провадження 1-кс/462/74/26
У Х В А Л А

16 січня 2026 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001232 від 13.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 13.01.2026 року звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова із клопотанням про скасування арешту на майно, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 (індивідуальний номер «НОМЕР_1»), який належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування якого зазначив, що СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001232 від 13.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. В межах даного провадження слідчим суддею Залізничного районного суду м.Львова 19.12.2025 року було накладено арешт на автомобіль марки ««Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 . Оскільки на даний час відсутня потреба в перебуванні вказаного майна під арештом, просить такий арешт скасувати.

Адвокат ОСОБА_4 та слідчий ВРЗуСТ СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з?явилися. При цьому, від слідчого та адвоката ОСОБА_4 надійшли заяви, в якій кожен з них просить проводити розгляд клопотання за його відсутності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без участі представника власника майна та слідчого, оскільки, згідно положень ст.174 КПК, їх неявка не перешкоджає такому розгляду.

Дослідивши доводи заяви та перевіривши матеріали кримінального провадження №0001232, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що 13.12.2025 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0001232 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі того, що 13.12.2025 року близько 13.10 год. на перехресті вулиць Кульпарківської-Трускавецької у м.Львові відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , автомобіля марки «Toyota Rav4», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , та автомобіля марки «Audi», номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

Ухвалою слідчого судді від 19.12.2025 року у рамках кримінального провадження №0001232 було накладено арешт на автомобіль марки «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 (індивідуальний номер «НОМЕР_1»), який належить ОСОБА_3 , шляхом заборони користування, розпорядження цим майном та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

Відповідно до положень ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 1 протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Обмеження права користування, володіння чи розпорядження власністю може бути лише обмежене Законом і має бути виправданим для кожного випадку окремо.

Будь-яке втручання у те чи інше право особи право повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, зокрема необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу, бо необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52), тобто іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98), оскільки у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином, гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбавлення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

За змістом положень ст.2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» №13 від 02.07.2004 року було звернуто увагу судів на те, що послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст.55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

З аналізу вищевказаних норм, закріплених у КПК України слідує, що однією з основних функцій кримінально-процесуального законодавства є відновлювальна функція, яка полягає у тому, що, як суд, так і орган досудового розслідування мають послідовно і неухильно вживати заходи, щоб порушені права потерпілих, зокрема і майнові, були як найшвидше відновлені.

Враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності на арештований автомобіль, з огляду на завдання кримінального провадження, пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку орган досудового розслідування прагне досягти у кримінальному провадженні, а також те, що слідчий подав клопотання, що проти скасування арешту в частині користування вказаним автомобілем не заперечує, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт автомобіля марки «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 , в частині заборони користування вказаним автомобілем, без зняття заборони його розпорядження та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій, задовольнивши клопотання частково.

Керуючись ст.100, 174 КПК України,

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати арешт на автомобіль «Kia Soul», номерний знак НОМЕР_1 (індивідуальний номер «НОМЕР_1»), який належить ОСОБА_3 , накладений згідно ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 19.12.2025 року у рамках кримінального провадження №0001232 від 13.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в частині заборони користування вказаним автомобілем, без зняття заборони розпорядження цим автомобілем та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та про кримінальну відповідальність, передбачену ст.388 КК України, в разі вчинення незаконних дій щодо автомобіля.

Ухвала остаточна та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1