Справа № 453/1653/25
№ провадження 1-кс/453/421/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Стрийського району Львівської області клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУПН у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000253 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в:

29 вересня 2025 року слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУПН у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області з клопотанням, котре погоджене прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на: 7 сортиментів деревини породи Ялина (Смерека), по 5 метри кожен, із діаметрами: 19 см, 22 см, 22 см, 24 см, 19 см, 22 см, 23 см, 13 брусів довжиною по 5 метрів розміром 15 см х 15 см, що передані на відповідальне зберігання лісничому Лавочнянського лісництва, Славського ДЛГП Галсільліс» ОСОБА_5 ; бензопилу марки «Husqvarna», яка поміщена в камеру зберігання речових доказів ВнП №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000253 від 26.09.2025 року.

Перевіривши матеріали та зміст клопотання про арешт майна, слідчий суддя зазначає наступне.

Приписами ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями абз.1 ч.1 ст. 170 КПК України визначається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В силу ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі статтями 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати такі аспекти як: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані чинним КПК України.

Зокрема, подання клопотання про арешт майна має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст. 170 цього Кодексу.

Вимоги щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна передбачені у ст. 172 КПК України. Зокрема, частина 1 вказаної статті передбачає, що таке клопотання розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Пункт 25 ч.1 ст. 3 КПК України визначає, хто є учасниками кримінального провадження: сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, у тому числі викривач, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Як вбачається з матеріалів даного судового провадження, підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, нікому не оголошено.

За правилами частин 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вказана норма кримінального процесуального закону, котра визначає поняття третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є спеціальною нормою та підлягає обов`язковому застосуванню поряд з положеннями статей 170-172 КПК України.

Натомість, ані слідчий, ані прокурор, подаючи та погоджуючи дане клопотання про арешт майна, положень ст. 64-2 КПК України, котра у даному випадку є спеціальною нормою, не врахували, що має наслідком подання такого клопотання неуповноваженою особою.

Виходячи з наведених положень КПК України, слідчий суддя вважає, що очевидні власники зазначеного у клопотанні майна на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб, що обумовлено необхідністю звернення з подібним клопотанням про арешт майна не слідчим/дізнавачем, а прокурором, як того вимагають приписи ч.2 ст. 64-2 КПК України, вочевидь порушення чого повинно бути підставою для постановлення процесуального рішення, передбаченого ч.3 ст. 172 КПК України, щодо повернення прокурору матеріалів клопотання.

Отже, згідно з приписів ч.3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги наведене, прокурору необхідно усунути недоліки поданого клопотання про арешт майна, означені у мотивувальній частині цієї ухвали, та після цього прокурору слід безпосередньо подати його в Сколівський районний суд Львівської області, як суб`єкту звернення з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 100, 107, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчий слідчого відділення відділення поліції № 3 Стрийського РУП ГУПН у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000253 від 26.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,- повернути начальнику (прокурору) Сколівського відділу Стрийської окружної прокуратури та встановити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання, наведених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в силу приписів ч.2 ст. 172 КПК України, після спливу встановленого слідчим суддею строку та у разі не усунення недоліків клопотання про арешт майна, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню.

Копію ухвали слідчого судді скерувати Стрийській окружній прокуратурі для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя