Справа № 574/486/25
Провадження 1-кп/574/151/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову від захисника та призначення іншого захисника у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2025 року за №0007652, про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді в Буринському районному суді Сумської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 заявив про відмову від захисника ОСОБА_5 , оскільки вона не хоче контактувати із свідком про якого він їй повідомив, а тому просив призначити йому іншого захисника, оскільки він не має можливості залучити його самостійно.

Захисник ОСОБА_5 підтримала клопотання обвинуваченого, оскільки в них різні позиції щодо його захисту.

Прокурор при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши доводи обвинуваченого та думку інших учасників справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Згідно із положеннями п.2 ч.1 ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Відповідно до ч.2 ст.49 КПК України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя та суд постановляє ухвалу, якою доручає відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені у постанові (ухвалі) час і місце для участі у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 під час досудового розслідування центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначено захисника, адвоката ОСОБА_5 .

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

В правовому висновку ККС ВС, викладеному в ухвалі від 30.05.2018 у справі №676/7346/15-к, суд константував, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989, вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Відповідно до п.п.2 ,6 ч.2 ст.24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» адвоката або працівника Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який надає безоплатну вторинну правову допомогу, може бути замінено на адвоката або працівника такого центру за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі: неналежного виконання адвокатом своїх зобов`язань за умовами договору; неналежного надання безоплатної вторинної правової допомоги працівником Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, тощо.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», безоплатна вторинна правова допомога - це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

При реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки відповідно до ст. 49 КПК України, захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Так само особа, що отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника з особистих мотивів.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не розповсюджується на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти. В цьому разі особа має право на отримання правової допомоги належної якості та відповідно до стандартів якості надання безоплатної вторинної правової допомоги у кримінальному процесі, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 25.02.2014 № 386/5.

Під час судового засідання обвинуваченим не наведено обставин неналежного виконання захисником покладених на нього обов`язків. При цьому, відмовляючись від захисника ОСОБА_5 обвинувачений наполягає на залученні йому іншого захисника через центр безоплатної правничої допомоги, оскільки не може залучити його самостійно.

Суд зауважує, що форма та місце надання правової допомоги законодавчо не визначена, а може визначатися лише за погодженням обвинуваченого та адвоката. Разом з тим, навіть за відсутності такого погодження не буде підстав вважати, що захисник обвинуваченого неналежно надає безоплатну вторинну правову допомогу.

Доводи обвинуваченого зводяться лише до задоволення особистих бажань та переконань і не можуть покладатися судом в основу мотивів заявленого клопотання.

Оцінюючи мотиви заявленого клопотання суд вважає що дії обвинуваченого обумовлені не відсутністю ефективного захисту, а намаганням затягнути розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про відмову від захисника.

Разом з цим обвинуваченому слід роз`яснити, що відмова у задоволенні вказаного клопотання не позбавляє його права заявляти аналогічне клопотання або клопотання про заміну захисника за інших обставин, а також за умови самостійного залучення ним іншого захисника.

Керуючись ст. ст. 49, 54, 369, 371, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову від захисника та призначення йому іншого захисника відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1