ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1575/25

Провадження № 1-кп/568/127/25

"29" жовтня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радивилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 25.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копані, Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та осіб непрацездатного віку, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період в/ч НОМЕР_1 , раніше судимого 01.10.2025р. Радивилівським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 289 КК України до обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних сил України, що перебуває у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , 25.07.2025 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи поруч із службовим автомобілем марки Reno Daster, н.з. НОМЕР_2 на синьому фоні, який знаходився на узбіччі дороги по вулиці Садова, с. Гайки-Ситенські, Крупецької територіальної громади, Дубенського району Рівненської області, поблизу будинку 7, з метою не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП як водія автомобіля марки «Мазда 6», д.н.з. НОМЕР_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 369 КК України, під час спілкування з поліцейськими, здійснив пропозицію неправомірної вигоди та надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 3 000,00 грн. поліцейським громади сектору взаємодії з громадами відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітанові поліції ОСОБА_5 та капітанові поліції ОСОБА_6 , поклавши вище вказані грошові кошти на килимок переднього пасажирського сидіння службового автомобіля Reno Daster, н.з. НОМЕР_2 . Від прийняття пропозиції та отримання неправомірної вигоди вищевказані працівники поліції відмовилися та викликали на місце події слідчо-оперативну групу відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно 25.07.2025 року близько 15 год. 30 хв., маючи на меті уникнути складання патрульними протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130 КУпАП, запропонував поліцейським грошову винагороду, від якої останні відмовилися, однак він надав таку винагороду, залишивши гроші в салоні службової машини. У скоєному кається та просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючих його особу і речових доказів.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не значиться, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, суд вважає доцільним і можливим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу, бо вважає це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.

Водночас судом установлено, що вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.10.2025 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням та визначено іспитовий строк 1 (один) рік.

Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст.369 КК України ОСОБА_4 вчинив 25.07.2025 року, тобто до ухвалення вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.10.2025 року.

Відповідно до ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, водночас ч. 1 ст. 70 КК України передбачає, що при сукупності злочинів суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, відповідно до правового висновку, який викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17, щодо застосування положень ч. 4ст.70 КК України: якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Обставин зміни вироку Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.10.2025р. не встановлено.

Таким чином, підстав для застосування ч. 4 ст. 70 КК України, з огляду на наявну правовому позицію об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 судом не встановлено, покарання призначені даним вироком та вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.10.2025 року не підлягають поглиненню, частковому чи повному складенню, а кожен вирок слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання не вбачається.

Відповідно до ст. 124 КПК України витрати на експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 01.10.2025 року, за яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років обмеження волі, від відбування якого він звільнений на підставі ст.75 КК України з випробуванням строком на один рік, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речові докази:

-оптичний диск DVD-R на якому наявні відео файли з відеозаписами із відеореєстратора службового автомобіля марки Reno Daster, н.з. НОМЕР_2 та нагрудної камери, яку використовували ПОГ ОСОБА_5 та ПОГ ОСОБА_6 під час виконання службових обов`язків 25.07.2025р., який знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах справи;

-грошові кошти в сумі 3 000,00 грн., а саме: 15 (п`ятнадцять) купюр номіналом 200 грн. кожна, із серійними номерами: ВИ6805058; ГЖ4776734; ЄИ6091867; ЄЗ4250801; ЕВ8181871; ЄИ8683953; УЗ4418988; ЕИ7416557; ЄБ3299465; КМ4434043; ГИ1758524; АП9304860; ЄЕ7873735; ЕГ4446420; ЕВ4834223, поміщені до спеціального пакету Національної поліції України №КІV2107322 та зберігаються у сховищі Північно-Західного регіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» - конфіскувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.07.2025р. (справа №568/1190/25), на грошові кошти в сумі 3 000,00 грн., а саме: 15 (п`ятнадцять) купюр номіналом 200 грн. кожна, із серійними номерами: ВИ6805058; ГЖ4776734; ЄИ6091867; ЄЗ4250801; ЕВ8181871; ЄИ8683953; УЗ4418988; ЕИ7416557; ЄБ3299465; КМ4434043; ГИ1758524; АП9304860; ЄЕ7873735; ЕГ4446420; ЕВ4834223 скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

В іншій частині, відповідно до ст. 395 КПК України, вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1