У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01.11.2025 р., з можливістю звільнення під заставу, у розмірі 365 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 105 220 грн. за умови винесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на в`їзд в Україну та виїзду з України; носити електронний засіб контролю; утримуватись від спілкування зі свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого суді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 991 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 000 000 грн., у разі внесення якої покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Узагальнені доводи апелянтів.

Не оспорюючи висновків суду про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор вважає, що ухвала слідчого судді в частині визначеного розміру застави є необґрунтованою, невмотивованою та не ґрунтується на нормах кримінального процесуального закону.

Прокурор вказує на те, що у ході судового розгляду слідчий суддя прийняла до уваги, надану стороною захисту, довідку про доходи ОСОБА_6 за 2024 рік, проте відмовив прокурору у долучені до матеріалів справи відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за 2024 рік, щодо нарахованого ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_12 доходів, що свідчить про його майновий стан. Вказаним, слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду.

Крім того, визначаючи розмір застави, слідчий суддя не врахувала, що кримінальне праовпорушення є корупційним та пов`язане з розтратою бюджетних коштів під час закупівлі одягу для військовослужбовців Збройних Сил України. Згідно обставин справи ОСОБА_6 підозрюється у придбанні неякісного одягу та взуття за бюджетні кошти, при цьому, маючи можливість укласти договори безпосередньо з підприємцями, залучив до закупівлі третю особу ОСОБА_13 , якого познайомив з підприємцями, та, в подальшому, придбав взуття та військовий одяг у ОСОБА_13 по завищеним цінам.

Характер кримінального правопорушення, цинізм вказаних дій, створили в очах громадян негативне враження про безладдя та безкарність, що дає підстави вважати про виключність вказаного випадку.

На думку прокурора визначений розмір застави у сумі 1 105 220 грн. не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_14 зазначає, що рішення слідчого судді є незаконним, і таким, що порушує норми матеріального та процесуального права, а слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

На думку захисника, стороною обвинувачення не доведено обґрунтованої підозри, оскільки прокурор не навів належних і допустимих доказів, які б переконливо підтверджували підозру, у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, при цьому слідчий суддя проігнорував надані стороною захисту висновки експерта та відеодокази.

Захисник вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України не підтверджені конкретними фактами.

Так ризик переховування від слідства та суду, зводиться лише до тяжкості можливого покарання, проте немає жодних даних про спроби чи наміри підозрюваного переховуватись, змінити місце проживання, відсутність соціальних зв`язків тощо. Практика Європейського суду з прав людини вимагає конкретних, а не абстрактних підстав.

Ризик знищення, спотворення доказів спростовується тим, що всі речові докази вже вилучені органом досудового розслідування та зберігаються у спеціальних місцях, доступу до них у підозрюваного немає.

Ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження не доведений, оскільки більшість свідків, потерпілих вже допитані, в тому числі в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська під відеофіксацію, а наведені прокурором доводи є загальними та нічим не підкріпленими.

Ризик вчинення іншого правопорушення, не підтверджений жодними доказами, при цьому відсутні будь-які дані про кримінальну схильність чи попередню протиправну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Апелянт звертає увагу на те, що прокурором не доведено неможливості застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, які здатні нейтралізувати названі ризики, а посилання лише на тяжкість покарання суперечить позиціям Європейського суду з прав людини.

На думку апелянта, розмір застави, визначений з порушенням положень ст. 182 КПК України, є непропорційним та непомірним для підозрюваного. При цьому, суд не врахував майнового і сімейного стану підозрюваного, який утримує двох неповнолітніх дітей, мати є непрацездатною, розмір задекларованих підозрюваним доходів за 20242025 роки, а також відсутність доведення ризиків. Застава має гарантувати виконання обов`язків, а не бути завідомо непомірною, тому підстав для виключного визначення розміру застави понад межі, встановлені у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не має.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001100 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до рішення Баштанської міської ради Миколаївської області № 2 від 27.11.2020 р. «Про початок повноважень Баштанського міського голови Баштанського району Миколаївської області», на підставі постанови Бапгганської міської територіальної виборчої комісії Баштанського району Миколаївської області № 34 від 11.11.2020 р. «Про реєстрацію Баштанського міського голови Баштанського району Миколаївської області», з 27.11.2020 р. ОСОБА_6 приступив до виконання повноважень Баштанського міського голови Баштанського району Миколаївської області.

16.11.2022 р. з метою забезпечення виконання бойових задач до голови Баштанської міської ради ОСОБА_6 звернувся командир військової частини НОМЕР_1 з листом з проханням надати допомогу у вигляді військової форми одягу, взуття для 192 осіб.

Після одержання вказаного звернення, у Баштанського міського голови ОСОБА_6 виник злочинний умисел на розтрату на користь свого знайомого ОСОБА_13 , коштів міської територіальної громади, шляхом придбання за бюджетні кошти неякісного форменого одягу та взуття за завищеними цінами.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_6 , у невстановленому слідством місці, не раніше 16.11.2022 р. та не пізніше 01.12.2022 р., запропонував ОСОБА_13 взяти участь у постачанні для потреб військової частини НОМЕР_1 одягу та взуття за завищеними цінами, на що ОСОБА_13 погодився.

Рішенням сесії Баштанської міської ради від 21.11.2022 р. № 11 внесені зміни до бюджету Баштанської міської ради на 2022 рік та збільшено видатки на заходи та роботи з територіальної оборони на суму 1 126 858,96 грн. для придбання військової форми військовослужбовцям територіальної оборони, відповідно до клопотання командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2022 р.

Далі ОСОБА_6 самостійно знаходив продавців форменого одягу та взуття, що продавали його за заниженими цінами. Він домовлявся з ОСОБА_13 про закупівлю цих товарів. Використовуючи реквізити та печатку ФОП ОСОБА_15 та ОСОБА_10 укладені договори з Баштанською міською радою про закупівлю військової форми по цінам, які значно перевищили ціни по яких початково було продано одяг та взуття.

Згодом, Баштанська міська рада перерахувала 772 500 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_15 та 354 160 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_10 .

ОСОБА_13 зняв ці гроші та привласнив їх, завдавши збитків міській раді на вказану суму.

Тобто, не раніше 16.11.2022 р. та не пізніше 28.12.2022 р. ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи настання негативних наслідків, шляхом зловживання службовим становищем, протиправно здійснив розтрату на користь ОСОБА_13 коштів місцевого бюджету Баштанської міської ради Миколаївської області на загальну суму 1 104 160 грн., що в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

19.08.2025 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_6 тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів, просив визначити заставу у розмірі 3 000 000 грн.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, характер та спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, одружений, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, пояснення підозрюваного та його захисників на підтримку апеляційної скарги захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону, а також норми міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого у кримінальному провадженні, зокрема, дані договорів № № 153, 154 від 01.12.2025 р., висновки експертів № СЕ-19/115-23/10048-ПЧ від 28.07.2023 р., № СЕ-19/115/23/12649-ПЧ від 21.09.2023 р., № 20747/23-34/20748/23-53/20749/23-71 від 20.09.2023 р., № СЕ-19/115-23/5317-ТВ, протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та інші долучені матеріали, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру, а тому твердження сторони захисту про недоведеність підозри спростовуються змістом матеріалів справи.

Слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав вважити, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що об`єктивно підвищує ймовірність ухилення від слідства та суду.

Обставини кримінального правопорушення та наявність у підозрюваного сталих робочих та господарських зв`язків з частиною свідків, створюють реальну можливість узгодження показань або незаконного впливу на них.

Ризик знищення, приховування або спотворення речей і документів є актуальним, оскільки не вся первинна документація та електронне листування за договорами № № 153, 154 від 01.12.2025 р., а також матеріали фінансово-господарських операцій вилучені, частина відомостей може зберігатись у володінні третіх осіб та в електронних сервісах. Перебуваючи на волі, підозрюваний, маючи інформацію про тактику слідства, об`єкти пошуку та перелік доказів, об`єктивно спроможний вжити заходів до їх знищення або спотворення.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином полягає у потенційному створенні удаваних документів (первинних, складських, транспортних), формальному оформленні операцій, які перевіряються, та узгодженні версій зі співучасниками. З урахуванням предмета доказування за ч. 5 ст. 191 КК України та перебування ОСОБА_6 на займаній посаді на час розгляду клопотання слідчого, об`єктивно створюють ризик вчинення таких дій, що здатні ускладнити встановлення істини.

Отже, доводи захисника про не доведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, станом на день постановлення ухвали.

Що стосується оскаржуваного прокурором та захисником розміру застави, визначеного слідчим суддею у розмірі 365 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 105 220 грн., апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину застава визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави, за обставин викладених у клопотанні слідчого, станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався та врахувавши дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , його роль в інкримінованому кримінальному правопорушенні, вчиненого в період воєнного стану, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, обставини можливо вчиненого умисного корисливого злочину, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави у розмірі, що перевищує передбачені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розміри, проте у сумі меншій ніж запропоновано прокурором, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків у разі внесення застави.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний володіє значними майновими активами, що ніби то дає підстави визначити більший розмір застави, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки визначений слідчим суддею розмір застави сформовано відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин інкримінованого діяння, даних про особу підозрюваного, його сімейного та майнового стану, соціальних зв`язків, а також попередньо встановленого на цій стадії досудового розслідування розміру майнової шкоди.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею всебічно, повно та об`єктивно розглянуто клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, враховані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу та визначення розміру застави, тому апеляційні скарги прокурора та захисника є необґрунтованими, і, підстав для скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2025 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 365 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 105 220 грн., підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013 залишити без змін, апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3