Номер провадження: 11-сс/813/1303/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ТОВ «МАРЛАЙН» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах власника майна ТОВ «МАРЛАЙН» на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2025 про накладання арешту на майно в межах к/п №0000003 від 14.03.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскарженою ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000003 від 14.03.2025 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України було задоволено клопотання ст. детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській обл. ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом заборони розпорядження та користування на майно, вилучене 01.04.2025 під час проведення огляду офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» (), де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376 а саме на:

- контейнер №TGCU0127099 з олією, нехарчовою сумішшю в кількості 23 695 кг;

- контейнер №MSDU 1726678 з олією, нехарчовою сумішшю в кількості 23 500 кг;

- контейнер №DFSU3077376 з олією, нехарчовою сумішшю в кількості 23 555 кг;

- контракт №2300704/к від 20.12.2023 на 21 арк.;

- приймальний акт №АRL00107039 від 02.12.2024 на 1 арк.;

- приймальний акт №АRL 00106977 від 30.11.2024 на 1 арк.;

- приймальний акт №АRL 00107059 від 03.12.2024 на 1 арк.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вилучені документи, товарно-матеріальні цінності (контейнери з олією) відповідають критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, є предметами експертного дослідження, за допомогою яких є можливість встановити обставини імовірно вчиненого злочину, встановити реальні об`єми придбаної та реалізованої продукції та придбаної та реалізованої за готівку, а тому інформація, яка на них міститься, може підтвердити або ж спростувати вчинення службовими особами товариства та іншими особами умисних дій, спрямованих на ухилення від сплати податків.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ТОВ «МАРЛАЙН» не погодилась із оскаржуваною ухвалою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в клопотанні детектива відсутнє належне обґрунтування того, що тимчасово вилучене майно у вигляді контейнерів №№TGCU0127099, MSDU 1726678 та DFSU3077376 були знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;

- слідчим суддею було проігноровано той факт, що вищезгадані контейнери не є власністю ТОВ «УКІВО», а належать ТОВ «МАРЛАЙН», при цьому, 23.05.2025 по території контейнерного терміналу ДП «КТО» в Одеському морському порту було нанесено ракетний удар, в результаті якого було повторно пошкоджено контейнер №DFSU3077376, що спричинило повне витікання вантажу та пошкодження контейнера;

- слідчим суддею не було враховано того, що сільськогосподарська продукція (олія) ТОВ «УКІВО» у зазначених контейнерах зберігається тільки на ДП «КТО».

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання детектива про арешт майна та контейнери №№TGCU0127099, MSDU 1726678 та DFSU3077376 повернути ТОВ «МАРЛАЙН».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання детектива БЕБ про арешт майна, зазначених вимог закону не дотримався з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми основного закону узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання в зазначеному к/п №0000003 вбачається, що детектив просив накласти арешт на зазначене у ньому майно, зокрема, на документи та контейнери із сільськогосподарською продукцію олією, нехарчовою сумішшю, відповідно до переліку в прохальній частині клопотання, з метою забезпечення збереження такого майна як речового доказу (т. 1, а.с. 1-8).

В подальшому, оскаржуваною ухвалою слідчого судді на все майно, вилучене під час проведення вищезгаданого обшуку на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ», де зберігаються сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО», зокрема, на контейнери з олією, контракт та приймальні акти, було накладено арешт із забороною користування та розпорядження (т. 3, а.с. 10-16).

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання детектива про накладення арешту на майно не відповідає приписам ст. 171 КПК України в частині обґрунтування необхідності накладення арешту на перераховане у клопотанні майно з огляду на наступні обставини.

Згідно із ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

На підставі аналізу змісту клопотання про арешт майна в зазначеному кримінальному провадженні вбачається, що всупереч вищезазначених вимог процесуального закону, детективом БЕБ не було наведено належного обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучені контейнери із нехарчовою сумішшю, олією соняшниковою всередині, а також документи, вилучені на території ДП «Одеський морський торговельний порт», зокрема, не було зазначено, всупереч вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, достатніх підстав та відповідного обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказану сільськогосподарську продукцію.

В клопотанні детектив, в якості підстави для накладення арешту на вилучені контейнери з продуктами переробки сільськогосподарської продукції, а також документи (контракт та приймальні акти) посилається на те, що така продукція може бути предметом експертного дослідження, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, є не облікованою та може бути закуплена й реалізована в ході здійснення фінансово-господарської діяльності за готівкові кошти або безоплатно отриманою.

Проте, детективом БЕБ в поданому клопотанні взагалі не зазначено, яким саме критеріям речових доказів, встановленим ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає вилучене майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, колегія суддів зауважує на тому, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється за ознаками закінченого замаху на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, диспозиція якого передбачає кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

При цьому, на підставі аналізу клопотання детектива БЕБ про арешт майна та долучених до нього матеріалів вбачається, що в межах досудового розслідування к/п №0000003 органом досудового розслідування здійснюється перевірка завищення службовими особами ТОВ «УКІВО» в період 2025 року заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2024 року в розмірі 802 615 грн.

Зокрема, у клопотанні детектив посилається на те, що згідно акту №8552/15-32-07-04-09/43914285 від 27.02.2025 ГУ ДПС в Одеській обл. про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКІВО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 802 615 грн., а також встановлена відсутність будь-яких фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «УКІВО» з фізичними особами (з огляду на відсутність реєстрації податкових накладних на придбання сільськогосподарської продукції), що спростовує факт закупівлі в останніх товарів, в тому числі олії.

Відтак, колегія суддів констатує, що, не зважаючи на внесення відомостей до ЄРДР стосовно можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна), фактично органом досудового розслідування досліджується факт можливого ухилення службових осіб ТОВ «УКІВО» від сплати податків, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В обґрунтування зазначених обставин матеріали кримінального провадження містять відповідні запити детектива БЕБ до контрагентів ТОВ «УКІВО» стосовно наявності між товариством та відповідними суб`єктами господарської діяльності фактичних фінансово-господарських операцій (т. 1, а.с. 228-250), а також податкові декларації товариства з податку на додану вартість (т. 1, а.с. 91-155).

За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що в своєму клопотанні детектив БЕБ не наводить достатніх підстав для накладення арешту на продукти переробки сільськогосподарської продукції, а також документи, вилучені 01.04.2025 під час проведення огляду території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ», зокрема, не обґрунтовує наявності зв`язку такого майна із обставинами вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Окремої уваги вартий той факт, що вищезгадана сільськогосподарська продукція нехарчова олія соняшникова, яка знаходиться в контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU 3077376, раніше вже вилучалась детективами ТУ БЕБ в Одеській обл. в межах іншого к/п №0000071 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 364 КК України та в подальшому на неї був накладений арешт ухвалою слідчого судді від 25.12.2024, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 зазначена ухвала слідчого судді була скасована та було відмовлено в задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно (справа №947/15588/24, провадження №11-сс/813/252/25).

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить переконання про те, що детективом БЕБ не було обґрунтовано належним чином того, яке доказове значення має вилучена сільськогосподарська продукція та продукти її переробки, що містяться у контейнерах №№TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376, а також самі контейнери та вилучені товаро-супровідні документи, в межах даного кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, зокрема, не є зрозумілим, що може підтвердити або спростувати вилучене майно за обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що, всупереч приписів п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, органом досудового розслідування не було долучено до матеріалів клопотання про арешт майна будь-яких доказів на підтвердження належності вилучених контейнерів №№TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376 на праві приватної власності саме ТОВ «УКІВО», натомість, до апеляційної скарги представником ОСОБА_7 було долучено докази того, що такі контейнери належать саме ТОВ «МАРЛАЙН» - експедиторській компанії, зокрема, договір №М00270 від 27.09.2019, разом із додатковими угодами (т. 3, а.с. 38-53).

При цьому, в поданому клопотанні про арешт майна детектив БЕБ зауважує на необхідності проведення відповідної судової експертизи з метою встановлення вартості вказаної сільськогосподарської продукції, що впливає на формування показника податку на додану вартість, та її відповідності вимогам ДСТУ, а також долучає постанову від 09.05.2025 про призначення відповідного дослідження, проведення якого було доручено спеціалісту Одеської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (т. 1, а.с. 54-56).

Разом із тим, колегія суддів наголошує на тому, що органом досудового розслідування не було обґрунтовано того, що саме може підтвердити або спростувати вищевказане дослідження сільськогосподарської продукції в контексті здійснення досудового розслідування за ознаками закінченого замаху на вчинення злочину, передбаченого ст. 191 КК України, тобто привласнення чи розтрати чужого майна.

Частина 3 ст. 172 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання детектива БЕБ про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, слідчий суддя своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді передчасною та доходить висновку про те, що при розгляді клопотання детектива БЕБ та постановлення ухвали були допущені перелічені вище істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили прийняттю законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника власника майна підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії повного тексту ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ТОВ «МАРЛАЙН» задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.05.2025, якою накладено арешт на майно, відповідно до переліку в резолютивній частині ухвали, вилучене 01.04.2025 під час проведення огляду офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» (), де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання ст. детектива підрозділу ТУ БЕБ в Одеській обл. ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, відповідно до переліку в прохальній частині клопотання, вилучене 01.04.2025 під час проведення огляду офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» (), де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» повернути прокурору-процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0000003 від 14.03.2025 для усунення недоліків, викладених в ухвалі апеляційного суду протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4