Справа №639/517/21
Провадження №1-кп/639/54/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 30.09.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001181 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , 2014 р.н., ОСОБА_7 , 2010 р.н., військовослужбовця, який має військове звання «підполковник», перебуваючого на посаді начальника відділу персоналу штабу військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час судового засідання захисник ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України та закриття кримінального провадження, мотивуючи тим, що з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минули строки давності.

Обвинувачений ОСОБА_4 також в судовому засіданні підтвердив суду, що розуміє суть обвинувачення, наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 49 КК України, тобто йому відомо, що дані обставини не є реабілітуючими та згоден із зазначеними наслідками.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Суд, заслухавши думку учасників процессу, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Судовим розглядом встановлено, що з 29.01.2021 року в провадження судді Новобаварського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 30.09.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001181 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2022 було задоволено клопотання прокурора та зупинено судове провадження у вищевказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з призовом ОСОБА_4 для проходження військової служби під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 .

Надалі ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 05.12.2025 року за клопотанням обвинуваченого було поновлено судове провадження по даному кримінальному провадженню та призначено судове засідання для продовження судового розгляду, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 виявив бажання продовжити розгляд справи і брати участь в судовому розгляді.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, і проходячи її на посаді начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 1, 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України умисно вчинив корупційний злочин, за наступних обставин.

Так, 20.10.2017 між Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено контракт про проходження останнім військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу (далі - Контракт). Контракт є строковим та укладався відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін на 3 роки, тобто термін дії контракту закінчується 20.10.2020. Відповідно до п. 4 Контракту визначено, що сторони зобов`язуються не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку контракту повідомити одна одну про бажання або небажання укладати новий контракт чи відмову в його укладанні із зазначенням причин, передбачених нормативно-правовими актами.

02.09.2020 року перед тим як піти у відпустку, ОСОБА_9 повідомив свого безпосереднього керівника - командира роти зв`язку військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_10 про бажання проходити подальшу військову службу в рядах Збройних Сил України на посаді механіка відділення спеціального зв`язку взводу зв`язку роти зв`язку військової частини НОМЕР_2 та написав відповідний рапорт на командира військової частини.

Після закінчення відпустки, вже 25.09.2020 ОСОБА_10 під час зустрічі пояснив ОСОБА_9 , що він не бажає, щоб останній в подальшому проходив військову службу під його керівництвом, та повідомив, що ОСОБА_9 може звернутись до начальника відділення персоналу та стройового - заступнику начальника штабу майора ОСОБА_4 , щоб останній перевів до іншого підрозділу військової частини НОМЕР_2 та укладав новий Контракт.

29.09.2020 ОСОБА_9 прибув до службового кабінету начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу майора ОСОБА_4 №6, що розташований на першому поверсі учбового корпусу будівлі №60 військового містечка № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), з метою спілкування стосовно можливого подальшого проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 , тобто укладання нового Контракту. Під час спілкування з ОСОБА_4 , останній діючи умисно, будучи військовою посадовою особою, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди, суб`єктивно розуміючи значущість займаної ним посади, звання та можливості, обумовлені наданою йому владою та службовим становищем, вагомість займаної посади у сприйнятті ОСОБА_9 та переконаність у тому, що його мета буде досягнута завдяки можливостям посади, яку він обіймає, повідомив ОСОБА_9 , що вирішення вказаного питання перебуває в його компетенції та у разі надання йому неправомірної вигоди у вигляді цінного подарунка, а саме: ігрової консолі, останній зробить усе дія того щоб з ОСОБА_9 було продовжено строк контракту про проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 , а також переведено на посаду до відділення персоналу та стройового військової частини НОМЕР_2 , саме під безпосереднє керівництво ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_4 було поставлена умова, відповідно до якої ОСОБА_9 повинен надати йому неправомірну вигоду у вигляді ігрової консолі до 30.09.2020.

01.10.2020 ОСОБА_9 знову прибув до службового кабінету начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу майора ОСОБА_4 №6, що розташований на першому поверсі учбового корпусу будівлі №60 військового містечка № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), та пояснив, що не встиг придбати та передати йому ігрову консоль, оскільки шукав грошові кошти на придбання. Під час спілкування ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_9 , що він спілкувався з командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_8 та останній з особистих причин не хоче укладати новий Контракт про проходження військової служби саме в військовій частині НОМЕР_2 , тому він не може допомогти в продовженні проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_2 .

Водночас, ОСОБА_4 усвідомлюючи значущість сприйняття з боку ОСОБА_9 посади, яку він обіймає, а саме: посаду начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу військової частини НОМЕР_2 , його військовий досвід та авторитет, пояснив, що у разі надання йому неправомірної вигоди в розмірі 15 000 грн., він використовуючи свої особисті зв`язки із іншими військовими посадовими особами Збройних Сил України на території Харківського гарнізону, може власним авторитетом вплинути на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 на адресу якого буде направлена позитивна характеристика та особова справа військовослужбовця ОСОБА_9 , для постановки на військовий облік, укладання нового Контракту та подальшого направлення на проходження військової служби в Збройних Силах України у 54 ОМБР військової частини НОМЕР_4 , яка фактично дислокується в АДРЕСА_4 та періодично вибуває до тимчасового місця дислокації на бойове злагодження до АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 створив умови, при яких ОСОБА_9 вимушений був погодитись на передачу ОСОБА_4 неправомірної вигоди за здійсненням ним впливу на військових посадових осіб Збройних Сил України з метою подальшого укладення нового контракту та проходження військової служби.

Отже, ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. ст. 1, 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, займаючи посаду начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу, перебуваючи в своєму службовому кабінеті №6, що розташований на першому поверсі учбового корпусу будівлі №60 військового містечка № НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, не відмовившись від превалювання приватного інтересу, 06.10.2020 о 19 год. 19 хв. вирішив вступити у позаслужбові відносини з ОСОБА_9 для одержання від нього для себе неправомірної вигоди за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 , до кола повноважень якого входить укладання контракту з особами, які бажають проходити військову службу за контрактом. Після чого, ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів, передав майору ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у розмірі 15000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Згідно ст. 44 КК України та ч.1 ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Ст. 49 КК України регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України (в діючій на теперішній час редакції та на момент вчинення кримінального правопорушення), згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено максимальне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, тому особи, які їх вчинили, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України (в діючій на теперішній час редакції та на момент вчинення кримінального правопорушення), звільняються від кримінальної відповідальності по закінченню 5 (п`яти) років з моменту їх вчинення.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України було вчинено, тобто згідно обвинувального акту 06.10.2020 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, з часу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, пройшло більше 5 (п`яти) років.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.

Так, за даними УІАП ГУНП в Харківській області від 08.12.2025 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в межах строків давності не притягувався.

Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2022 було зупинено судове провадження у вищевказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з призовом ОСОБА_4 для проходження військової служби під час мобілізації у в/ч НОМЕР_1 .

Надалі ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 05.12.2025 року за клопотанням обвинуваченого було поновлено судове провадження по даному кримінальному провадженню та призначено судове засідання для продовження судового розгляду, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 виявив бажання продовжити розгляд справи і брати участь в судовому розгляді.

Таким чином, строк з 20.09.2022 по 05.12.2025 включається до строку перебігу давності, оскільки кримінальне провадження зупинялось у зв`язку із проходженням обвинуваченими військової служби, про що було відомо суду.

З огляду на викладене, судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбаченого ч. 2 ст. 49 КК України, оскільки матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_4 ухилявся від суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні суд роз`яснив ОСОБА_4 підстави та наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності до винесення остаточного рішення по справі буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частини 1 статті 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціалістів, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави - документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Разом з цим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів ч. 2 ст. 122, ст.124 КПК України витрати на проведення судових експертиз необхідно віднести на рахунок держави.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України скасувавши арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді згідно вимог ч. 4 ст. 174, п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно скасувати запобіжний захід у вигляді застави, оскільки в подальшому застосуванні цього запобіжного заходу відпала потреба.

Керуючись п. 3 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст. 284, 288, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 369-2 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001181 від 30.09.2020 року - закрити.

Скасувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, який було застосовано на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 у справі № 953/16256/20.

Заставу у розмірі 126 120 (сто двадцять шість тисяч сто двадцять) гривень, які знаходяться на розрахунковому рахунку ТУ ДСА України в Харківській області відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року, після набрання ухвали законної сили - повернути ОСОБА_4 .

Зобов`язати уповноважені органи ГУ ДМС у Харківській області повернути ОСОБА_4 його паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

Скасувати арешт з майна, накладеного ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08.10.2020 року, яке було вилучено 06.10.2020 року в ході огляду службового кабінету ОСОБА_4 , розташованого за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, буд. 54.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- аркуш паперу для нотатків синього кольору, картки пам`яті з інвентарними номерами 2227, 2216, 2217, 2228, 2229, 2252, 2253, 2254, конверт, згорнутий аркушем паперу, аркуш паперу з нотатками, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати там же (к/п том №1 а.с. 89-90, том №2 а.с. 72-82, 116-118);

- грошові кошти у розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) гривень, які зберігаються в банківській установі повернути ОСОБА_9 як законному власнику (к/п том №2 а.с. 116-118);

- грошові кошти у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень та 200 (двісті) доларів США, які зберігаються в банківській установі повернути ОСОБА_4 як законному власнику (к/п том №2 а.с. 116-118);

- мобільний телефон Samsung моделі Galaxy A-7, блокнот із чорновими записами, мобільний телефон Samsung моделі Galaxy S-10, які зберігаються в камері схову речових доказів СУ ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_4 як законному власнику (к/п том №2 а.с. 116-118).

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у загальній сумі 15691 (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) грн. 20 коп. - віднести на рахунок держави (к/п том №2 а.с.145, 156, 186).

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1