Справа № 211/6537/25
Провадження № 1-кс/211/1785/25
У Х В А Л А

іменем України

про арешт майна

15 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривого Рогу клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000014 від 30.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Звертаючись із даним клопотанням, прокурор Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 зазначає, що Криворізькою східною окружною прокуратурою Дніпропетровської області здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за №0000014 від 30.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що протягом тривалого часу ОСОБА_4 , маючи необхідні зв`язки із службовими особами ТСЦ МВС, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи обізнаним в питаннях порядку приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, з метою особистого збагачення, вирішив систематично одержувати неправомірну вигоду від мешканців міста Дніпра Дніпропетровської області за позитивне складання практичних іспитів з навичок керування транспортним засобом, необхідного для отримання посвідчення водія, для чого вчинив ряд протизаконних дій.

02.10.2025 о 08-26 год. в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено мобільні телефони: Galaxy A56 5G IMEI НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та Galaxy А51 ІМЕІ 1- НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 15000 гривень, купюрами по 1000 гривень кожна, які є предметом неправомірної вигоди; грошові кошти у сумі 1400 доларів США, 17600 гривень; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на автомобіль НОМЕР_7 .

02.10.2025 вищевказані предмети постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_5 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000014 від 30.01.2025 року.

У зв`язку з цим прокурор зазначає, що арешт вказаного майна, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов?язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також використання вказаного майна в якості речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні клопотання.

ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву, в якій просили провести розгляд даного клопотання без їх участі, проти накладення арешту на грошові кошти в сумі 15000 грн. не заперечують, а стосовно іншого майна заперечують, оскільки вважають, що зазначене майно не має ніякого значення для даного кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 30.01.2025 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч.3 ст.369-2 КК України.

Старшим групи слідчих відповідно до постанови від 18.06.2025 визначено слідчог СВ СП №1 КРУП ГУНП і Дніпропетровській області ОСОБА_7 .

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїстатті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другоїстатті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1ст. 98 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

02.10.2025 постановою старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_5 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000014 від 30.01.2025 року: мобільні телефони: Galaxy A56 5G IMEI НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та Galaxy А51 ІМЕІ 1- НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 15000 гривень, купюрами по 1000 гривень кожна, які є предметом неправомірної вигоди; грошові кошти у сумі 1400 доларів США, 17600 гривень; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на автомобіль НОМЕР_7 .

Згідно зі ст. 171 КПК України, законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити наступне: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження у відповідності до положень ст. 170 та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майна; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного з одержання неправомірної вигоди, суд не бере до уваги доводи захисника стосовно не накладення арешту на мобільний телефон, грошові кошти та банківську картку, тому що дані предмети могли бути використані як знаряддя злочину або містити відомості, що можуть бути використані як доказова база у даному кримінальному провадженні.

Крім того, стороною захисту не надо жодних підтверджуючих документів, що грошові кошти у сумі 1400 доларів США, 17600 гривень є власністю підозрюваного або інших осіб і не використовувалися при вчиненні злочину.

Доказів того, що мобільні телефони були оглянуті та на них не виявлено інфомації, що стосується цього кримінального провадження суду також надано не було.

Відтак слідчий суддя погоджується, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, а саме: мобільні телефони: Galaxy A56 5G IMEI НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та Galaxy А51 ІМЕІ 1- НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 15000 гривень, купюрами по 1000 гривень кожна, які є предметом неправомірної вигоди; грошові кошти у сумі 1400 доларів США, 17600 гривень; банківська картка АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та на нього необхідно накласти арешт.

Однак, в задоволенні вимоги стосовно накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на автомобіль НОМЕР_7 , суд вважає за доцільне відмовити, оскільки з матеріалів справи не вбачається та не доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно та його можливу причетність до кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Арешт тимчасово вилученого майна полягає в забороні володіти, користуватися та розпоряджатися ним володільцю та власнику.

Метою накладення арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000014 від 30.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - задоволити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 02.10.2025 майно, а саме:

- мобільні телефони: Galaxy A56 5G IMEI НОМЕР_1 ІМЕІ 2 НОМЕР_2 та Galaxy А51 ІМЕІ 1- НОМЕР_3 , ІМЕІ 2 НОМЕР_4 ;

- грошові кошти у сумі 15000 гривень, купюрами по 1000 гривень;

- грошові кошти у сумі 1400 доларів США та 17600 гривень;

- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 .

У накладанні арещту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на автомобіль НОМЕР_7 - відмовити.

Питання щодо місцезнаходження та зберігання вказаного майна до остаточного прийняття рішення у даному кримінальному провадженню залишити на вирішення органу досудового розслідування з урахуванням вимог постанови КМУ №1104 від 19 грудня 2012 року "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України", якою затверджено "Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження".

Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 на автомобіль НОМЕР_7 повернути його власнику.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно із частинами 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1