Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кс/733/32/26
Єдиний унікальний №733/2446/25
Ухвала

Іменем України

28 січня 2026 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 , про продовження у кримінальному провадженні №0000220 від 01.12.2025 строку тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дорогинка Прилуцького району Чернігівської області, пенсіонеру, інваліду ІІІ групи, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з неповною загальною середньою освітою, зі слів раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2025 за №0000220 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2025 року, близько 06 год. (більш точного часу на даний час не встановлено), за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникла словесна сварка, у ході якої ОСОБА_5 , з причини раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, з метою умисного протиправного заподіяння смерті останньому, повалив, штовхнувши обома руками потерпілого на підлогу, на спину, та, схопивши останнього своїми руками за кисті рук, щоб

він не чинив фізичного опору, наступив на шию ОСОБА_9 та почав здійснювати тиск ногою. Після цього ОСОБА_5 , маючи намір довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя потерпілого, продовжував здійснювати тиск своєю ногою на шию останнього, спричинивши тілесні ушкодження у виді садна підщелепної ділянки, синця верхньої повіки лівого ока, синців обох променево-зап`ястних суглобів та кістей, перелом підязикової кістки, перелом грудини, від яких потерпілий помер на місці. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №387-к від 01.12.2025 причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія внаслідок здавлення органів шиї.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За підозрою у вчинені злочину затримано в порядку статті 615 КПК України ОСОБА_5 та 02.12.2025 повідомлено про підозру вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий в клопотанні вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 01.12.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було зафіксовано обстановку на території господарства та у приміщенні житлового будинку, а також виявлено труп ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями;

- протоколом огляду місця події від 01.12.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено взуття в котрому перебував ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 01.12.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , де було вилучено одяг у якому перебував ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду трупа від 01.12.2025;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, що виправдовує необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Постановою керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_15 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 02.03.2026.

Крім того, на даному етапі досудового розслідування, продовжують існувати ризики визначені п. п. 1, 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тими обставинами, що ОСОБА_5 , розуміючи, що йому, у разі доведення вини, загрожує покарання у виді позбавлення волі, може залишити своє місце проживання і переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2) Підозрюваний може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик доводиться тим, що підозрюваний, усвідомлюючи, що єдиними та основними свідками по справі на даний час являються його знайомі та близькі родичі, тому у разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він зможе схиляти їх до зміни попередніх показів, оскільки останні не допитані безпосередньо судом у судовому засіданні, з метою спотворення наданих ними показів і введення суду в оману. Крім того, на даний час органом досудового розслідування ще не встановлені та не допитані усі особи, які можуть володіти інформацію з приводу вчиненого злочину, тому перебуваючи на волі, він зможе впливати на них, шляхом залякування, підкупу, шантажу або іншим чином, з метою уникнення покарання.

3) Підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню (п.4 с.1 ст.177 КПК України)

Підозрюваний, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме створювати докази власної непричетності до вчинення кримінального правопорушення, спонукати осіб, які не були свідками описаних подій надавати показання на підтвердження завідомо неправдивих захисних версій обставин кримінального правопорушення

4) Підозрюваний може вчинити інше кримінальне провадження (п.5 ч.1 ст.177 КПК України)

Обставини інкримінованого злочину, свідчать про запальний характер підозрюваного під час перебування у стані сп`яніння, а також те, що вказаний злочин було винено під час раптово виниклого конфлікту, тому перебуваючи на волі, у разі виникнення подібних обставин ОСОБА_5 може вчинити новий злочин проти життя та здоров`я іншої особи.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість злочину, міру можливого покарання та особу підозрюваного;

2) особисту поруку неможливо застосувати, враховуючи те, що у ОСОБА_5 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) заставу неможливо застосувати, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з насильством, що виключає можливість застосування вказаного запобіжного заходу;

4) домашній арешт не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, так як ОСОБА_5 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інший злочин, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 в рамках вказаного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.

У зв`язку із цим, існує необхідність продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 забіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також беручи до уваги наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виникла необхідність у продовжені строку вказаного запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.

Таким чином слідчий за погодженням з прокурором просив суд, продовжити строк застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , без визначення розміру застави на 30 діб , тобто до 27.02.2026.

З огляду на зазначене, слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшились, а виконати необхідні слідчі та процесуальні дії у встановлений строк неможливо. З огляду на викладенні обставини просила клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 , в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який з урахуванням психічного стану здоров`я ОСОБА_5 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, його захисника, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП у Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2025 за №0000220 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

02.12. 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.12 2025 року по справі №733/2446/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 29 січня 2026 року (включно) без визначення застави.

Постановою керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_15 від 26.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000220 від 01.12.2025 до трьох місяців, тобто до 02.03.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурором, слідчим буде доведено, що обставини, зазначені у ч. 3 названої статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, зокрема, якщо заявлені ризики не зменшилися, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.12.2025 року по справі №733/2446/25, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, встановлено наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України.

Суд бере зазначене до уваги та вказує, що на дату розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ризики констатовані ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03.12.2025 року по справі №733/2446/25 не зменшилися та продовжують існувати, оскільки усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_5 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки це підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також суд звертає увагу, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, в силу ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Також суд враховує, що постановою керівника Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_16 від 26.01.2026 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000220 від 01.12.2025 до трьох місяців, тобто до 02.03.2026.

При цьому, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , застосований ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2025 року по справі №733/2446/25 закінчується 29 січня 2026 року, однак як пояснила у судовому засіданні прокурор, завершити досудове розслідування до вказаного терміну не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні на даний час необхідно отримати ще ряд доказів, які можуть бути використані у подальшому під час судового розгляду та перевірити вже отримані докази.

Проведення вищевказаних процесуальних та слідчих дій має важливе значення для повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування даного кримінального провадження, отримання належних та допустимих доказів, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також, судом враховано особливості та заплановану тривалість досудового слідства, пов`язану з необхідністю додаткового часу для проведення слідчих дій та неможливістю у зв`язку з цим проведення всіх необхідних слідчих дій, які в свою чергу свідчать про наявність однієї з підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені ухвалою суду про застосування запобіжного заходу не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність обставин, які можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який на даному етапі досудового розслідування відсутні, а тому клопотання захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою на 30 діб до 27.02.2026 року, включно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 27.02.2026 року, включно в ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор".

Встановити строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до 27.02.2026 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1