Справа № 301/2953/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження, що внесене 17.09.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лисичево Іршавського району Закарпатської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

08 серпня 2025 року о 09:21 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Шевченка, 40 в місті Іршава Хустського району Закарпатської області біля банкомату CAUG9812 АТ КБ «ПриватБанк», де маючи доступ у вказаному банкоматі до банківської картки № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), який був здійснений її користувачем ОСОБА_6 та залишений під час технічного збою, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, попередньо знаючи про те, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, на території України введено режим воєнного стану, таємно викрала грошові кошти у сумі 5000,00 гривень шляхом зняття їх з вказаного банкомату.

Вказаними неправомірними діями ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 4 статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину та фактичні обставини справи визнала повністю та суду показала, що визнає формулювання обвинувачення оголошене прокурором згідно обвинувального акту, доповнень чи змін до фактичних обставин справи немає, показала, що дійсно 08 серпня 2025 року о 09:21 год. перебуваючи на вулиці Шевченка, 40 в місті Іршава біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», взяла з такого грошові кошти у сумі 5000,00 гривень та банківську картку. Шкоду відшкодувала. Щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє більше не вчиняти злочинів.

Прокурор ОСОБА_3 просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання строком на 1 (один) рік.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання з`явився, просила суворо не карати обвинувачену, шкоду їй відшкодовано у поному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності її позиції немає.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 та дають змогу вирішити долю речових доказів.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає доведеним факт:

Здійснення ОСОБА_4 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої в умовах воєнного стану, тобто вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 185 КК України;

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачена позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, раніше не судима.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції частини 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке вчинила обвинувачена ОСОБА_4 , особу обвинуваченої, та її поведінку після вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням завдано шкоду у розмірі 5000,00 грн., яку відшкодовано.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченої судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченій стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі: оптичний диск №LH3177CA06153870D4 з матеріалами виїмки по банківському рахунку № НОМЕР_1 (рахунок НОМЕР_2 ), АТ КБ «ПриватБанк», оптичний диск № LH3186DE18092918D1 з матеріалами виїмки по банкомату CAUG9812 АТ КБ «ПриватБанк», після вступу вироку в законну силу залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1