Провадження № 1-кп/161/1486/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001844 від 25.06.2025 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веснянка Ківерцівського району Волинської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Луцького міськрайонного суду від 08.11.2024 року за ч. 2 ст. 156 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права займатись навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами до 18 років на строк 2 роки; на підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 роки;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.07.2025 за ч.1 ст.382, ч.4 ст.185, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2025 за ч.4 ст.190, ч.1 ст.382, ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , 24 червня 2025 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в автомобілі марки «Honda» сірого кольору, рухаючись автомобільною дорогою сполучення Луцьк - Рівне (Н-22) на території Луцького району Волинської області у напрямку міста Луцьк, більш точного місця встановити не представилось можливим, маючи вільний доступ, переслідуючи мету наживи, на ґрунті раптово виниклого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, який введений на території України Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіоmі» моделі «Redmi Note 13 Pro Midnight Black» ринкова вартість якого, відповідно до висновку експерта № CE-19/103-25/8450-ТВ від 27.06.2025 становить 6463,33 грн., належний неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 , чим спричинив останньому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого пред`явлено позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 6463,33 грн. та моральної шкоди на суму 20 000 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, які вказані в обвинувальному акті, а саме, що 24 червня 2025 року, перебуваючи в автомобілі марки «Honda» сірого кольору, рухаючись автомобільною дорогою сполучення Луцьк - Рівне (Н-22) на території Луцького району Волинської області у напрямку міста Луцьк, таємно викрав мобільний телефон марки «Хіоmі» моделі «Redmi Note 13 Pro Midnight Black».Щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Зазначив, що цивільний позов потерпілого визнає частково лише в розмірі заподіяної матеріальної шкоди 6463,33 грн., щодо відшкодування моральної шкоди просив відмовити.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 щодо визначення обвинуваченому покарання покладалась на розсуд суду та просила задовольнити цивільний позов. В подальшому подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 щодо призначення покарання просив суворо не карати та стягнути з обвинуваченого в користь потерпілого матеріальну шкоду в розмірі 6463,33 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. В подальшому подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акта та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена поза розумним сумнівом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

До обставин, які, відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Згідно з положеннями статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обираючи ОСОБА_7 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий. Вироком Луцького міськрайонного суду від 08.11.2024 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права займатись навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами до 18 років на строк 2 роки; на підставі ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном 2 роки; під час іспитового терміну вчиняв нові злочини, за які засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.07.2025 за ч.1 ст.382, ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років та вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2025 за ч.4 ст.190, ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 5 місяців.

Наведені дані про особу обвинуваченого вказують про його стійку антисоціальну поведінку та небажання стати на шлях виправлення і вести правильний спосіб життя, а також свідоме порушення закону, з метою збагачення, незважаючи на невідворотність покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати принципам справедливості, достатності і співрозмірності, ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам і наслідкам, зокрема, характеру і способу заволодіння чужим майном, розміру викраденого майна, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який, незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, заподіяні збитки не відшкодував, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за аналогічні кримінальні правопорушення, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення і його підвищену суспільну небезпеку для суспільства. Сукупність всіх цих обставин свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, не пов?язаного з реальним його відбуттям, або застосування до останнього положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Оскільки інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення у даному провадженні вчинене до ухвалення вироку Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2025 року, у якому враховані усі попередні вироки, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши повністю відбуте частково покарання за попереднім вироком.

Підстави для вирішення питання щодо речових доказів відсутні.

Також, на відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову, то на думку суду вказаний цивільний позов потерпілого підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

З висновку експерта судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-25/8450-ТВ від 27.06.2025 року вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні справного мобільного телефону марки «Хіоmі» моделі «Redmi Note 13 Pro Midnight Black» становить 6463,33 грн., а тому з обвинуваченого слід стягнути саме такий заподіяний потерпілому розмір матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Отже, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди у зв`язку з її заподіянням, покладається на ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила кримінальні правопорушення відносно потерпілого.

Відповідно до п. 1 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що в зв`язку із вчиненим кримінальним правопорушенням, потерпілому ОСОБА_4 спричинено моральну (немайнову) шкоду, оскільки після вчинення обвинуваченим вказаного кримінального правопорушення, він відчув сильний емоційний стрес, його постійно супроводжує стривоженість, нервозність. Часто відбуваються емоційні спалахи, виникає дратівливість. На тривалий час був відірваний від соціального активного життя. Крім того, обвинувачений не звертався до нього з приводу добровільного відшкодування шкоди, суд також враховує вік неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на момент вчинення злочину було 15 років.

Виходячи з наведених доводів, принципу розумності та справедливості, з врахуванням ступеня вини обвинуваченого, який не попросив вибачення у потерпілого за скоєне у судовому засіданні, його матеріального стану, який офіційно не працевлаштований, тому приходить до висновку, що з відповідача в користь неповнолітнього потерпілого підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 3000 гривень.

У кримінальному провадженні арешт майна на застосовувався, речові докази відсутні.

Також, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні.

Раніше щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк дії якого завершився 12.08.2025, порушень його умов не зафіксовано, а тому слід до набрання вироком законної сили застосувати саме такий запобіжний захід, який буде достатній для виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), за цим вироком та за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2025 року шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, строк частково відбутого покарання за вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.09.2025 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття його під варту 05.11.2025 року, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з моменту постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу 05.11.2025 з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 6463 гривні 33 копійки та моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) грн. 80 (вісімдесят) копійок витрат на проведення експертизи у кримінальному провадженні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1