ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4465/25 Номер провадження 11-кп/814/1878/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23.10.2025,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні 2 неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 за ч. 1 ст. 286-1 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

Таке рішення суд мотивував тим, що з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 вбачається, що поведінка засудженого протягом усього періоду відбування покарання не свідчить про його бажання стати на шлях виправлення, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі захисник із урахуванням наданих доповнень просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Свої вимоги мотивує тим, що з наявних у матеріалах особової справи даних вбачається, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого та захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженого від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

За змістом положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2023 за ч. 1 ст. 286-1 КК України на 1 рік позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки.

ОСОБА_8 покарання відбуває з 18.01.2025 та на момент звернення до суду із заявою відбув не менше двох третин строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженого 18.01.2026.

З характеристики вбачається, що засуджений з 20.01.2025 перебував у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9).

З 24.02.2025 ОСОБА_8 відбуває покарання в Державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)», де проживає у житловій кімнаті відділенні СПС. За період відбування покарання характеризується негативно, має 1 стягнення, заохочень не отримував.

Відповідно наданої суду характеристики, до роботи в установі ставиться негативно. Не має бажання працювати та відшкодовувати заборгованість за виконавчими листами. У роботах з благоустрою установи участі не бере.

Не завжди дотримується ввічливих відносин з працівниками установи. Підтримує стабільні зв?язки з рідними та близькими.

Рішенням комісії Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 24.07.2025 засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

За вироком суду має позов на суму 6607 грн. 03 коп. До установи виконавчі листи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Крім того, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Всупереч апеляційним доводам захисника з наявних у матеріалах особової справи даних не вбачається, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданої характеристики ОСОБА_8 на теперішній час характеризується негативно, має стягнення за зберігання заборонених предметів, не бажає працювати та брати участь у роботах з благоустрою установи, у зв?язку з чим не відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, не завжди дотримується ввічливих відносин з працівниками установи, рішеннями комісії засудженому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке. Зазначене вказує на нестабільну поведінку та свідчить про недосягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Всупереч доводам захисника, суд першої інстанції належним чином врахував усі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 23.10.2025, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4