У Х В А Л А

"17" жовтня 2025 р. Справа153/1684/25

Провадження1-кс/153/330/25-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 від 14 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України ОСОБА_4 ,

за участю: старшого слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 , прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України ОСОБА_4 . Клопотання мотивовано наступним: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець-помічник гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 , вчинив злочин за наступних обставин: Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.04.2024 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №107, призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони, ВОС-100915A/658 військової частини НОМЕР_1 . 24.02.2022 Указом Президента України від № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжується указами Президента України та діє по даний час. Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 , окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття. Крім цього, згідно до указаних вище положень захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Пунктами 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, стрілець-помічник гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: Солдат ОСОБА_4 в порушення ст.17, 65 Конституції України, ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, за відсутності поважних причин, маючи намір тимчасово ухилитися від військової служби, 02.09.2024 в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце несення служби місце тимчасової дислокації військової частини в районі в селі Терни Сумської області, самовільно покинув місце несення служби та попрямував до місця свого проживання, що по АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби, понад три доби, до 15.10.2025, поки не був затриманий працівниками правоохоронного органу. За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення ним військової частини не повідомляв та проводив час на власний розсуд. Таким чином, солдат ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення місця несення служби військовослужбовцем, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану. 15.10.2025 о 05 год. 54 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. 15.10.2025 о 21 год. 05 хв. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Вина підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину доводиться наступними матеріалами кримінального провадження: Повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 14.10.2025; Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; Актом службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_4 . З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Також було встановлено, що ОСОБА_4 на утриманні непрацездатних осіб немає, що є підставою вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування. Таким чином, такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, застава чи домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінального переслідування. У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

У судовому засіданні старший слідчий СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_10 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд застосувати до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без права внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказали, що підозрюваний має намір повернутися на військову службу.

Суд, перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000262, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, а саме: рапорт від 14.10.2025, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення від 14.10.2025, копію паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_4 , протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 15.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 15.10.2025, пояснення ОСОБА_4 від 15.10.2025, вимогу на ОСОБА_4 від 15.10.2025, довідку на ОСОБА_4 від 15.10.2025, протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 15.10.2025, протокол обшуку затриманої особи від 15.10.2025, доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою від 15.10.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність на ім`я ОСОБА_6 , повідомлення про підозру від 15.10.2025, Акт службового розслідування від 12.09.2024, витяг з наказу №11 від 31.05.2021, витяг із наказу №107 від 12.04.2024, постанову про визначення підслідності в умовах воєнного стану на підставі абз.14 ч.1 ст.615 КПК України від 14.10.2025, постанову про визначення (заміну) групи прокурорів від 14.10.2025, а також заслухавши думку прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, та думку підозрюваного та його захисника, суд приходить до наступних висновків:

Згідно із змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6)репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10)наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11)розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12)ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті взяття під варту.

Старшим слідчим надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч.5 ст.407 КК України, окрім того є військовослужбовцем.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про наявність обставин, передбачених ч.1 ст.194 та ч.8 ст.176 КПК України, які обумовлюють застосування такого запобіжного заходу по відношенню до ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є військовослужбовцем, що передбачає виключно можливість застосування тримання під вартою як виняткового запобіжного заходу згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України. Суд вважає, що існує обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити свою кримінальну діяльність та незаконно впливати на свідків.

Тому, суд вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Ззапобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому вони можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34 передбачає: Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжувати злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, є законодавчо обґрунтована необхідність задоволення клопотання та обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави.

Відповідно ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193-196, 309, 310, 335, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання сторони кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000262 старшого слідчого СВ ВП №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Житомир, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без права внесення застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 15 жовтня 2025 року.

Визначити датою закінчення строку дії даної ухвали 13 грудня 2025 року.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Ямпільський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий слідчий суддя ОСОБА_1