печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі 757/29711/23-к, у кримінальному провадженні № 0000912 від 08.07.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

25.11.2025 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі 757/29711/23-к, на майно та грошові кошти, а саме з:

- флеш-носія чорного кольору Kingston, об`ємом 128 GB;

- мобільного телефону Ай Фон (iPhone) XS imei: НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , сім карта оператора «Київстар»;

- печатки компанії нерезидента «NISO-1 International Corp. Florida»;

- грошових коштів в сумі: 264800 (двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот) гривень; 20850 (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) євро; 10000 (десять тисяч) доларів США; які було вилучено 11.07.2023 року під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що на сьогоднішній день заявник позбавлений можливості користуватись арештованим майном, вказує, що тривалість арешту майна (2 роки та 4 місяці ) є такою, що триває понад розумні строки, достатні для встановлення органом досудового розслідування та фіксації усіх можливих відомостей, які можуть стосуватись предмета досудового розслідування і такі обмеження у праві власності на майно не забезпечують справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту його прав. Наголошує, що з вказаного кримінального провадження виділено кримінальне провадження №0001683,Є в рамках якого затверджено угоду про визнання винуватості від 23 жовтня 2023 року, укладену між прокурором, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого. Як вбачається із мотивувальної частини вказаного вироку, йдеться мова про те ж саме кримінальне правопорушення, яке зазначене в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2023 року по судовій справі №757/27315/23-к (кримінальне провадження №0000912 від 08.07.2022 року), в рамках якої у заявника відбувся обшук та подальше накладення арешту на майно.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Прокурор групи прокурорів у даному провадженні ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні клопотання заявника просив відмовити.

Також, до суду від прокурора групи прокурорів ОСОБА_7 було скеровано письмові заперечення, в яких він зазначив, що клопотання про скасування арешту майна не містить належних доводів, що вказуюють на необгрунтованість накладення арешту на майно та не доводить, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність учасників судового провадження на підставі ст. 26 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000912 від 08.07.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України.

28.07.2023 ухвалою Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000912 від 08.07.2022 року, на майно, яке було вилучено 11.07.2023 року під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 .

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, вважає, що доводи клопотання про скасування арешту є частково необґрунтованими в частині вилучених грошових коштів та печатки, оскільки на час винесення ухвали про накладення арешту на майно, існували підстави для такого арешту, крім того слідчим суддею в цій частині не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї або іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Разом з тим, щодо накладеного арешту на флеш-носій чорного кольору Kingston, об`ємом 128 GB та мобільний телефон Ай Фон (iPhone) XS imei: НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , сім карта оператора «Київстар», слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З моменту накладення арешту на вказане майно минув достатній та розумний строк, протягом якого сторона обвинувачення мала реальну можливість провести огляд мобільного телефону та флеш - носія, вилучити з нього необхідну інформацію, а також ініціювати та провести відповідні експертні дослідження. Водночас прокурором у судовому засіданні не надано належних і допустимих доказів того, що такі процесуальні дії на теперішній час фактично тривають або що існують об`єктивні підстави для їх проведення у подальшому. За таких обставин суд позбавлений можливості дійти висновку про наявність передбачених ст. 170 КПК України підстав для подальшого обмеження права власності, а отже необхідність подальшого перебування такого майна під арештом належним чином не доведена.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню в частині скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі 757/29711/23-кна флеш-носій чорного кольору Kingston, об`ємом 128 GB та мобільний телефон Ай Фон (iPhone) XS imei: НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , сім карта оператора «Київстар».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року, у справі 757/29711/23-к, у кримінальному провадженні№ 0000912 від 08.07.2022 року,в частині накладення арешту на:

- флеш-носій чорного кольору Kingston, об`ємом 128 GB;

- мобільний телефон Ай Фон (iPhone) XS imei: НОМЕР_1 , imei 2 НОМЕР_2 , сім карта оператора «Київстар»;

В задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9