УХВАЛА

26 вересня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання сідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_6 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

встановив:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до суд із клопотанням яке погоджено прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що Третім слідчим відділом (із дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури сфері оборони розслідується кримінальне провадження № 0004185 від 27.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.03.2024 відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями) ОСОБА_6 призвано ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу по мобілізації в період дії воєнного стану та в подальшому призначено на посаду до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній залежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено та який діяв на час вчинення злочину.

Рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною радою України приймає Президент України. Відповідних рішень Президентом України не приймалось, таким чином, станом на 30 березня 2025 року в Україні діяв правовий режим воєнного стану.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян прийнятих на військову службу за мобілізацією вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ від 27.02.2024 № 214-ОС головного сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду молодшого інспектора помічника гранатометника першої комендантської групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення, після чого останній приступив до виконання службових обов`язків. Відтак, ОСОБА_7 з вказаних вище підстав набув статусу військовослужбовця.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Разом з тим, будучи військовослужбовцем Державної прикордонної служби України головний сержант ОСОБА_6 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно ст. 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування, відпочинку й харчування.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Проте, головний сержант ОСОБА_6 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Разом з тим, головний сержант ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем за призовом по мобілізації, проходячи службу на посаді молодшого інспектора помічника гранатометника першої комендантської групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасового ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 30 березня 2024 року близько 18 години 30 хвилин (точніше досудовим розслідуванням не встановлено, однак саме в цей час виявлено його відсутність на військовій службі) самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу НОМЕР_2 прикордонного загону, що за адресою: АДРЕСА_1 , після чого проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував по теперішній час.

23.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч. 5 ст. 407 КК України.

23.09.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів санкцією якого передбачено карання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріли, що підтверджують ці обставини:

Підозра ОСОБА_6 обґрунтовується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , повідомленням 1 прикордонного загону про вчинення кримінального правопорушення, висновком службового розслідування за вказаним вище фактом та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 КПК України:

Головний сержант ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та/або суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на зміну останніми показів у судовому засіданні.

За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись з такими особами та координувати їхні спільні дії щодо приховування слідів вчиненого ним кримінального правопорушення.

Так, існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час вживає заходів щодо ухилення ним до органу досудового розслідування, військову службу не проходить, що свідчить про те, що ОСОБА_6 схильний продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній обґрунтовано підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України

Виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , повідомленням 1 прикордонного загону про вчинення кримінального правопорушення, висновком службового розслідування за вказаним вище фактом та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Вжитими розшуковими заходами встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не вдалося, останній на виклики органу досудового розслідування не з`являється.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

Підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування командирів (начальників), правоохоронні органи, інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив. ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, а тому інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (із дислокацією у м. Рівне) Територіального управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за процесуального керівництва Рівненської спеціалізованої прокуратури сфері оборони розслідується кримінальне провадження № 0004185 від 27.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

23.09.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ч. 5 ст. 407 КК України.

23.09.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний розшук.

На цьому етапі кримінального провадження, до встановлення судом фактичної істини у ньому, сукупність зазначених матеріалів є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», у справі «Летельє проти Франції» вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та прокуратури, про своє місце перебування правоохоронні органи, командирів (начальників), інші державні органи та органи місцевого самоврядування не повідомив, продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а тому враховуючи вищезазначене вважаю, що є достатні підстави для надання дозволу на затримання підозрюваного, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.176-178,183,187-190,372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задоволити.

Надати дозвіл на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Краматорськ, Донецької обл., українця, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, який на момент вчинення злочину перебував на посаді молодшого інспектора помічника гранатометника першої комендантської групи комендантського відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «головний сержант», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , доставити до Рівненського міського суду не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання, а також негайно вручити копію даної ухвали підозрюваному.

Ухвала втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного ОСОБА_6 , чи по закінченню шести місяців із дати постановлення ухвали, або відкликання її прокурором.

Ухвала постановлена за клопотанням сідчого третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_10