Справа № 645/5805/24
Провадження № 1-кп/645/213/25
ВИРОК

Іменем України

22 вересня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000323 від 18.07.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Туапсе, Красноградського краю РФ, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не маючого зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілий - ОСОБА_7

законний представник потерпілого - ОСОБА_8

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ)

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

психолог ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 17.07.2024 року, приблизно о 19:00 годині перебував на подвір`ї, розташованому між будинками № 35 та № 37 по вул. Каденюка в м. Харкові, де побачив раніше незнайомого малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився біля транспортного засобу марки «Nissan Caravan», державний номерний знак НОМЕР_1 . В цей час, у ОСОБА_4 , який помилково сприйняв дії малолітнього ОСОБА_7 , як пошкодження свого транспортного засобу «Nissan Caravan», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до малолітнього ОСОБА_7 , виник протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_7 , ОСОБА_4 з метою завдання фізичного болю та спричинення таких тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи діяти саме таким чином, підійшов до малолітнього ОСОБА_7 , та, схопивши останнього обома руками за шию, повалив його на землю. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спричинив малолітньому ОСОБА_7 один удар своєю лівою ногою в область задньої поверхні тулуба ліворуч та один удар правою ногою в ліву частину голови, а саме у тім`яну ділянку. В подальшому, продовжуючи свої протиправні дії, щодо умисного спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_11 , ОСОБА_4 наніс йому один удар сумкою, яку ОСОБА_4 тримав у своїй правій руці, в область задньої частини голови, а саме у ділянку проекції потиличного бугра.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме: травматичний набряк м`яких тканин з синцями на голові, шиї та тулубі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-576-С/2024 від 27.08.2024 за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, згідно з п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення спочатку не визнав та пояснював суду, що його автобус марки «Nissan Caravan» був пошкоджений, оскільки він раніше мешкав близько кордону з Російською Федерацією. Автобус перебував на подвір`ї на вул. Каденюка у м. Харкові. Він його трохи відновив та закрив фанерою вибиті вікна. Напередодні події його сусідка повідомила, що діти розмальовують фломастерами його автобус та наносять автомобілю шкоду. У липні 2024 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час доби, його дружина побачила через вікно, що діти знову наносять шкоду їхньому автобусу. Вони разом вийшли на подвір`я, де побачили підлітків. Одного хлопця, у якого була загіпсована рука, він схопив за шию, той почав кричати і він його відпустив. Після чого потерпілий почав бігти повз нього та впав на землю. Обвинувачений наголосив, що він злегка пихнув його ногою, нахилився над ним і запитав: «І що?». У хлопця на очах були окуляри, які обвинувачений зняв і кинув на землю. Також ОСОБА_4 пояснив, що з когось з підлітків він зняв сумку, а потім кинув її, проте не пам`ятає в кого саме з хлопців. В цей час з вікна сусіднього будинку почала кричати жінка, та вони із дружиною пішли додому. Стверджував, що потерпілого він не бив. Його метою було лише налякати підлітків, щоб вони не шкодили його автомобілю.

В подальшому обвинувачений погодився, що обставини, викладені в обвинувальному акті мали місце. Проте щирого каяття у скоєному обвинувачений в ході судового розгляду кримінального провадження не висловлював, вважав, що саме поведінка потерпілого зумовила його протиправні дії.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_8 та психолога ОСОБА_10 , який пояснив суду, що у липні 2024 року у вечірній час він зі своїм другом ОСОБА_12 перебували на подвір`ї біля будинку, номер якого потерпілий не пам`ятає, розташованого по вул. Каденюка у м. Харкові, та дивилися на «напівзакинутий» автомобіль. Через вікно квартири сусіднього будинку на них почала кричати та нецензурно висловлюватися раніше не знайома їм жінка, якій хлопці повідомили, що автомобіль вони не чіпали. Після цього обвинувачений із цією жінкою вийшли з будинку на подвір`я. У жінки в руках була біта. Обвинувачений підійшов до них та схопив однією рукою за шию його, та іншою рукою його друга ОСОБА_13 , у якого була на той момент загіпсована рука. ОСОБА_14 вивернувся, проте у обвинуваченого залишилася в руках його сумочка. Потерпілий наголосив, що після цього обвинувачений схопив його обома руками за шию, а потім штовхнув його і він впав на землю. Після цього обвинувачений вдарив його в область ребер з лівої тулубу, потім ногою в область голови за вухом. Потім він повернувся, а обвинувачений вдарив його сумкою його друга ОСОБА_14 в область голови та він відчув, що в сумці було щось важке. Як потім виявилося, це був мобільний його друга, вагою приблизно 500 грамів. Під час нанесення ударів обвинувачений йому нічого не казав. Потім з вікон квартир почали кричати сусіди, та обвинувачений із жінкою пішли з місця події. Коли останні підходили до будинку, за ними побіг молодий чоловік, який через декілька хвилин повернувся до потерпілого. Після цього він викликав поліцію та зателефонував мамі.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка є матір`ю малолітнього ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що 17.07.2024 року в період часу з 19:00 по 20:00 її син прийшов із тренування та вийшов на вулицю гуляти з друзями. Потім він зателефонував їй та повідомив, що його побив дорослий чоловік. Показання свідка щодо подій нанесення тілесних ушкоджень, їх кількості та механізму нанесення, які відомі їй зі слів її сина, аналогічні за змістом показанням потерпілого ОСОБА_7 .. Крім того, свідок пояснила, що її син на місці події у її присутності показав співробітникам поліції вікно, з якого кричала жінка, та поліцейський пішов у цю квартиру. Також, свідок пояснила, що на спині у її сина був синець та садно, а у вечорі на голові дитини вже виступили шишки та синці. Дитина була дуже налякана.

Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_16 , допитаного у присутності законного представника ОСОБА_17 та психолога ОСОБА_10 , який пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_18 є його другом. У липні 2024 року він був у своєї бабусі, та у вечірній час вийшов гуляти з ОСОБА_19 . Перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , вони з ОСОБА_19 побачили старий автобус, схожий на марку ВАЗ, в якому не було вікон. Вони підійшли до цього автобуса. Двері кабіни не були зачинені та ОСОБА_19 трохи відчинив двері щоб подивитися. В цей час з вікна сусіднього будинку почала кричати жінка, щоб вони відійшли від автомобіля, на що ОСОБА_20 їй відповів, що вони не роблять нічого поганого та лише дивляться. Потім ця жінка вийшла з будинку з бітою в руках, з нею був чоловік, до якого вони звернулися і прохали поговорити з жінкою. Проте цей чоловік штовхнув його друга ОСОБА_19 і він впав на землю, після чого чоловік його вдарив ногою. Свідок пояснив, що на той час у нього був перелом правої руки, на яку був накладений гіпс. У нього була барсетка, в якій перебували мобільний телефон і ключі. Чоловік схопив його за цю барсетку, однак йому вдалося вивернутися та барсетка залишилася у руках цього чоловіка, а свідок побіг по допомогу. Коли він повернувся разом із дорослими, то побачив, що ОСОБА_20 плакав і викликав поліцію. Свідок стверджує, що він особисто бачив, як чоловік наніс ОСОБА_19 один сильний удар ногою в область ребер. Жінка ударів не наносила, а лише розмахувала бітою. Після нанесених ОСОБА_19 ушкоджень у нього був синець на спині та шишки на голові.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка пояснила суду, що вона мешкає у будинку АДРЕСА_2 . У липні 2024 року приблизно о 18:00-19:00 год. вона готувала їжу на кухні, вікно у якій було відчинено. З подвір`я вона почула як голосно кричить дитина. Вона підійшла до вікна та побачила хлопчика, який лежав на землі. Біля нього стояв чоловік худорлявої статури, віком близько 60 років. Біля ніг хлопчика стояла жінка. Свідок побачила, як цей чоловік вдарив хлопчика лівою ногою по тулубу, а після чого вдарив його по голові сумочкою з розмаху, яка знаходилася у руках чоловіка. При цьому хлопчик голосно кричав: «Обережно окуляри» та прикривався руками. Також свідок побачила ще одного підлітка, який побіг з місця конфлікту. Також свідок почула, що сусіди з інших квартир почали кричати, щоб чоловік не бив хлопчика, після чого чоловік та жінка пішли з місця події. Також вона бачила, що хлопчик підвівся із землі та почав телефонувати комусь з мобільного телефону. Приблизно через 10 хвилин після цього свідок вийшла на подвір`я та побачила цього хлопчика, біля нього вже перебувала його матір. У дитини була пляма на спині червоного відтінку розміром до 10 см. Також на голові під чубом ближче до середини голови було садно червоного кольору.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка пояснила суду, що вона проживає у будинку АДРЕСА_3 . У липні 2024 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 19:00 год. вона приїхала з роботи додому та почула через відкрите вікно з подвір`я дитячі розмови. Вона подумала, що це її син із друзями та визернула у вікно, проте побачила інших підлітків, які перебували поруч із припаркованим у дворі бусом. Свідок запитала у хлопців, що вони там роблять, на що потерпілий відповів їй, що нічого поганого вони не робили. Через деякий час вона почула істеричний крик дитини з подвір`я та знову подивилася через вікно і побачила, що потерпілий лежить на землі, інший підліток, у якого була загіпсована рука, пробігав повз нього. Біля потерпілого стояла жінка, якій свідок зробила зауваження. Чоловіка вона не бачила. Свідок наголосила, що коли жінка пішла, потерпілий запитав у неї як викликати поліцію та розповів, що на них з вікна кричала ця жінка та виражалася нецензурно, а потім ця жінка із чоловіком вийшли на подвір`я, в руках у жінки була палиця та вони цією палицею їх били. Особисто свідок не бачила хто саме наносив потерпілому удари, лише зі слів потерпілого їй відомо про нанесення йому тілесних ушкоджень. Свідок стверджує, що хлопчик тримався за голову та казав, що його вдарили по спині і по голові.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила суду, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 .. Поруч з будинком, де вони мешкають із чоловіком, стоїть їхній автобус, який постійно розбивають діти, через що в ньому вже немає ані фар, ані скла. За місяць до події вони викликали співробітників поліції, проте їм повідомили, що необхідно зробити відеофіксацію пошкодження їхнього автомобіля та надати відповідні докази. Свідок наголосила, що влітку 2024 року, точної дати не пам`ятає, вона побачила через вікно квартири підлітків біля автобуса та сказала їм відійти від автомобіля, но що підлітки їй відповіли у грубій формі. Після цього вони з чоловіком вийшли на подвір`я, у руках одного з хлопців вона побачила палицю. Один з хлопців був із загіпсованою рукою, якого її чоловік схопив, однак він вивернувся та у руках її чоловіка залишилася сумочка цього хлопця. Потім вони схопили потерпілого та почали з ним сваритися. З вікон почали кричати сусіди, та вони пішли з місця події. Свідок стверджувала, що вона не бачила, щоб її чоловік бив хлопчика. Також вказала, що вони з чоловіком перебували з різних сторін автобуса. Вони лише мали намір схопити підлітків та відвести їх до батьків, оскільки вважали, що вони наносять шкоду їхньому автомобілю.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів.

Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 128 п/п-С від 18.07.2024 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичного огляду дитини ОСОБА_7 , у нього маються: ділянки травматичного набряку м`яких тканин та синці на шиї та тулубі, які могли виникнути від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в термін, вказаний освідуваним. По ступнею тяжкості це ЛЕГКІ тілесні ушкодження до п.п. 2.3.2. 5, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (а.с. 111).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 15.08.2024 року з фото таблицею до нього, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_7 розказав та показав, яким чином 17.07.2024 року в період часу з 19:00 по 19:30 год. раніше не знайомий йому чоловік наніс йому тілесні ушкодження неподалік будинку № 35 по вул. Танкопія (нова назва Каденюка) у м. Харкові (а.с. 104-108).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 15.08.2024 року з фото таблицею до нього, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_16 розказав та показав, яким чином 17.07.2024 року в період часу з 19:00 по 19:30 год. раніше незнайомий йому чоловік наніс малолітньому потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження неподалік будинку № 35 по вул. Танкопія (нова назва Каденюка) у м. Харкові (а.с. 140-144).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.08.2024 року з фото таблицею до нього, в ході якого свідок ОСОБА_21 розказала та показала, яким чином 17.07.2024 року приблизно о 19:00 год. раніше не знайомий їй чоловік наніс малолітньому потерпілому тілесні ушкодження неподалік будинку № 37 по вул. Танкопія (нова назва Каденюка) у м. Харкові (а.с. 116-119).

Висновком експерта № 09/576-С/2024 від 27.08.2024 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 , 2012 року народження, (згідно з висновком фахівця № 128 п/п-С) мали місце: ділянки травматичного набряку м`яких тканин з синцями на голові; синці на шиї та тулубі. Ці пошкодження могли утворитися від ударної (ударно-сдавлючої) дії тупого твердого предмета(ів), і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета(ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим. Взаєморозташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким за умови доступності локалізації вищевказаних тілесних ушкоджень - дії травмуючого предмета. Вирішення питання про «самоспричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта. За ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. 5, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (а.с. 109-110).

Висновком експерта № 09/595-С/2024 від 28.08.2024 року відповідно до якого у ОСОБА_7 , 2012 року народження, (згідно з висновком фахівця № 128 п/п-С) мали місце: ділянки травматичного набряку м`яких тканин з синцями на голові; синці на шиї та тулубі. Ці пошкодження могли утворитися від ударної (ударно-сдавлючої) дії тупого твердого предмета(ів), і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета(ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим. Взаєморозташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким за умови доступності локалізації вищевказаних тілесних ушкоджень - дії травмуючого предмета. Вирішення питання про «самоспричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта. За ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. 5, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Показаням ОСОБА_21 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 23.08.2024 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_7 ділянки травматичного набряку м`яких тканин з синцем на голові та синці на тулубі (а.с. 147-148).

Фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 27.08.2024 року, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фото № 2 ОСОБА_4 , як чоловіка, який спричинив йому тілесні ушкодження 17.07.2024 року неподалік будинку АДРЕСА_3 (а.с. 112-114).

Фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2024 року, в ході якого свідок ОСОБА_24 впізнала на фото № 1 ОСОБА_4 , як чоловіка, який спричинив хлопцю тілесні ушкодження 17.07.2024 року неподалік будинку АДРЕСА_3 (а.с. 120-122).

Фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 11.09.2024 року, в ході якого свідок ОСОБА_25 впізнав на фото № 4 ОСОБА_4 , як чоловіка, який спричинив хлопцю тілесні ушкодження 17.07.2024 року неподалік будинку АДРЕСА_4 (а.с. 123-125).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.09.2024 року з фото таблицею до нього, в ході якого свідок ОСОБА_24 розказала та показала, яким чином 17.07.2024 року незнайомий їй чоловік наніс малолітньому потерпілому тілесні ушкодження неподалік будинку АДРЕСА_4 (а.с. 133-139).

Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 19.09.2024 року з фото таблицею до нього, в ході якого свідок ОСОБА_25 розказав та показав, яким чином 17.07.2024 року незнайомий їй чоловік наніс малолітньому потерпілому тілесні ушкодження неподалік будинку АДРЕСА_4 (а.с. 126-132).

Висновком експерта № 09/660-С/2024 від 24.09.2024, відповідно до якого у ОСОБА_7 , 2012 року народження, (згідно з висновком фахівця № 128 п/п-С) мали місце: ділянки травматичного набряку м`яких тканин з синцями на голові; синці на шиї та тулубі. Ці пошкодження могли утворитися від ударної (ударно-сдавлючої) дії тупого твердого предмета(ів), і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також кольором синців. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета(ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про конкретне знаряддя травми не представляється можливим. Взаєморозташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким за умови доступності локалізації вищевказаних тілесних ушкоджень - дії травмуючого предмета. Вирішення питання про «самоспричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта. За ступенем тяжкості синці викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. 5, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Показаня ОСОБА_25 та ОСОБА_24 , дані ними при проведенні слідчих експериментів від 19.09.2024 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_16 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 19.09.2024 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_7 синців на шиї та тулубі (а.с. 145-146).

У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає, що зазначені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, пенсіонер, одружений, має постійне місце проживання.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є проступком, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу винного, його ставлення до скоєного кримінального правоворушення, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.

Щодо відшкодування потерпілій стороні матеріальної шкоди в розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне.

Цивільний позов, заявлений законним представником потерпілого на суму 1500 грн. матеріальної шкоди, підтверджується наданими потерпілою стороною магнітно-резонансною томографією ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 22894 від 21.09.2024 року та копією фіскального чека від 21.09.2024 року про сплату вказаної суми ФОП ОСОБА_26 . Медичний центр (а.с. 39, 40).

В іншій цивільного позову про стягнення майнової шкоди належить відмовити, оскільки цивільним позивачем не надано належних і допустимих доказів на обґрунтування заявленої до стягнення суми в розмірі 8500 грн.

Щодо відшкодування потерпілій стороні моральної шкоди в сумі 150000 грн., суд зазначає наступне.

Зі змісту цивільного позову законного представника потерпілого вбачається, що протиправними діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_7 було завдано також моральну шкоду, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазначив у зв`язку з протиправною поведінкою дорослого чоловіка проти нього. На деякий час потерпілий втратив сон, був вимушений змінити звичайний спосіб життя, оскільки перестав виходити на прогулянки, побоюючись за своє життя та здоров`я, втратив соціальні зв`язки зі своїм другом ОСОБА_14 , яких з тих самих підстав перестав приїжджати до бабусі та ходити на сумісні прогулянки.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.п. 3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зазначені роз`яснення кореспондуються із ст.1187 ЦК України.

З урахуванням стану здоров`я потерпілого, скаргами на постійний головний біль, його переживань, характеру та обсягу страждань, їх тривалості/часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також приймаючи до уваги пасивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 з приводу добровільного відшкодування спричиненої ним шкоди, який протягом тривалого періоду часу жодних спроб для відшкодування заподіяної шкоди у добровільному порядку не вжив без будь-яких на те об`єктивних причин, суд, враховуючи вимоги виваженості, розумності і справедливості, вважає, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 15000,00 грн..

Судові витрати по справі відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального провапорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 , яка є законним представником ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , яка є законним представником ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1500 (одну тисячу п'ятсот) грн. матеріальної шкоди та 15000,00 (п'ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Немишлянський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1