Справа № 442/172/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/923/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.01.2025 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Трускавця Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 в, раніше судимої, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2024 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироками Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.11.2024 та 27.11.2024 і призначено остаточне покарання у виді 6 (шести) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього її майна.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2024, зарахувавши ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк її перебування під вартою в період з 20.09.2023 до 05.04.2024 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалено скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2024.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винним у тому, що вона, будучи раніше неодноразово судима, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 21.11.2024 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт та вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2024 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ст.70, 71 КК України, до покарання у виді 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та відносно якої 21.08.2024 прокурором Трускавецького відділу Дрогобицької окружної прокуратури скеровано до Трускавецького міського суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000085 від 06.08.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на шлях виправлення не стала, висновків для себе не зробила, протягом року після засудження вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

Так, ОСОБА_7 02.12.2024, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні закинутої нежитлової будівлі, що неподалік будинку №8 на вул. Ірини Вільде в м. Дрогобичі Львівської області, на землі знайшла прозорий зіп-пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору та, зрозумівши, що вона є наркотичним засобом, вирішила його придбати, шляхом привласнення знайденого, з метою власного вживання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_7 , всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, умисно, незаконно, достовірно знаючи, що це є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, вирішила її незаконно придбати, шляхом привласнення знайденого, і в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_7 поклала вказаний прозорий пакет із вмістом психотропної речовини, обіг якої заборонено, у праву бокову кишеню своєї куртки, вийшовши з приміщення закинутої будівлі, де зберігала до 14 год. 08 хв., тобто до моменту, коли її зупинили працівники поліції.

Так, під час проведення огляду місця події 02.12.2024 у період з 15 год. 00 хв по 15 год. 10 хв. неподалік будинку №8 на вул. Ірини Вільде в м. Дрогобичі Львівської області у ОСОБА_7 виявлено та вилучено прозорий зіп-пакет із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 1,4888 грам, яку остання діючи умисно, незаконно придбала та зберігала для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, без мети збуту, протягом року після засудження за статтею 309 КК України, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок в частині зарахування строку тримання під вартою в строк відбування покарання та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 оку та 27 листопада 2024 року і призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді шести років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього її майна.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на зарахування ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою в період з 20 вересня 2023 року до 05 квітня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, висновків суду про доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, прокурор покликається на те, що суд першої інстанції безпідставно повторно зарахував обвинуваченій ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20 вересня 2023 року по 05 квітня 2024 року, який вже був зарахований вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/8072/23 від 27 листопада 2024 року, де був застосований відповідний запобіжний захід. Зазначає, що повторне зарахування вищезазначеного строку призвело до неправомірного скорочення остаточного покарання, що є порушенням норм матеріального права. Крім того, звертає увагу, що судом неправильно зазначено у вироку про те, що ОСОБА_7 слід зарахувати попереднє ув`язнення до 05 квітня 2024 року, оскільки обвинувачена звільнена з ДУ «ЛУВП №19» 05 березня 2024 року у зв`язку із внесенням застави.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої та доводи її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

П.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд зобов`язаний постановити свій вирок у разі повного або часткового скасування вироку суду першої інстанції лише у випадках, передбачених ч.1 ст. 420 КПК України.

В інших випадках рішення про зміну вироку суду першої інстанції, у тому числі в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, може бути постановлено у формі ухвали.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 359/2693/23.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції невірно зарахував строк тримання під вартою в строк відбування покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, керуючись положеннями ч.1 ст. 71 КК України, визначив обвинуваченій ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироками Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 листопада 2024 року та від 27 листопада 2024 року до покарання, призначеного за новий злочин, у зв`язку з чим, останній було призначено покарання у виді шести років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього її майна.

Початком строку відбування покарання визначено дату затримання ОСОБА_7 у порядку виконання вироку від 27 листопада 2024 року.

Крім цього, у строк відбуття покарання зараховано період перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою з 20 вересня 2023 року по 05 квітня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

При цьому, у даному кримінальному провадженні за ч.2 ст. 309 КК України відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.

Водночас, ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2023 року у справі № 442/8072/23 відносно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, який неодноразово продовжувався, зокрема, ухвалою слідчого судді від 06 лютого 2024 року.

В подальшому, ОСОБА_7 була звільнена з-під варти 05 березня 2024 року після внесення застави.

Окрім того, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 листопада 2024 року у справі № 442/8072/23 у строк основного покарання, призначеного ОСОБА_7 , було зараховано перебування під вартою з 20 вересня 2023 року (відповідно до ухвали слідчого судді від 20 вересня 2023 року) до 05 березня 2024 року (дати внесення застави та звільнення з ДУ «ЛУВП № 19») з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України.

Відтак, строк тримання ОСОБА_7 під вартою у період з 20 вересня 2023 року по 05 березня 2024 року вже був зарахований у строк покарання вироком від 27 листопада 2024 року у справі № 442/8072/23 (кримінальне провадження № 0000522), в межах якої цей запобіжний захід і був обраний.

Однак, суд першої інстанції, всупереч наведеним вимогам кримінального закону, безпідставно повторно зарахував обвинуваченій ОСОБА_7 у строк остаточного покарання періоду перебування під вартою з 20 вересня 2023 року по 05 квітня 2024 року в іншому кримінальному провадженні, який вже був зарахований у вироку від 27 листопада 2024 року.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни вироку в частині зарахування тримання під вартою в строк відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 січня 2025 року в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на зарахування ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою в період з 20 вересня 2023 року до 05 квітня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4