопотань щодо визнання доказів неналежними та/або недопустимими не заявлялося.

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми, щоб покласти їх в основу вироку, приходячи до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду цього кримінального провадження.

1.Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_6 про його непричетність до інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та вважає її недостовірною і такою, що суперечить зібраним і дослідженим у судовому засіданні доказам, які у своїй сукупності утворюють переконливу та взаємоузгоджену сукупність доказів, що виключає будь-які інші розумні версії подій, окрім як вчинення крадіжки саме обвинуваченим.

Передусім суд враховує, що серія відеозаписів з камер зовнішнього спостереження, отриманих із трьох різних джерел та досліджених у судовому засіданні, відображає одну й ту саму особу чоловічої статі у характерному одязі кросівках чорного кольору, спортивних штанах сірого кольору, чорному кашкеті та куртці синьо-сірого кольору. Вказана особа рухається у напрямку тупикової ділянки між будинками АДРЕСА_2 та №20 по вул. Шолом-Алейхема, тобто саме до місця, де розташоване домоволодіння потерпілої. Час потрапляння цієї особи у зону огляду камер (12:5412:55) повністю кореспондує часу зникнення майна, зазначеному потерпілою у заяві.

Повернення цієї ж особи зафіксовано на відео через хвилини після ймовірного моменту вчинення злочину. При цьому особа притискує праву руку до тулуба, що є типовою ознакою приховування у долоні невеликого предмета, за формою співмірного з мобільним телефоном або гаманцем. З огляду на синхронність відеозаписів із камер, розташованих на різних будівлях, та ідентичність одягу, суд встановлює, що всі відеозаписи фіксують одну і ту саму особу ОСОБА_6 , що підтверджується подальшими подіями.

Об`єктивні дані відеофіксації повністю узгоджуються з протоколом отримання речей від 28.10.2023 (том.2 а.п.14), згідно з яким ОСОБА_6 у присутності двох понятих особисто видав слідчому викрадені речі потерпілої: мобільний телефон iPhone XR, сонцезахисні окуляри Ray Ban, футляр, гаманець-візитницю та інші предмети. Цей факт є ключовим, оскільки жодного альтернативного раціонального пояснення походження цих речей сторона захисту не надала, а сам обвинувачений уникає відповіді на питання, яким чином чужі цінні речі опинились у нього.

Версія ОСОБА_6 про те, що речі були «підкинуті працівниками поліції» або що їх «поклали на хустинку», не може бути визнана судом достовірною, оскільки вона не підтверджена жодними доказами, суперечить показанням слідчої, спростовується показаннями понятого ОСОБА_10 , а також тим, що сам обвинувачений не звертався за медичною допомогою чи із заявами про застосування до нього фізичного чи психологічного впливу, хоча така можливість була наявною з моменту фактичного затримання. Наявність у понятих згадки про вилучення саме телефону, окулярів та візитниці додатково підтверджує, що вилучення було реальним, а не інсценованим.

Показання потерпілої ОСОБА_8 є послідовними, логічними та позбавленими внутрішніх суперечностей. Вона чітко підтвердила факт залишення майна у кошику дитячого візка, факт його зникнення та факт повернення цих же речей поліцією. Продемонстровані їй предмети у суді повністю відповідають тим, що були вилучені у обвинуваченого. Жодних підстав сумніватися у правдивості її показань суд не встановив.

Показання слідчої ОСОБА_11 є послідовними і деталізованими: вона чітко окреслила порядок проведення слідчих дій, факт добровільної видачі речей ОСОБА_6 у службовому кабінеті, факт огляду та фіксації цих речей у присутності понятих. Системний аналіз її показань свідчить, що слідчі дії проводилися з дотриманням вимог КПК України, а версія обвинуваченого про «погрози» або «тиск» виглядає надуманою та спрямованою на створення штучних сумнівів.

Крім того, показання оперативного працівника ОСОБА_14 підтверджують, що особу ОСОБА_6 було встановлено саме за відеозаписами. Він також зазначив, що ОСОБА_6 сам повідомив про наявність викрадених речей при собі, що цілком кореспондує даним протоколу видачі речей від 28.10.2023 (том.2 а.п.14).

Показання понятого ОСОБА_10 , попри наявні у нього фізіологічні особливості, не суперечать показанням інших свідків і письмовим доказам та підтверджують факт вилучення речей у ОСОБА_6 .. Наявні у нього «провали в пам`яті» стосуються контексту події, але не змісту: він однозначно визнав, що саме ОСОБА_6 видавав речі, у тому числі телефон, чохол та окуляри.

Усі вищезазначені докази утворюють єдину, цілісну та безрозривну доказову сукупність, яка виключає будь-яку іншу версію, окрім як перебування ОСОБА_6 у місці вчинення злочину у момент його вчинення, викрадення ним майна потерпілої та подальшого фактичного володіння цим майном до моменту вилучення. Поведінка обвинуваченого до, під час і після вчинення злочину, зафіксована на відео, повністю збігається з характером інкримінованих дій.

Таким чином, суд дійшов переконливого висновку, що доводи ОСОБА_6 про його непричетність є надуманими, внутрішньо суперечливими та спрямованими виключно на уникнення кримінальної відповідальності, тоді як об`єктивні, достовірні та допустимі докази обвинувачення повністю спростовують його позицію і підтверджують його участь у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

2.Разом з тим, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вони не підтверджують поза розумним сумнівом наявності у ОСОБА_6 прямого умислу на викрадення офіційних документів у вигляді банківських карток та умислу на незаконне заволодіння іншим важливим особистим документом (посвідчення водія НОМЕР_5 , видане ТСЦ 3242), а тому стороною обвинувачення не доведено, що його дії утворюють склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.357 КК України.

Диспозицією ч.1 ст.357 КК України передбачено кримінальну відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Кримінальне правопорушення, передбачене вказаною нормою кримінального закону, вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї з дій, зазначених в її диспозиції.

Суб`єктивна сторона ч.1 ст.357 КК України характеризується прямим умислом. Якщо предметом посягання виступають документи, штампи, печатки, то умислом винного має охоплюватися усвідомлення специфічних ознак предмета злочину.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони ч.1 ст.357 КК України, є мотив корисливий або інші особисті інтереси.

Корисливий мотив злочину це внутрішнє спонукання суб`єкта злочину задовольнити особисті потреби матеріального характеру (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 (справа № 279/6105/18) та від 24.07.2024 (справа № 401/2271/17).

Так, за ч.3 ст.357 КК України кримінальна відповідальність настає у разі незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

До інших важливих особистих документів відносять документи, що виконують функції паспорта для окремих категорій громадян (свідоцтво про народження для осіб, які не досягли 16-ти років, військовий квиток тощо), а також документи, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів (дипломи, атестати, трудові книжки, посвідчення водія тощо).

При цьому, суб`єктивна сторона злочину, визначеного ч.3 ст.357 КК, передбачає наявність прямого умислу, спрямованого на викрадення паспорта або іншого важливого особистого документа. Якщо особа не мала такого умислу, а паспорт або інший важливий особистий документ виявилися у винного лише тому, що він викрав яке-небудь майно, в якому ці документи знаходилися (наприклад, гаманець із кишені власника), то все вчинене слід кваліфікувати як викрадення чужого майна громадян (відповідна стаття про злочини проти власності). Мотиви злочину можуть бути різноманітними (помста, користь та ін.).

Із встановлених судом обставин убачається, що обвинувачений, діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, викрав із жіночої сумки, яка знаходилась у кошику дитячого візка, належні потерпілій речі, однак жоден доказ не підтверджує, що на момент викрадення він усвідомлював наявність у гаманці-візитниці банківських карток або посвідчення водія чи мав намір заволодіти саме цими документами. Подальше вилучення у ОСОБА_6 банківських карток і посвідчення водія є наслідком того, що ці предмети перебували всередині викраденого ним картхолдера, і саме по собі не свідчить про наявність спрямованого умислу на їх викрадення.

З протоколу огляду предметів від 28.10.2023 та фототаблиці (т.2 а.п.15-20) встановлено, що банківські картки містяться у глибоких вертикальних відділеннях, видимою є лише вузька частина пластику без можливості визначити їх вид чи призначення, а посвідчення водія розташоване у внутрішньому прозорому відсіку, повністю прихованому від зовнішнього огляду. Конструкція візитниці унеможливлює з`ясування наявності в ній документів під час простого виймання гаманця з сумки, без його розкриття.

Аналіз відеозапису слідчого експерименту та тексту протоколу від 18.12.2023 (т.2 а.п. 59-62), у якому відображено, що обвинувачений «побачив картки» у момент підняття гаманця-візитниці, свідчить лише про те, що ОСОБА_6 виявив у візитниці наявність пластикових карток уже після того, як заволодів нею та почав її детально оглядати. Така фіксація події не спростовує встановлених судом фактичних обставин щодо неможливості візуального розпізнання документів до моменту відкриття візитниці. Більше того, зі змісту як відеозапису, так і протоколу слідчого експерименту не вбачається, що обвинувачений повідомляв про усвідомлення банківського характеру карток або наявності посвідчення водія в момент вчинення викрадення. З його слів випливає лише те, що він помітив наявність «карток» як фізичних предметів, що саме по собі не є доказом того, що він розумів їхній статус як офіційних документів або мав умисел саме на їх викрадення. Із поведінки обвинуваченого та його пояснень видно, що відкриття гаманця і огляд його вмісту відбувалося вже після вилучення речей із сумки та було зумовлено бажанням переконатися у наявності готівки, а не інтересом до документів. Жодних доказів того, що обвинувачений відкривав гаманець до моменту викрадення або усвідомлював характер документів при вчиненні злочину, матеріали провадження не містять.

Матеріали справи також не містять жодних даних, які б підтверджували намір ОСОБА_6 використати банківські картки чи посвідчення водія. Не встановлено спроб доступу до рахунків, здійснення транзакцій, використання посвідчення водія чи будь-яких інших дій, характерних для корисливого умислу щодо документів. Ця відсутність наступної поведінки, спрямованої на реалізацію можливостей документів, підтверджує, що навіть після їх виявлення обвинувачений фактично не розглядав їх як предмет свого інтересу.

Протокол слідчого експерименту та відеозапис його проведення від 18.12.2023 (т.2 а.п.59-62) не встановлюють обізнаності обвинуваченого щодо документів у момент викрадення, оскільки фіксують лише його слова про виявлення карток після відкриття гаманця, що повністю узгоджується з конструкцією гаманця-візитниці. Сам факт підтвердження обвинуваченим змісту протоколу не свідчить про наявність умислу, оскільки описані ним дії не виходять за межі звичайного огляду знайдених предметів після вилучення майна з чужої сумки.

Сукупність доказів свідчить виключно про умисел ОСОБА_6 на викрадення майна з жіночої сумки, але не про умисел на викрадення документів, що є самостійним злочином відповідно до ст.357 КК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.09.2024 у справі № 369/13486/21, сам факт перебування документа у викраденій речі не є підтвердженням умислу на його викрадення; для кримінальної відповідальності необхідним є доведення усвідомлення особою наявності документа та спрямованого умислу на його привласнення. У даному провадженні такі елементи суб`єктивної сторони обвинуваченням не доведені.

Враховуючи стандарти, сформульовані у рішеннях ЄСПЛ у справах «Барберa, Мессегe і Ябардо проти Іспанії», «Кобець проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Смірнов проти Росії», «Яременко проти України» та «Шабельник проти України», суд зазначає, що жоден із наведених доказів не підтверджує наявності у обвинуваченого саме спрямованого умислу на заволодіння документами, а сумніви, що існують щодо усвідомлення ним характеру цих предметів до моменту викрадення, підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого.

Ураховуючи наведене, а також додержуючись принципів презумпції невинуватості та доведення винуватості поза розумним сумнівом, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення не довела наявності у ОСОБА_6 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.3 ст.357 КК України. За таких обставин обвинувачений підлягає виправданню за зазначеними статтями у зв`язку з недоведеністю наявності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Надаючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_6 виключно таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Мотиви призначення відповідного покарання.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами), виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості й індивідуалізації покарання, враховуючи характер суспільної небезпечності і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що він є громадянином України, народився в м.Калуш Івано-Франківської області, має середню освіту, непрацевлаштований, неодружений, не має місця реєстрації, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, не перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в м.Києві та Київській області та на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» від 01.11.2023 № 1486 обвинувачений ОСОБА_6 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує.

ОСОБА_6 раніше судимий: 05.08.2013 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 (два) роки та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; 09.12.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 24.04.2018 за відбуттям строку покарання; 24.02.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки; 29.10.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців, звільнений 30.11.2022 за відбуттям строку покарання; 27.09.2023 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України; 25.03.2024 Дніпровським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309, ч.ч.1,4 ст.71, ч.ч.1, 4 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено, оскільки суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті, що пом`якшує покарання, визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, з таких підстав.

Так, щире каяття це відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, відверте визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілих осіб, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження та при судовому розгляді. Зокрема, в ході судового розгляду обвинувачений не визнав свою вину у повному обсязі та заперечував свою причетність до скоєння вказаних кримінальних правопорушень, що унеможливлює надання обвинуваченим критичної оцінки своїм діям, висловлення жалю з приводу учиненого ним. Отже, реальних ознак, які б вказували на свідоме розкаяння, в обвинуваченого суд не вбачає.

Окрім цього, активне сприяння розкриттю злочину означає, що винний добровільно в якійсь формі своїми діями надає допомогу органам слідства або суду в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття (розповідає про час, місце вчинення злочину, називає співучасників, передає речові докази, предмети, здобуті злочинним шляхом, тощо).

Водночас, під час судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачений зазначав, що визнавальні покази на досудовому розслідуванні та підписання протоколів слідчих дій, здійснено ним під тиском органу досудового розслідування. Відтак, вказані дії обвинуваченого не можуть бути визнані такими, що відповідали волевиявленню обвинуваченого та сприяли досудовому розслідуванню.

З огляду на викладене, матеріалами кримінального провадження та обставинами, встановленими в ході судового розгляду, не підтверджено, що в ході досудового розслідування або судового розгляду дії обвинуваченого були спрямовані на щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків та тяжкого злочину, обставини їх вчинення, форму вини, наслідки діяння, особу винного, відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, а також наявність обставини, що обтяжує покарання, відсутність пом`якшуючих, та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для призначення покарання: за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_6 є особою небезпечною для суспільства, має деформацію життєвих принципів, систематично вчиняє кримінальні правопорушення проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його виняткову зухвалість, стійку злочинну, антисоціальну спрямованість.

Призначення ОСОБА_6 суворішого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 25.03.2024 ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.309, ч.ч.1,4 ст.71, ч.ч.1, 4 ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць. Вказаний вирок набрав законної сили 25.04.2024.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Кримінальні правопорушення, які скоєно обвинуваченим ОСОБА_6 , та які є предметом вказаного кримінального провадження, скоєно обвинуваченим до винесення вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 25.03.2024, а тому суд остаточне покарання призначає на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами призначення покарання, застосовує принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затримано 20.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2024 (т. 2 а.п. 63-64).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2024 щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18.03.2024, який продовжувався ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2024, ухвалами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2024, 04.06.2024 (т. 1 а.п. 51-55, 69-74, 104-108, т. 2 а.п. 65-74,).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2024 ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, строком до 29.09.2024 (т. 1 а.п. 149-155).

23.08.2024 ОСОБА_6 затримано на виконання вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 25.03.2024 та поміщено до ДУ «Київський слідчий ізолятор» (т. 1 а..п. 161).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2024 ОСОБА_6 залишено в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з можливістю його доставки до ІТТ №1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, для розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0005114 від 27.10.2023 (т. 1 а.п.167).

З огляду на викладене, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 20.02.2024 по 29.07.2024, 23.08.2024 по день набрання вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також на підставі ч.7 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання цілодобовий домашній арешт у період з 30.07.2024 по 22.08.2024, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 65-67, 70, 185, 357 КК України, ст.ст. 100, 337, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.03.2024, більш суворим, призначеного даним вироком, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази:

?мобільний телефон «iРhone XR» чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 у чохлі-бампері блакитного кольору; футляр коричневого кольору з емблемою «RауВаn»; окуляри оригінальної марки «RayBаn»; гаманець-візитницю «VISCONTI Real Leather» зеленого кольору та бонусні картки, банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_4 та банківські картки «Універсал Банк» № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 , які відповідно до постанови про визнання речових доказів (документів) від 28.10.2023, розписки ОСОБА_8 від 28.10.2023, передано на відповідальне зберігання потерпілій залишити потерпілій ОСОБА_8 ;

?кросівки чорного кольору з емблемою «Campion», спортивні штани сірого кольору «BDEK», кашкет чорного кольору з нашивкою «BOSS» та куртку синьо-сірого кольору «Columbia TITANIUM», які відповідно до постанови про визнання та передачу речових доказів від 28.10.2023, розписки ОСОБА_6 від 28.10.2023, передано на відповідальне зберігання обвинуваченому залишити ОСОБА_6 ;

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 20.02.2024 по 29.07.2024, з 23.08.2024 по день набрання вироком законної сили у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч.7 ст.72 КК України, ОСОБА_6 зарахувати у строк покарання цілодобовий домашній арешт у період з 30.07.2024 по 22.08.2024, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії цього вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та надіслати потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1