КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 02 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2025 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на 37 днів, до 07.01.2026 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7 570 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/49892/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9420/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено на 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказував про недоведеність та необґрунтованість заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, має постійне місце проживання в місті Києві, а даний ризик ґрунтується на тяжкості інкримінованого злочину та суворості можливого покарання.

Стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження вчинення підозрюваним будь-яких дій спрямованих на переховування від слідства, а отже даний ризик ґрунтується виключно на припущеннях.

Стороною обвинувачення не наведено жодного свідка, у тому числі такого, на якого вчинявся чи може бути вчинений тиск з боку підозрюваного.

ОСОБА_6 раніше не судимий, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведеним.

Усі речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вже вилучені та перебувають в органу досудового розслідування, а тому ризик знищення, приховування чи спотворення речей чи документів є лише припущенням.

ОСОБА_6 не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, оскільки сам зацікавлений у найшвидшому розкритті кримінального провадження.

Крім того, апелянт зазначав, що визначений слідчим суддею розмір застави є необґрунтований, не підтверджений жодними доказами та є завідомо непомірним для підозрюваного.

Також просив врахувати дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання в місті Києві, одружений, має міцні соціальні зв`язки, з 05.12.2022 мобілізований на військову службу, під час проходження якої сумлінно виконував свої обов`язки, 02.11.2023 звільнений з військової служби за віком.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференцзв`язку заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000893 від 10.07.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 365 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні, у тому числі розслідується вбивство співробітника СБУ ОСОБА_10 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, за невстановлених на цей час обставин, у невстановленому на цей час місці, у невстановлені дату та час, однак не пізніше 08.10.2025, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав промислово виготовлені бойові припаси (набої) калібру 5,45х39 мм у кількості 60 штук.

Продовжуючи свої неправомірні дії, діючи умисно, у порушення встановленого законом порядку обігу вогнепальної зброї та боєприпасів, усвідомлюючи, що вказані предмети є вогнепальною зброєю та набоями до неї, розуміючи неправомірність своїх дій та їх караність, а також бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_6 почав незаконно зберігати вказані предмети без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання.

У подальшому, 08.10.2025 під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 , серед іншого виявлено та вилучено промислово виготовлені бойові припаси (набої) калібру 5,45х39 мм у кількості 60 штук.

08.10.2025 о 15 год. 07 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.10.2025 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.12.2025, із визначенням застави в розмірі 3300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 992 400 грн., та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.10.2025 скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2025, та постановлено нову ухвалу, якою застосовано до ОСОБА_6 забіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 8 478 400 гривень у межах строку досудового розслідування до 07.12.2025 включно.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 28.11.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000893 від 10.07.2025 продовжено до трьох місяців, тобто до 08.01.2026.

02.12.2025 старший слідчий в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у межах строку досудового розслідування, до 08.01.2026 включно, із визначенням застави в розмірі 2800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 8 478 400 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.12.2025 задоволено частково клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 на 37 днів, до 07.01.2026 включно.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 7 570 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначено на 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про часткове продовження існування ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; знищення, спотворення будь-якої з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Такого висновку слідчий суддя дійшов з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінального правопорушення, а також з огляду на дані про особу ОСОБА_6 , характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та встановлено, що органу досудового розслідування необхідний час для проведення слідчих (розшукових) дій, направлених на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий і сімейний стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, на думку колегії суддів, станом на день розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, процесуальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку про можливість визначення підозрюваному застави у розмірі 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 570 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , аніж тримання під вартою із заставою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованого підозрюваному злочину, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків та підозрюваних безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного злочину, та даних про особу підозрюваного.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_6 , є безпідставними, оскільки з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, колегія суддів приходить до висновку, що застава у розмірі 2 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 7 570 000 гривень є такою, що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукатиме до їх виконання належним чином.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання в місті Києві, одружений, має міцні соціальні зв`язки, з 05.12.2022 мобілізований на військову службу, під час проходження якої сумлінно виконував свої обов`язки, 02.11.2023 звільнений з військової служби за віком, не спростовують висновків слідчого судді про можливість підозрюваного вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді також не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 02 грудня 2025 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3