Справа № 946/8923/25
Провадження № 1-кп/946/247/26
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

06 січня 2026 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001249 від 17.09.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, громадянина України, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.02.2024 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1. У період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку, та діє на теперішній час, ОСОБА_4 07.09.2025 приблизно о 08 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, заліз на балкон, де шляхом пошкодження скла дерев`яних дверей, відчинив двері, через які незаконно проник до житлової кімнати квартири АДРЕСА_2 , та таємно викрав телевізор марки «Hisense LED», модель: 32В6600РА чорного кольору, з пультом дистанційного управління вартістю 4016,66 грн, який належить ОСОБА_6 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

2. Надалі, у період дії на всій території України воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, який у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку, та діє на теперішній час, ОСОБА_4 07.09.2025 приблизно о 10 год. 00 хв., перебуваючи в гостях у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «ZTE Blade А75», модель «Z2359», з об`ємом пам`яті 4/128 GB у корпусі чорного кольору, вартістю 3483,75 грн в чохлі прозорого кольору для зазначеної моделі телефонів вартістю 92,50 грн, після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 3576,25 грн.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

II. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) -

карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, -

карається пробаційним наглядом на строк від трьох до п`яти років або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, -

карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

4. Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, -

карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.»

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення по першому епізоду обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_6 встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений згідно з ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).

Враховуючи, що всі учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті по цьому епізоду обвинувачення, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд, за згодою учасників кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за епізодом обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України у крадіжці майна ОСОБА_6 , та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті. В ході судового розгляду ОСОБА_4 детально розповів про обставини кримінального правопорушення, вказавши, що вчинив його за обставин, що викладені в обвинувальному акті. До вчиненого ставиться негативно. Свою поведінку пояснив тим, що у той період часу він дуже часто вживав алкогольні напої, і все це відбувалося під впливом поганої компанії.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за цим епізодом за ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за другим епізодом обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_5 встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, відповідно до засад кримінального провадження, передбачених ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у висунутому обвинуваченні по цьому епізоду обвинувачення визнав повністю, однак під час допиту він заперечив свою вину у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_5 , зазначивши, що не викрадав у останньої мобільний телефон. Обвинувачений пояснив, з потерпілою ОСОБА_5 він знайомий все своє життя. У той день він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Все трапилося у подвір`ї ОСОБА_5 , в якому він також проживав. Вони стояли там у колі компанії, спілкувалися. Потім він почав спілкуватися з її чоловіком, якого бачив тоді вперше. Пізніше вони разом з тим чоловіком піднялися до них на четвертий чи п`ятий поверх, і він сам дав йому телефон у борг, адже вони домовилися, що обвинувачений придбає його у нього в кредит, однак у той день у нього не було грошей. Чоловік віддав йому телефон, діставши його з кишені, після чого обвинувачений вийшов, і пішов далі, а на наступний день приїхала поліція. Чому на нього написали заяву про викрадення майна йому невідомо, з потерпілою ОСОБА_5 та її чоловіком він після цього не бачився. Зазначив, що не розрахувався за телефон, оскільки його забрали. Декілька днів телефон у ввімкненому стані був у нього вдома, однак він не користувався ним, оскільки у нього був свій телефон. Телефон йому передали із сім-карткою, кому вона належить йому невідомо, дзвінки на вказаний телефон не надходили. Оскільки у телефоні були чужі дані, він скинув його до заводських налаштувань.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 за другим епізодом, його вина у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка під час судового розгляду пояснила, що 07.09.2025 ввечері вона разом із компанією своїх знайомих, серед яких був і обвинувачений ОСОБА_4 , відпочивали у її квартирі, та випивали горілку. На телефон вона тоді взагалі не звертала уваги. Коли компанія пішла, вона подумала, що телефон просто запав за халат. Наступного дня вона почала шукати його, та не знайшла: передивилася всюди у квартирі, а також попросила іншу жінку дзвонити на нього, але телефон був вимкнений. Спочатку вона сподівалася, що телефон їй все ж таки повернуть, однак цього не сталося, і тому приблизно через днів п`ять потому, вона звернулася у поліцію із заявою про крадіжку. Пізніше співробітники поліції повідомили, що це ОСОБА_4 , і повернули їй телефон. Зазначила, що не дозволяла нікому чіпати її телефон, ніхто і не просив про це, телефон просто лежав. Дату, коли їй повернули телефон, не пам`ятає, однак на телефоні були вже інші фотографії ОСОБА_4 . Як їй пояснили, обвинувачений користувався її акаунтом у соціальній мережі «Фейсбук», змінивши фото. Ще були якісь повідомлення, вхідні та вихідні дзвінки. Її фотографії були видалені, сім-картки також вже не було. Також потерпіла зазначила, що під час досудового розслідування за участю обвинуваченого ОСОБА_4 та двох понятих був проведений слідчий експеримент, під час якого вона вказала на місце, де перебував її телефон, а саме на ліжко, а ОСОБА_4 вказав, що телефон був у коридорі на тумбочці. При цьому вона пояснила, що завжди залишала телефон або на ліжку, або на тумбочці. Зарядний пристрій і коробка від телефона, документи на нього залишилися на місці. Модель та марку телефона точно вказати не змогла, пославшись на те, що не розбирається у цьому, однак підтвердила, що їй повернули саме її телефон. Зазначила, що наразі проживає одна, оскільки її чоловік, з яким вони не перебувають у офіційному шлюбі, ОСОБА_7 , служить у ЗСУ, та у той день його також не було з ними. Чому ОСОБА_8 представився тоді ОСОБА_4 як її чоловік, їй невідомо, це просто її добрий знайомий. Він ніколи не брав її телефон, принаймні у її присутності такого ніколи не було, сама вона свій телефон йому також не передавала, намірів передати телефон ОСОБА_4 у неї не було, оскільки це єдиний засіб зв`язку з її чоловіком;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який під час судового розгляду пояснив, що приблизно декілька місяців тому він разом з іншими знайомими ОСОБА_5 були у неї вдома, відпочивали та вживали спиртні напої. ОСОБА_4 , знаходячись на кухні в квартирі потерпілої, попросив у якогось чоловіка телефон, на що останній дістав з кишені телефон, та дав його обвинуваченому. То був сенсорний мобільний телефон темного кольору, начебто марки «ZTE», кому він належав, йому невідомо;

- витягами з ЄРДР за № 0001249;

- рапортом від 17.09.2025;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.09.2025;

- протоколом огляду від 18.09.2025, з фототаблицею до нього, проведеного слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у період часу з 09:30 год. по 10:10 год., згідно з яким було виявлено мобільний телефон марки «ZTE Blade A75», модель «Z2359», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у корпусі чорно-сріблястого кольору, без пошкоджень, подряпин та потертостей, з сім-картою: НОМЕР_3 , у чохлі прозорого кольору, який було вилучено до сейф-пакету НПУ № NPU 5141593;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2025, з фототаблицею до нього, проведеного старшим слідчим СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у період часу з 14:55 год. по 15:15 год., відповідно до якого свідок ОСОБА_5 у присутності двох понятих заявила, що впізнає особу, яка знаходиться на фотознімку під № 1, а згідно з довідкою до вказаного протоколу, на фотознімку № 1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- протоколом огляду предмету від 18.09.2025, з фототаблицею до нього;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.10.2025, з фототаблицею до нього, відповідно до якого обвинувачений в присутності двох понятих показав, що непомітно для потерпілої ОСОБА_5 зі стула взяв мобільний телефон, який їй належить, та сховав до кишені куртки, після чого повідомив потерпілій, що уходить та покинув квартиру;

- висновком експерта № СЕ-19/116-25/23079-ТВ від 19.09.2025, згідно з яким станом на 07.09.2025 ринкова вартість мобільного телефону ZTE Blade A75 4/128 GB становила 3483,75 грн, а прозорого силіконового чохла для мобільного телефону моделі Blade A75 92,50 грн.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого і не приймає їх беззастережно, сприймає їх як суто захисну версію. Позаяк вони суперечать встановленим фактам та об`єктивним обставинам. Спростовуються доказами, дослідженими безпосередньо в суді. Зокрема, показаннями потерпілої, яка категорично заперечила, що передавала будь-кому (зокрема обвинуваченому) власний телефон, зазначила, що телефон викрали, у зв`язку з чим вона звернулася з відповідною заявою в поліцію. Протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченого, під час проведення якого, обвинувачений зазначив, що поклав телефон в кишеню, розуміючи що він належить потерпілій, та покинув квартиру, де мешкала остання, а також іншими доказами (заява потерпілої, протокол огляду телефону, протокол пред`явлення особи для впізнання), які є логічно узгодженими, правдивими та послідовними.

Cуд, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що всі зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, і в сукупності є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за вказаним епізодом за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

IV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за першим епізодом обвинувачення у таємному викраденні майна ОСОБА_6 , суд відносить повне визнання вини та щире каяття.

За другим епізодом обвинувачення у крадіжці майна ОСОБА_5 , обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

V. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, керуючись ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності.

Згідно з медичною довідкою ОСОБА_4 під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_4 не належить до осіб з інвалідністю.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_4 вбачається, що ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини, причини та наслідки вчинення кримінальних правопорушень, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дані досудової доповіді, суд, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний у тому, що визначена міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і таке покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд також враховує те, що кримінальні правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 вчинив після ухвалення відносно нього вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2024, яким він був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст.76 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

В силу положень ч. 3 ст. 78 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 14.09.2021 по справі № 127/25037/17, згідно з якою у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2025 відносно нього був застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби на строк до 08.12.2025.

Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 4011,30 грн, а саме: за проведення експертиз № СЕ-19/116-25/23079-ТВ від 19.09.2025 у сумі 2674,20 грн, №СЕ-19/116-25/24386-ТВ від 06.10.2025 у сумі 1337,10 грн.

Керуючись ст. 369-371, 373-375, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. В силу ст. 71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2024, та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

3. Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили, не обирати.

4. З набранням вироком законної сили ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримати та взяти під варту.

5. Строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту за цим вироком.

6. З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2025 (ЄУН946/7339/25) та 07.10.2025 (ЄУН946/7879/25) арешти, та:

- мобільний телефон марки «ZTE Blade A75», модель «Z2359, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , у корпусі чорно-сріблястого кольору, без пошкоджень, подряпин та протертостей, з сім-картою: 095-375-9415, у чохлі прозорого кольору, який упаковано до сейф-пакету НПУ № NPU 5141593, - вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 , поновивши право її розпорядження;

- телевізор марки Hisense LED телевізор з підсвіткою HOMI™ модель: 32B6600РА джерело живлення: 100-240 в ~ 50/60 гц 0.5а споживання енергії: 50 вт попередження ризик ураження електричним струмом ip20 чорного кольору рік випуску - жовтень 2019 року в корпусі чорного кольору з пультом дистанційного управління, що були у використанні, - вважати повернути потерпілій ОСОБА_6 , поновивши право її розпорядження.

7. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 4011,30 грн (чотири тисячі одинадцять гривень 30 коп.).

8. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

10. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

11. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1