Справа № 496/1050/26
Провадження № 1-кс/496/196/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000007 від 08.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що Слідчим відділенням Відділення поліції № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 08.01.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2026 року до ЧЧ ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , 1986 року народження, про те, що невстановлений водій, керуючи автомобілем марки «Hyundai», р/н НОМЕР_1 , приблизно біля 15:30 годин, рухаючись зі сторони СП «2 стовпи» в бік поселення Котовського міста Одеса, будучи неуважним, здійснив наїзд на останнього, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелом кубоподібної кістки лівої стопи. Так, 30.01.2026 року в ході проведення огляду за адресою: місто Одеса, вулиця Рішельєвська, 8, виявлено та вилучено транспортний засіб, на якому мається пошкодження механічного характеру та слідова інформація, що має значення для вказаного кримінального провадження: автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2020 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_6 та користувачем якого є ОСОБА_7 . 30.01.2026 року постановою слідчого вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом, тому виникла необхідність у збереженні майна шляхом накладення арешту, з метою подальшого призначення і проведення судових експертиз. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження тощо. Враховуючи необхідність проведення досліджень та експертиз, що має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні з метою схоронності виявленого та вилученого в ході огляду транспортного засобу, який може мати значення по даному кримінальному провадженню, виявлення, фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та відносяться до обставин, що підлягають доказуванню по кримінальному провадженню, які можуть мати значення для об`єктивного, всебічного і повного розслідування кримінального провадження, слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині клопотання слідчий вказав, що просить розглянути клопотання без їх участі.

Користувач транспортного засобу ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, заяв та клопотань від неї не надходило.

Неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7 ч.2 ст. 131 КПК України.

Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч.ч.2,3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів, в тому числі для подальшого призначення і проведення судових експертиз.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2020 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_6 .

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 30.01.2026 року, вказаний в клопотанні про арешт майна транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000007 від 08.01.2026 року.

Аналіз клопотання про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріалів кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб відповідає вимогам закону.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.ст. 132, 173 КПК України, підстави для задоволення клопотання.

Майно, яке відповідає визначеним у ч.ч.2,3 ст. 170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює та звертає увагу власника майна, що відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000007 від 08.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження, на тимчасово вилучене 30.01.2026 року майно, в ході проведення огляду за адресою: місто Одеса, вулиця Рішельєвська, 8 - автомобіль «Hyundai Tucson», р.н. НОМЕР_1 , білого кольору, 2020 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , є ОСОБА_6 та користувачем якого є ОСОБА_7 .

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1