У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/370/26 № 1-кп/610/106/2026
м. Балаклія04 лютого 2026 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 (відеоконференція),

підозрюваного: ОСОБА_4 (відеоконференція),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з клопотанням прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця: с. Сомівка Зачепилівського району Харківської області; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; громадянина України; з вищою освітою; одруженого; на той час - командира маскувального взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта; раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 підозрюється у наступному:

« Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 213 від 01.08.2025 старшого лейтенанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира маскувального взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, старший лейтенант ОСОБА_4 вважався військовослужбовцем за призовом під час загальної мобілізації, на особливий період.

Вимоги ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують старшого лейтенанта ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, старший лейтенант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено, зокрема, Указом Президента України №793/2025 з 05 год. 30 хв. 05.11.2025 строком на 90 діб.

Старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Проте, старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 28.11.2025, близько 21 години 00 хвилин, самовільно залишив місце служби, місце тимчасового розташування підрозділу військової частини в АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

30.12.2025 старший лейтенант ОСОБА_4 , добровільно та з власної ініціативи прибув до розташування військової частини НОМЕР_2 НГУ та повідомив про себе і вчинений ним злочин».

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор подав та підтримав в суді клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного, який добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутися до іншої військової частини, за наявності письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Вказана підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

Під час здійснення досудового розслідування підозрюваний добровільно звернувся до слідчого із клопотанням про намір повернутися до іншої військової частини. В суді підтвердив це своє добровільне бажання.

Командир військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України надав письмову згоду на продовження проходження підозрюваним військової служби.

За відомостями бази даних під час дії воєнного стану підозрюваний більше не вчиняв кримінальних правопорушень, передбачених статтями 407, 408 КК України.

Підозрюваний клопотання прокурора підтримав. Йому роз`яснені та зрозумілі: право заперечувати проти закриття кримінального провадження з вказаної нереабілітуючої підстави, яка означає що стосовно нього зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається; наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав: можливість стягнення процесуальних витрат. Оскільки у разі його згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинен відшкодувати саме він.

Згідно до абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК України у разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284-288, 314-380 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити повністю.

2)ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

3)ОСОБА_4 зобов'язати невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання цією ухвалою законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України для продовження проходження військової служби.

4)На підставі ч. 3 ст. 288 КПК України командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України зобов'язати після набрання цією ухвалою законної сили невідкладно поновити ОСОБА_4 на військовій службі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Балаклійський районний суд Харківської області, протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1