Справа № 461/7093/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2421/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . підозрюваної за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з утриманням у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Строк дії ухвали становить 60 днів, тобто до 26.10.2025 включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою її проживання із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, чи альтернативно (з огляду на неповнолітній вік підозрюваної) передати її під нагляд законного представника та/або служби у справах дітей з покладенням відповідних обов`язків контролю; або ж постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на відсутність індивідуалізованого доведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема: не наведено реальних спроб ухилення від досудового розслідування/суду; контактів зі свідками, спроб знищення чи спотворення речей/документів, тощо.

Зауважує, що судом не враховано він підозрюваної (неповнолітня), наявність у неї дитини, соціальні зв`язки і відсутність судимостей. Вказує, що для неповнолітніх закон передбачає пріоритет найменш обтяжливих запобіжних заходів заходів.

Покликається на формальний підхід до «обґрунтованості підозри».

Також вказує, що слідчим суддею не обґрунтовано неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, законного представника ОСОБА_9 , який поклався на розсуд суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

У провадженні ВС Управління СБ України у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000212 від 23.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

28 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, а саме: у закінченому замаху на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який би мав створити небезпеку для життя чи здоров`я людей та заподіяти значну майнову шкоду та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки і залякування населення, за попередньою змовою групою осіб.

Судове рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що у разі визнання винуватою ОСОБА_6 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі і це може стимулювати підозрювану до втечі та підтверджує ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду; окрім цього на даний час органом досудового розслідування не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлено усіх причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб, а тому у випадку необрання підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку, а також може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування, перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється остання, спрямовані на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, та про наявність, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, ризиків й про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з абз.3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, та те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, передбаченого ст. 258 КК України під час дії воєнного стану, колегія суддів дійшла висновку, що за таких умов слідчий суддя, застосувавши щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до абз.3 ч. 4 ст. 183 КПК України підставно не визначив розмір застави, як про це просить сторона захисту.

Доводи апелянта стосовно того, що ОСОБА_6 має на утриманні маленьку дитину, має постійне місце проживання, колегія суддів апеляційного суду не вбачає підставою для скасування оскарженого рішення, адже хоч такі дані і враховуються при вирішенні питання обрання, продовження запобіжного заходу, однак не можуть бути безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, домашнього арешту. Встановлені слідчим суддею ризики відповідно до ч.2 ст. 177, ст. 183 КПК України виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і нівелюють твердження апелянта в цій частині.

Щодо дитини ОСОБА_6 , то як повідомив у судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 , така перебуває у Черкаській області у бабусі ОСОБА_6 .

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрювана за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи виконання покарань.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника.

Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 серпня 2025 року, якою застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваної за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: