Провадження №: 1-кс/755/3924/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , подане в межах кримінального провадження № 0002860 від 01.09.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про судимість не надано,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307КК України,

встановив:

Слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 .

Клопотання вмотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП України у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002860 від 01 вересня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.310, ч.2 ст.307 КК України,-

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення за рахунок розповсюдження наркотичних засобів, в порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» організували та систематично здійснювали незаконне виготовлення та зберігання з метою збуту наркотичного засобу - «канабіс». Відповідно до розподілених ролей, ОСОБА_8 відповідав за вирощування, сушіння та подрібнення раніше вирощеної рослинної речовини - канабісу, фасування та подальшу передачу вже доведеної до стану придатного до вживання речовини ОСОБА_5 . В свою чергу, ОСОБА_5 повинен був контролювати процес посіву, вирощування та сушіння речовини, пошук клієнтів та збут їм раніше вирощеної наркотичної речовини - канабісу.

Таким чином, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 відповідно до раніше розробленого плану злочинної діяльності, згідно розподілених ролей та обов`язків, за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час здійснив незаконний посів рослин «канабісу», який в подальшому висушив та у невстановлений спосіб здійснив подрібнення, тим самим довів нарковмісну рослину до стану, придатного до вживання, тобто виготовив та почали незаконно зберігати за місцем свого мешкання з метою подальшого роздрібного збуту.

В подальшому, 14.10.2025 у період часу з 10 год. 02 хв. по 12 год. 14 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_8 було проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено рослинну речовину зеленого кольору, у якій було виявлено наркотичний засіб - канабіс, масою 4374,191 г., яку ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009 року виготовили та зберігали з метою збуту в особливо великих розмірах.

Канабіс, згідно з «Списком № 1 наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІI» Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

15.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, вчинене групою осіб.

16.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме у незаконному виготовленні та зберіганні з метою збуту наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинене групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 3 ст. 307 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: інформуваннями оперативного підрозділу про виявлення кримінальних правопорушень; протоколами обшуків; протоколом допиту свідка, протоколом негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді спостереження за місцевістю, висновками проведених експертиз матеріалів, речовин та виробів за вилученими речовими доказами, а саме речовин рослинного походження, протоколами проведених обшуків за місцями проживання фігурантів у кримінальному провадженні, зокрема приміщення та ділянки, де здійснювалась протиправна діяльність з виготовлення та зберігання наркотичних засобів та вилученими там речовими доказами, протоколом огляду телефону та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підвищена суспільна небезпека злочину у вчиненні якого на цей час підозрюється ОСОБА_5 полягає в тому, що злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів посягають на правовий режим обігу, а додатковим об`єктом кримінально-правової охорони є здоров`я населення.

Таким чином, на даний час існують наступні ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст.177 КПУ України підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість злочину у вчиненні якого він на цей час підозрюється, а саме у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого засудження. Враховуючи обставини виготовлення та зберігання наркотичних засобів встановлено, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин з прямим умислом, усвідомлював суспільну небезпеку вчиненого діяння та не бажав його викриття правоохоронними органами;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, на цей час органом досудового розслідування не виявлено всі можливі місця зберігання наркотичних засобів. Тому, перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 може знищити решту заборонених до обігу речовин, документацію та речі, які на цей час не виявлені та не вилучені органом досудового розслідування;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 являючись безпосередньо особою, яка виготовляє та зберігає наркотичні засоби, з метою уникнення покарання за кримінальне правопорушення в якому він на цей час підозрюється може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема шляхом примушування осіб, які приймали участь у проведенні обшуків та негласних слідчих (розшукових) дій та були залучені особи для співробітництва, до зміни показів наданими іншими підозрюваним в ході досудового розслідування та судового розгляду;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , може перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, шляхом неявки до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій, з метою затягування своїми умисними діями розумних строків їх проведення.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність зі виготовлення та зберігання з корисливих мотивів наркотичних засобів, адже свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаного злочину.

Менш суворі запобіжні заходи будуть не достатніми для забезпечення належної кримінально-процесуальної поведінки підозрюваним ОСОБА_5 та запобігання зазначеним ризикам.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати цілодобовий домашній арешт або застосувати помірну заставу. Зауважив про те, що невідкладний обшук проводився майже одночасно з внесенням відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення. Крім того, для проведення експертизи на визначення маси канабісу, було відібрано лише по 5 грамів речовини рослинного походження, тоді як весь об`єм вилученої речовини визначеного як наркотичний засіб - канабіс. Зауважив, що у пред`явленій підозрі відсутнє обґрунтування мети збуту, як і відсутні відповідні докази. Ризики, перелічені прокурором, вважав необґрунтованими та недоведеними. Також, просив врахувати, що на утриманні у ОСОБА_5 є батько, який потребує лікування та фізичної підтримки, а також те, що підозрюваний неодноразово отримував подяки за волонтерську діяльність. Крім того, у ОСОБА_5 є повнолітній син, який має змогу внести заставу.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки його батько потребує догляду.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження № 0002860, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України.

Встановлено, що 14.10.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003274, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Постановою Дніпровської окружної прокуратури м. Києва від 14.10.2025 року матеріали проваджень досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002860 від 01.09.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, № 0003274 від 14.10.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, об`єднано в одне провадження за № 0002860.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Так, одними із завдань кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Тобто, «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність, та явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, детектив, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Як вбачається зі змісту повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні дії, які передбачені ч. 3 ст. 307 КК України, а саме - незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу з метою збуту в особливо великих розмірах, вчинене групою осіб.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами обшуків; протоколом допиту свідка, протоколом негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді спостереження за місцевістю, висновком експертизи, речовими доказами, протоколом огляду телефону та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сукупність вказаних доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах клопотання, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

З урахуванням зазначеного, посилання слідчого на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, заслуговують на увагу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та реєстрації, неодружений, відомості щодо судимості відсутні, непрацевлаштований, має працевлаштованого повнолітнього сина, здійснює постійний догляд за батьком ОСОБА_5 , який потребує стороннього догляду. Крім того, ОСОБА_5 має подяки за волонтерську діяльність.

Однак, наявність хворого батька, соціальних зв`язків та позитивних даних про діяльність підозрюваного не може бути єдиною підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри про вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення та беззаперечної наявності ризиків.

Так, слідчий у своєму клопотанні вказує на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також з урахування того, що ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також, підозрюваний ОСОБА_5 може знищити або вжити заходів до знищення або переховування речових доказів, щодо своєї злочинної діяльності, котрі ще не віднайдені та не вилучені органом досудового розслідування, зокрема перевіряються інші факти вчинення аналогічних злочинів, а також, речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його вини.

Крім того, ОСОБА_5 може тиснути та впливати на свідків, а також на експертів у цьому ж кримінальному провадженні, а також на інших осіб котрі на теперішній час встановлюються органом досудового розслідування, які на даний час не допитані.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства може запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки пов`язаний із обігом наркотичних засобів, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

В матеріалах провадження відсутні дані, що за станом здоров`я ОСОБА_5 не може утримуватись в установі попереднього ув`язнення.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, було досліджено надані докази, на підстави яких слідчий суддя дійшов висновку, що на початковому етапі кримінального провадження існують всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Доводи захисника підозрюваного щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами відсутності вказаних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу.

При цьому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, а саме - вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, слідчий суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному заставу, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 208, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 12 грудня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9