справа № 619/5833/23
провадження № 1-кп/619/99/25
ВИРОК

іменем України

22 вересня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 01.06.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тинне, Сарненського району, Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично прожиаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, із 05.30 години 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено та який триває до теперішнього часу.

Збройна агресія РФ продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

З 29.03.2022 по 11.09.2022 с. Макарове та с. Турово Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області були тимчасово окуповані збройними формуваннями Російської Федерації.

ОСОБА_4 , у період часу 29.03.2022 року по 11.03.2022 року, у період тимчасової окупації с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, тобто під час перебування збройних формувань країни-агресора на території України, а саме в с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_4 неодноразово здійснював передачу матеріальних ресурсів (одягу, продуктів харчування, запчастин до автомобільного транспорту, бензину), з метою отримання преференції від представників збройних формувань РФ для подальшого тривалого та безперешкодного проживання на території с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, а також вільного пересування, для створення уявлення про легітимність дій представників Збройних Сил РФ, надання видимості законності вторгнення та окупації підрозділами Збройних Сил РФ території України, а саме с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, усвідомлюючи явну протиправність власних дій, налагодив спілкування з представниками Збройних Сил РФ та отримав від останніх засоби існування, в тому числі цигарки та алкогольні напої, в обмін на цінну інформацію, а саме інформацію щодо місцевого населення, військовослужбовців, представників територіальної оборони, учасників бойових дій, які на той період часу перебували на території с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області.

Разом з тим, ОСОБА_4 намагався залучити для такої противоправної діяльності мешканців с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, неодноразово під час розмови з мешканцями зазначених сіл закликав останніх до співпраці з представниками Збройних Сил країни-агресора з метою забезпечення власної безпеки, вільного пересування по с. Макарове та с. Турове, а також отримання всіх необхідних умов проживання та необхідних для життя речей.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України, у вчиненні умисних дій, спрямованих на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, створениим на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав та пояснив, що за період окупації с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ в період з 29.03.2022 по 11.09.2022 від допомагав військовим рф одягом, продуктами харчування, запчастинами до автотранспорту, бензином, за що отримував від військових рф засоби існування, в тому числі цигарки та алкогольні напої, в обмін на цінну інформацію, а саме інформацію щодо місцевого населення, військовослужбовців, представників територіальної оборони, учасників бойових дій, які на той період часу перебували на території с. Макарове та с. Турове Золочівської ОТГ Богодухівського району Харківської області, закликав мешканців зазначених сіл до співпраці з представниками Збройних Сил країни-агресора з метою забезпечення власної безпеки, вільного пересування.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 надав свідчення про те, що під час окупації він знаходився в с.Макарове Золочівської ОТГ, практично з дому не виходив, ОСОБА_4 допомагав військовим рф продуктами харчування, запчастинами на автомобілі, одягом, чув про це від мешканців села після деокупації.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 надав свідчення про те, що під час окупації він знаходився в с.Макарове Золочівської ОТГ, ОСОБА_4 допомагав військовим рф одягом, продуктами харчування, запчастинами для автомобілів.

ОСОБА_4 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у скоєному правоворушенні.

22.09.2025 року між прокурором Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а також сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 111-1 КК України та дійшли згоди призначити йому покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, а саме: у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаної з ремонтом автомобілів на строк десяти років та з конфіскацією майна

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні також просить затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, і призначити узгоджену у ній міру покарання, при цьому, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, у обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати узяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що угода була укладена добровільно обвинуваченим, у її присутності, із дотриманням вимог КПК України, просила затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки її умови не суперечать нормам законодавства.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, узгоджені вид та розмір покарання, цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, а також тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як умисні дій, спрямовані на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, створених на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та впливають на прийнятя рішення про можливість укладення угоди про визнання винуватості та обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченого, а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд вважає за можливе за це кримінальне правопорушення призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаної з ремонтом автомобілів на строк десяти років та з конфіскацією майна.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України - умисні дії, спрямовані на передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням, створених на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб.

Строк призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з дня ухвалення вироку, зарахувавши йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме з моменту його фактичного затримання з 13.09.2023 по 22.09.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 судом призначено покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально, тому до набрання вироком законної сили стосовно нього необхідно залишити без змін раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.09.2025 між прокурором Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 01.06.2023, за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 111-1 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаної з ремонтом автомобілів на строк десять років та з конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 13.09.2023, зарахувавши у строк відбування покарання період тримання під вартою з 13.09.2023 по 22.09.2025.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої статтею 389-1 КК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили післяухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1