Провадження № 1-кп/359/900/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0001739, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.09.2025 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрижівка Коростишівського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, учасника бойових дій, військовослужбовця ЗС України, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, за таких обставин.

Так, 07.09.2025 ОСОБА_4 приїхав до свого товариша, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Того ж дня, перебуваючи у коморі під`їзду багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_4 побачив в`язку ключів від квартир, що знаходяться в під`їзді. В цей час, у нього виник кримінально протиправний намір на таємне викрадення чужого майна.

09.09.2025 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій кримінально протиправний намір на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, взяв у приміщенні кладовки ключ від квартири АДРЕСА_4 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, в умовах воєнного часу, користуючись відсутністю сторонніх осіб, ключем відкрив вхідні двері до квартири АДРЕСА_5 ,та проник в середину неї, де відшукав та викрав майно, яке належить ОСОБА_5 а саме: грошові кошти в сумі 400 євро, що еквівалентно 19352 гривень (згідно курсу НБУ станом на 09.09.2025 року вартість 1 євро становила 43 грн. 38 коп.), грошові кошти в сумі 50 доларів США, що еквівалентно 2062 гривні (згідно курсу НБУ станом на 09.09.2025 року вартість 1 долара становила 41 грн. 24 коп.), грошові кошти в сумі 10000 гривень, ланцюжок зі срібла 925 проби, вагою 5,63 грамів, вартістю 586 грн. 20 коп., та браслет зі срібла 925 проби, виготовлений зі сплаву на основі міді, містить цинк та має поверхневе покриття нікелем,вагою 9,06 грамів,вартістю 1106 грн. 68 коп.,золоті сережки 585 проби, вагою 2,3 грамів, вартістю 5537 грн. 00 коп.

Заволодівши вищевказаним майном та утримуючи його при собі, ОСОБА_4 втік з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 38643 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 09.09.2025 ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_5 , керуючись раптово виниклим наміром на викрадення офіційного документу, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав банківську картку «Універсал банку» № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 .

Заволодівши вищевказаним офіційним документом - банківською карткою «Універсал банку» № НОМЕР_2 ОСОБА_4 , утримуючи її при собі, втік з місця скоєння злочину.

Після цього, 12.09.2025 ОСОБА_4 реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, перебуваючи у приміщенні закладу харчування «Макдональдс», що за адресою: м. Київ, вул. Бажана,3-Б., здійснив розрахунок за придбані ним товари для власного споживання за допомогою пластикової платіжної карти емітованої «Універсал банк» № № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , на загальну суму 464 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, що виразились у викраденні офіційного документу, тобто скоїв кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті показання ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора та потерпілої, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 , інкримінованих кримінальних правопорушень, крім допиту обвинуваченого та дослідження документів, що характеризують особу обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні, інкримінованих кримінальних правопорушень, визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорював та у судовому засіданні показав обставини вчинення кримінальних правопорушень, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому обвинуваченні. Обвинувачений зобов`язувався у термін чотири місяці відшкодувати завдану його діями потерпілій шкоду на суму 39107 грн. 00 коп.

Так, ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини, вчинених кримінальних правопорушень, відповідно до викладеного в обвинувальному акті, та показав, що він приїхав до свого товариша погостити, вживав з ним алкогольні напої, після чого по адресі його проживання в місті Борисполі він зайшов в господарське приміщення будинку на першому поверсі та взяв зв`язку ключів і відкрив помешкання квартири потерпілої, де виявив та викрав грошові кошти в гривнях, євро та доларах, а також ювелірні вироби. Указаними грошовими коштами та ювелірними виробами він розпорядився у власних інтересах. Крім того, він також з приміщення квартири потерпілої викрав банківську карту, яку використав один раз для придбання продуктів харчування в ресторані швидкого харчування «Макдональдз» в м. Києві, після чого карту було заблоковано. ОСОБА_4 суму витрачений коштів з банківської картки потерпілої в розмірі 464 грн. та завданих матеріальних збитків не оспорює.

Також обвинувачений зазначив, що у скоєному він щиро розкаюється та завіряв суд, що більше не порушуватиме закон в майбутньому. Він зробив відповідні висновки та дуже сильно жалкує, що так вчинив. Тому просив суд суворо його не карати та надати йому можливість виправитись.

У суду не викликає сумнівів добровільність та істинність позиції обвинуваченого ОСОБА_4 щодо наданих ним показань з приводу обвинувачення, оскільки його показання достовірні і послідовні, та знаходять своє відображення в рамках пред`явленого йому обвинувачення.

Також судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу обвинуваченого, процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

При встановлених обставинах, аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винним, зважаючи на надані ним показання в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано: за ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів; за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 454/420/17, за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки, як платіжні інструменти - засоби доступу до банківських рахунків, відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів.

Як беззаперечно встановлено в ході судового розгляду, що підтвердив і обвинувачений ОСОБА_4 , останній заволодів банківською карткою, яка належить потерпілій ОСОБА_5 , яку він викрав з її помешкання під час вчинення крадіжки іншого майна потерпілої, та жодних дій спрямованих на повернення вказаної банківської карти потерпілій, до будь-якого відділення поліції чи відділення банку, обвинувачений не здійснював, тим самим фактично привласнив вказаний офіційний документ, а саме банківську картку «Універсал банк» № № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_5 , та використав зазначену картку для заволодіння грошовими коштами потерпілої на загальну суму 464 грн.

Майно (грошові кошти та ювелірні вироби), якими заволодів обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_4 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом, з проникнення у житлове приміщення потерпілої шляхом відкриття вхідних дверей за допомогою ключів, що опинились у нього без дозволу власника чи користувача житла. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи факт незаконного проникнення до житла, заволодіння майном та грошовими коштами, використання банківської картки, що належить потерпілій, отримав доступ до неї та здійснив відповідні транзакції шляхом оплати продуктів харчування 12.09.2025 року. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим у відсутності потерпілої, без її відому. За цією ознакою воно є таємним та визначається як крадіжка. ОСОБА_4 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення крадіжки. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодів, було для нього чужим, і він не мав права на нього. Викрадання цього майна здійснювалось всупереч волі потерпілої, але незважаючи на це, ОСОБА_4 бажав ним заволодіти. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінальних правопорушень він прагнув обернути чуже майно (грошові кошти та ювелірні вироби) на свою користь. В результаті цих діянь він одержав фактичну можливість володіти, користуватись та розпоряджатись викраденим майном, тоді як потерпіла такої можливості була позбавлена. Таким чином, вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення є закінченими.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_4 із інкримінуванням ознаки, що кваліфікує злочин, "в умовах воєнного стану", є правильною, враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-IX) у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції РНБО, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", в Україні введений воєнний стан із 05:30 24.02.2022 на 30 діб. Надалі цей строк був неодноразово продовжений Законами України й продовжує діяти станом на час ухвалення цього вироку.

Тому суд вважає, що ОСОБА_4 повинен бути засудженим:

- за ч.1 ст. 357 КК України за привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, за таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, у межах санкцій визначених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, судом враховується ступень тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які згідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжким злочином. Також суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, які є умисними та посягають на право власності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, які полягали, відповідно, у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, та саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , вказує на те, що він раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗС України та учасником бойових дій, відомостей про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у суду немає, має тимчасове місце проживання без відповідної реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, розлучений, має середню освіту, на утриманні у обвинуваченого перебуває малолітня дитина 11 річного віку.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень від головуючого не отримував, виконував покладені на нього обов`язки.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Обвинувачений не є інвалідом та не досяг пенсійного віку.

З цього приводу, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк, визначений в санкції ч. 1 ст. 357 КК України, та за вчинення злочину призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений в санкції ч. 4 ст. 185 КК України. При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Дана міра покарання щодо обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та його особу.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивації кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, та що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема: його вік, його стан здоров`я, його матеріальний та сімейний стан, спосіб та умов його життя, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, те, що з поведінки обвинуваченого вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою провину, шкодував про скоєне, позицію потерпілої, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що можливості перевиховання та виправлення обвинуваченого залишається без ізоляції від суспільства під контролем державних органів, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в два роки (зважаючи на характеристику та особу обвинуваченого) з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, обставин за яких вони вчинені, та особу обвинуваченого, а також застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, переконаний, що саме дане покарання, без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 , але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, та саме за таких обставин буде досягнута мета покарання, яка полягає не тільки у покаранні, а й виправленні засуджених, а також запобіганні вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні становлять 11124 грн. 80 коп., пов`язані із залученням експертів, що підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держави України.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обраний, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та ст. 50, 65-67, 75, 76, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та керуючись ст. ст. 100, 124, 318, ч. 3 ст. 349, ст. 342-351, 358, 363-368, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком терміном в 2 (два) роки з покладенням на нього, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 11.11.2025 року.

Після набрання вироком суду законної сили, речові докази в кримінальному провадженні, а саме: ДВД диски із записами з камер спостережень, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0001739; один срібний ланцюжок та срібний браслет (спец пакет 6631991), переданий на зберігання до камери схову Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, - повернути ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Держави України (рахунок отримувача: UA0010103; отримувач коштів: ГУК у Київській області; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37955989; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Код класифікації доходів бюджету 24060300; назва платежу: за проведення експертизи по кримінальному провадженню №0001739, справа № 359/12897/25) - 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілій.

Суддя ОСОБА_1