Справа № 346/3234/25
Провадження № 1-в/346/260/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 і представник колонії ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; без громадянства; місце народження м. Шимкент, Республіка Казахстан, місце проживання: АДРЕСА_1 ),

по кримінальному провадженню № 0000709, в якому ОСОБА_4 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2024 року, який набрав законної сили 25 березня 2024 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 152 КК України, за який призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

в с т а н о в и в:

Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 , звернувся до суду із вказаним поданням, до якого додав матеріали особової справи засудженого (а.с.1-38 судова справа, а.с.1-89 особова справа).

Позиції учасників провадження.

Позиція засудженого. Відмовився висловлюватись з приводу звільнення, вказав, що не є громадянином України та не обізнаний щодо свого місцезнаходження після звільнення.

Аргументи представника колонії та прокурора. Просили відмовити у задоволенні клопотання.

Оцінка суду.

Частина 2 статті 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

Разом з цим, частиною 1 статті 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Але частиною 2 і пунктом 1 частини 3 статті 81 КК України уточнюється, що умовно-дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також за умови, що засуджений фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 жовтня 2020 року, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та 3 ст.186 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі (а.с. 14-18, частини І особової справи засудженого).

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 11 січня 2024 року, який набрав законної сили 25 березня 2024 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 152 КК України, за який призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки (а.с.24-29, 30 частини І особової справи засудженого).

При цьому строк відбування покарання, правильно рахується колонією, зокрема з 18 травня 2023 року (а.с.1 судової справи).

І наразі, засуджений ОСОБА_4 продовжує відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 152 КК України та з урахуванням змісту зазначеного вироку, покарання було призначено засудженому за вчинення ним умисного нетяжкого злочину, яким є злочин, передбачений частиною 1 статті 152 КК України.

Тому суд погоджується з учасниками провадження у тому, що засудженим доведено, що станом на дату розгляду подання судом, він дійсно фактично відбув вже більше ніж половину строку покарання, призначеного йому судом за умисний нетяжкий злочин.

Як вже вказувалось судом вище, умовно-дострокове звільнення може бути застосоване виключно, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Через, що суд враховує і положення частини 1 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд відзначає, що з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

І тому суд відзначає наступне:

- заявою від 16.05.2024 року ОСОБА_4 просив дозволу залучити його до участі у програмі диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення» (а.с. 54 частина 2 особової справи засудженого).

- опитувальним листом від 06.06.2024 року щодо можливості застосування статті 101 КВК України до засудженого ОСОБА_4 встановлено, що останній не заслуговує на застосування вищезазначеної статті (а.с. 57 частина 2 особової справи засудженого);

- опитувальним листом від 19.09.2024 року щодо можливості застосування статті 81 КК України до засудженого ОСОБА_4 встановлено, що останній не заслуговує на застосування вищезазначеної статті 81 КК (а.с. 63 частина 2 особової справи засудженого), що також підтверджується випискою з протоколу № 12 від 06 червня 2024 року (а.с. 62 частина 2 особової справи засудженого);

- висновком щодо ступеня виправлення засудженого, комісія колонія дійшла одноголосного рішення про те, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, набрав 48 бали (а.с.67-69 частина 2 особової справи засудженого);

- випискою із наказу від 02 квітня 2025 року встановлено, що ОСОБА_4 оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки. Встановлених Кримінально-виконавчим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці у І кварталі 2025 року (а.с. 72 частина 2 особової справи засудженого);

- довідкою № 218 про праце використання засудженого ОСОБА_4 встановлено, що останній з травня 2024 року по квітень 2025 року не був працевлаштований (а.с. 84 частина 2 особової справи засудженого).

- випискою з протоколу № 12 від 05 червня 2025 року встановлено, що ОСОБА_4 , довів своє виправлення, однак йому відмовлено в направленні матеріалів до суду (а.с. 87 частина 2 особової справи засудженого).

- висновком щодо ступеня виправлення засудженого, комісія колонія дійшла одноголосного рішення про те, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, набрав 41 бали (а.с.31-33 судової справи);

- довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 від 09 грудня 2025 року встановлено, що останньому оголошене заохочення у вигляді подяки 02 квітня 2025 року та дисциплінарне стягнення від 16 вересня 2025 року у вигляді попередження за порушення правил користування планшетним пристроєм (а.с. 36 судової справи);

- довідкою № 524 про працевикористання засудженого встановлено, що ОСОБА_4 з травня 2024 року по жовтень 2025 року не був працевлаштований (а.с. 36 судової справи);

- довідкою від 05 грудня 2025 року встановлено, що у ОСОБА_4 є заборгованість згідно постанови № 74890884 від 16.06.2025 року у розмірі 29276 гривень 12 копійок (а.с. 37 судової справи)

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих йому колонією доказів, у їх сукупності, суд констатує, що перед судом не доведено те, що засуджений дійсно вже повністю пройшов процес позитивних змін і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд зазначає, що відбуття передбаченої законом частини покарання, наявність 1 подяки, не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування судом статті 81 КК України, оскільки це, а також усі обставини викладені судом вище прямо вказують на те, що засуджений тільки став на шлях виправлення, а не довів своє виправлення, але тільки останнє є єдиною підставою для застосування судом умовно-достроково звільнення засудженого.

Тому, клопотання не підлягає задоволенню.

Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено із затримкою 22.12.2025, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці у період складання повного тексту.

Головуючий суддя : ОСОБА_1