н/п 1-кп/953/234/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за №0000343 від 11.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України.

Зі змісту зміненого обвинувального акту у кримінальному проваджені №0000343 від 11.04.2021 вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.04.2021 приблизно о 00.00 годин прийшов в ресторан «Мафія», розташований за адресою: м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 37, де знаходилась раніше йому знайома ОСОБА_7 , яка святкувала свій день народження в компанії своїх подруг, і після привітання приєднався до них та став вживати алкогольні напої на протязі тривалого часу.

Під час перебування у кафе ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, вів себе зухвало та своєю поведінкою заважав відвідувачам культурно відпочивати, а персоналу ресторану виконувати свої професійні обов`язки.

Під час відпочинку ОСОБА_6 побачив за сусіднім столиком відвідувачів ресторану ОСОБА_8 , та діючи з хуліганських мотивів, безпричинно затіяв з ними словесну сварку, при цьому не звертаючи уваги на зауваження останніх про припинення хуліганських дій.

ОСОБА_7 , будучі знайомою ОСОБА_6 , неодноразово намагалась його заспокоїти, а приблизно о 02 годині 50 хвилин стала намагатись вивести останнього з приміщення ресторану в результаті чого між ними виникла сварка, під час якої ОСОБА_6 ображав її нецензурною лайкою та намагався вдарити.

В цей час відвідувач ресторану ОСОБА_8 став робити ОСОБА_6 зауваження і просити припинити хуліганські дії, після чого ОСОБА_6 реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, діючи умисно, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок та існуючі в суспільстві загальновизнані правила поведінки і моральності, бажаючи протиставити себе суспільству, прагнучі самоутвердитись за рахунок приниження раніше йому незнайомих осіб, які перебували у вказаному громадському місці, висловлюючись ненормативною лексикою, бажаючи досягти бажаного для себе результату і свого злочинного задуму, розуміючи, що він чинить опір громадянину, який намагався припинити його хуліганські дії, наблизився до ОСОБА_8 , та проявляючи явну неповагу до суспільства, діючи нахабно, з особливою зухвалістю, зневажливо ставлячись до громадського порядку та існуючих у суспільстві правил поведінки і моральності, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, тим самим завдав ОСОБА_8 фізичного болю.

ОСОБА_8 бажаючи уникнути отримання тілесних ушкоджень, запобігаючи насильству у відношенні себе, захищаючись, діючи правомірно, відштовхнув ОСОБА_6 від себе.

Надалі, ОСОБА_6 продовжив свої зухвалі дії, які супроводжувались погрозливими викриками на адресу оточуючих із застосуванням ненормативної лексики, проявляючи явну неповагу до суспільства, дістав з карману сумки, яка висіла у нього через плече, заздалегідь заготовлений складний ніж, який був продемонстрований перебуваючим поряд особам.

Хуліганські дії ОСОБА_6 тривали не менше 10 хвилин, в результаті чого був порушений спокійний відпочинок громадян та нормальна діяльність цивільного закладу.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Крім того, 11.04.2021 приблизно о 03.03 годин ОСОБА_6 перебуваючи в ресторані «Мафія», який розташований за адресою: м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 37, після словесного конфлікту з ОСОБА_8 , який переріс у бійку, до якої також долучились ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, наніс:

- один удар колото-ріжучою частиною ножа по правій руці ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді садна, яке виникло від дії твердого предмету, що має загострений край та відноситься, згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-781/2021 від 12.05.2021, до категорії легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2.5, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995;

- один удар колото-ріжучою частиною ножа в передню частину лівого стегна ОСОБА_9 , пошкодивши при цьому верхній одяг та спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівого стегна в середній треті, які відносяться, згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-649/2021 від 14.05.2021, до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995;

- один удар колото-ріжучою частиною ножа в передню частину лівого стегна ОСОБА_10 , пошкодивши при цьому верхній одяг та спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівого стегна, яке відносяться, згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-648/2021 від 14.05.2021, до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується y вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисних легких тілесних ушкодженнях, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

03.11.2025 у судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_6 заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

У судовому засіданні захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суд від 24 травня 2018 року у справі №200/4664/14-к.

Частиною 1 ст.285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.7 ст.284 КПК України у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно із положеннями ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюється виключно судом.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч.1 ст.49 КК України диференційовані строки давності, а саме: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку у пункту 2 цієї частини; десять років у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Зупинення спливу строку давності у випадку ухилення особи від досудового слідства або суду є посткримінальною санкцією, заходом кримінально-правового характеру, покликаним забезпечувати здійснення кримінального переслідування і реалізацію кримінальної відповідальності.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Для застосування положень ч.2 ст. 49 КК у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення обвинуваченого від суду або слідства.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч.3 ст.49 КК України).

Тобто, скоєння впродовж строку давності нового кримінального проступку чи нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або менш суворі за видом заходи примусу, не впливає на перебіг диференційованих строків давності.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.02.2023 у справі № 735/1121/20.

Разом з цим, давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у ст.109-114-2, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частини першої ст.442 цього кодексу ( ч.5 ст.49 КК України).

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС від 2 липня 2019 року (справа №515/331/17, провадження № 51-27км19) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Тобто суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч.1 ст.49 КК України та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

У кримінальному провадженні, внесеному 11.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343 ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні 11.04.2021 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також у вчиненні 11.04.2021 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, тобто хуліганство, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Санкція ч.2 ст.125 КК України ( в редакції станом на 11.04.2021) передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. станом на 11.04.2021

Санкція ч.1 ст.296 КК України ( в редакції станом на 11.04.2021) передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. - станом на 11.04.2021

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0000343 від 11.04.2021 ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 25.01.2023 обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.08.2024 розшук ОСОБА_6 припинено, вказане кримінальне провадження відновлено. Зі змісту ухвали суду вбачається, що 09.08.2024 до суду з ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали по встановленню місця знаходження розшукуваного ОСОБА_11 , згідно з даними яких обвинувачений перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 25.12.2022.

Факт перебування ОСОБА_12 на військовій службі за мобілізацією з 25.12.2012 підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що на момент оголошення обвинуваченого в розшук він проходив військову службу за мобілізацією у Збройних Силах України, суд не вбачає підстав вважати, що ОСОБА_12 не з`являвся до суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

А отже, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення строків давності, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що по кримінальному провадженні за №0000343 від 11.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, станом на 03.11.2025 закінчилися строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності, передбачені ч.1 ст.49 КК України.

Крім того, при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням у справі «Грабчук проти України», відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується, а також рішенням у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», в якому зазначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення, термін позовної давності забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченої, що є недопустимим.

Така відмова може призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_6 впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.

А отже кримінальне провадження за №0000343 від 11.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладений в межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 15.04.2021 у справі №953/6908/21 провадження №1-кс/953/3621/21.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 7, 100, 284, 350, 369-372, 376, 395, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження №0000343 від 11.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речові докази після набрання ухвалою суду законної сили:

- розкладний ніж, вилучений у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події 11.04.2021 в період часу з 04.05 до 04.12, переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області - знищити.

- одяг ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: куртки, сорочки, футболки та штани, а також одяг ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: штани, передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, згідно квитанції 1292 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000343 - повернути власнику.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 15.04.2021 у справі №953/6908/21 провадження №1-кс/953/3621/21.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м.Харкова протягом 7-ми діб з моменту її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 12.11.2025.