Справа № 520/707/14-к
Провадження № 1/947/4/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 року

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальної справи за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_8 (кримінальна справа стосовно якої закрита у зв`язку зі смертю) та з ОСОБА_9 з метою вчинити вбивство ОСОБА_10 за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_8 , будучи знайомою з ОСОБА_10 , достовірно знала про те, що останньому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 .

Знаючи схильність ОСОБА_10 до зловживання спиртними напоями, ОСОБА_11 , увійшовши в довіру до ОСОБА_10 , вирішила заволодіти його майном обманним шляхом і почала давати останньому в борг спиртне, тим самим спаюючи його.

З метою шахрайського заволодіння грошима від продажу квартири, що належить ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у перших числах квітня 2010 року, точнішої дати та часу не встановлено, запропонувала ОСОБА_10 реалізувати його квартиру, а на виручені від продажу гроші придбати у приватну власність дешевше житло у селі Кремидівка, Комінтернівського району Одеської області, на що він дав свою згоду.

ОСОБА_10 , будучи впевненим у сумлінності дій ОСОБА_8 та, не підозрюючи про її злочинні наміри, 10.04.2010 року нотаріально оформив на ім`я ОСОБА_8 довіреність серії ВМТ № 011552 на право продажу належної йому кв. АДРЕСА_3 , вартістю 265 тисяч грн.

Реалізуючи злочинний умисел, скориставшись довірою ОСОБА_10 , з метою позбавлення його можливості в подальшому приймати будь-які дії правового характеру, у тому числі перешкоджання можливому скасуванню довіреності на продаж квартири, ОСОБА_8 , на початку квітня 2010 року, у ранковий час доби, більш точні час та дата в ході досудового слідства не встановлені, перебуваючи біля будинку № 139 на пр-ті Добровольського у м. Одесі, заволоділа у ОСОБА_10 його цивільним паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 22.11.1995 Суворовським РВ ОГУ УМВС України в Одеській області, який зберігала у себе за місцем проживання у кв. АДРЕСА_4 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на шахрайське заволодіння грошима від продажу квартири, що належить ОСОБА_10 , на початку квітня 2010 року, точнішого часу не встановлено, ОСОБА_8 вирішила фізично усунути ОСОБА_10 шляхом умисного вбивства.

З метою позбавлення життя ОСОБА_10 , діючи з корисливих та інших низовинних спонукань, ОСОБА_8 вступила до попередньої злочинної змови з жителями села Кремидівка Комінтернівського району Одеської області ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які погодилися вчинити вбивство ОСОБА_10 за грошову винагороду.

Склавши план злочину, спрямований на вбивство ОСОБА_10 , вищезазначені особи, розподілили між собою злочинні ролі, згідно з якими ОСОБА_8 виступала замовником та організатором вбивства ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_12 його виконавцями. У цьому, ОСОБА_11 за вбивство ОСОБА_10 пообіцяла заплатити ОСОБА_13 та ОСОБА_7 грошову винагороду у розмірі 2000 доларів США, а також придбати житловий будинок АДРЕСА_5 .

Діючи відповідно до розробленого злочинного плану та раніше обумовлених ролей, у ранковий час доби 12.04.2010 року, ОСОБА_8 , забезпечивши ОСОБА_10 спиртним та продуктами харчування, відправила його на електропоїзді до с. Кремидівка, де його зустріли та привели до будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи план злочину, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 приступили до розпивання спиртного та довели ОСОБА_10 до сильного алкогольного сп`яніння.

Після цього, у ніч з 12.04.2010 року на 13.04.2010 року, точнішого часу не встановлено, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи загальний злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_10 , згідно з раніше розробленим планом та розподіленими ролями, накинулися на ОСОБА_10 , повалили його на підлогу і завдали йому множинні сильні удари ногами в різні частини тіла, завдаючи останньому нестерпного болю та сильних страждань.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_13 , утримуючи потерпілого ОСОБА_10 під руки, витягли його у двір вищезгаданого домоволодіння, де ОСОБА_7 завдав удару ногою в область спини ОСОБА_10 , від якого останній впав на землю. Потім ОСОБА_7 продовжив завдавати численних ударів ногами в різні частини тіла потерпілого, поки останній не перестав подавати ознаки життя.

Реалізувавши намір на вбивство на замовлення, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 занесли тіло ОСОБА_10 до будинку АДРЕСА_2 , де, з метою приховування слідів скоєного ними злочину, перевдягнули труп потерпілого в чистий одяг, що належить ОСОБА_7 , після чого винесли його в ковдру у двір зазначеного домоволодіння. Таким чином, діючи згідно з раніше обумовленими злочинними ролями, вони інсценували його природну смерть внаслідок падіння з висоти власного зростання у стані алкогольного сп`яніння.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_13 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки (переломи 3-5, 8-10 лівих ребер та 5-7 правих ребер, поодинокі дрібно вогнищеві крововиливи в тканині легень, синці на спині зліва, на правій та лівій бічних поверхнях грудної клітки), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть потерпілого полягає у прямому причинному зв`язку з отриманими пошкодженнями і була внаслідок шоку, що розвинувся.

17.04.2010 року ОСОБА_8 була викликана співробітниками Комінтернівського РВ ГУ МВС України в Одеській області, та опитана за фактом смерті ОСОБА_10 приховала точні анкетні дані ОСОБА_10 , повідомивши, що він малознайомий їй. Труп ОСОБА_10 , перебуваючи у Комінтернівському міжрайонному бюро СМЕ, до 20.04.2010 року залишався невідомим.

ОСОБА_14 , який є рідним сином покійного ОСОБА_10 , а отже, спадкоємцем після його смерті, у вечірній час доби 19.04.2010 року зустрівся з ОСОБА_8 біля парадного будинку АДРЕСА_6 , і зажадав видати особисті документи батька, необхідних оформлення його пізнання і поховання. На вимогу ОСОБА_8 навмисне повідомила, що документів на ім`я ОСОБА_10 у неї при собі немає, а квартира АДРЕСА_3 продана самим ОСОБА_10 ще у березні 2010 року, тим самим навмисне приховала факт наявності у неї цивільного паспорта на ім`я вбитого ОСОБА_10 .

Не бажаючи зупинятися на досягнутому, 20.04.2010 ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 вбито і після його смерті є спадкоємець, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння грошима від продажу квартири АДРЕСА_3 , що належить вбитому ОСОБА_10 , до кінця, діючи за довіреністю, незаконно продала квартиру потерпілому ОСОБА_15 за кошти у сумі 23500 доларів США, що згідно з перерахунком за курсом НБУ становить 185 650 грн., уклавши з ОСОБА_15 у приватній нотаріальній конторі у м. Одесі на вул. Ген. Бочарова, 52 договір купівлі-продажу № 2032 від 20.04.2010 року, який був нотаріально засвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_16 .

Отримані кошти від продажу кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_8 привласнила та розтратила на свої особисті потреби.

Отже, ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволоділа кв. АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , а згодом незаконно реалізувала, чим неправомірно було позбавлено права власності на дане нерухоме майно його спадкоємці: ОСОБА_14 (за законом) та ОСОБА_17 (за заповітом), яким було завдано матеріальних збитків на суму 265 тисяч гривень, згідно з ринковою вартістю кв. АДРЕСА_3 станом на квітень 2010 року, що є особливо великим розміром.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_7 з метою приховування вчинення ним вбивства ОСОБА_10 здійснює умисне вбивство ОСОБА_13 .

Так, після скоєння вбивства ОСОБА_10 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 виникають конфлікти, під час яких ОСОБА_13 у присутності сторонніх осіб загрожувала ОСОБА_7 тим, що повідомить правоохоронні органи про скоєний ним злочин.

Після чергового скандалу з ОСОБА_13 , у середині вересня 2010 року, побоюючись, що остання реалізує свої погрози, бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, ОСОБА_7 , з метою приховування раніше скоєного вбивства ОСОБА_10 , вирішує вбити ОСОБА_13 .

Для реалізації злочинного наміру, ОСОБА_7 , знаючи про особисті неприязні відносини, що склалися між ОСОБА_9 та ОСОБА_18 (кримінальна справа стосовно якого закрита у зв`язку зі смертю), які тимчасово проживають у будинку АДРЕСА_5 , який перебував у її розпорядженні, 20.09.2010 року вступає з ним у попередню злочинну змову, спрямовану на вбивство ОСОБА_13

20.09.2010 року, у період часу між 11 год. 00 хв. та 12 год. 00 хв., точніший час не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи при собі заздалегідь заготовлений молоток, прийшли у двір домоволодіння АДРЕСА_5 , де, як їм було відомо, перебувала ОСОБА_9 у стані сильного алкогольного сп`яніння.

Заставши ОСОБА_13 лежачій у дворі п`яною, не бажаючи, щоб сторонні особи могли побачити та завадити реалізації злочинного наміру на вбивство, ОСОБА_7 та ОСОБА_19 занесли її до приміщення літньої кухні. Там, діючи навмисне і за попередньою змовою, з метою заподіяння смерті ОСОБА_13 , ОСОБА_7 принесеним із собою молотком, а ОСОБА_18 - взятою в приміщенні кухні сокирою, - стали завдавати їй ударів по голові, а також ногами по тулубу, завдавши потерпілій відкриту черепно-мозкову травму, від якої вона померла на місці, після чого залишили приміщення літньої кухні і з місця злочину втекли.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_19 (кримінальна справа стосовно якого закрита у зв`язку зі смертю) ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забитої рани лобової області праворуч, правої лобно-скроневої області, рубаної рани в області зовнішнього кінця правої брови з оскольчатим переломом правого виличного відростка лобової кістки, правої скроневої області, правої скроневої області правої завушної області з оскольчатим переломом соскоподібного відростка правої скроневої кістки, правої вушної раковини на зовнішній поверхні, синця на верхньому столітті правого ока; дифузного крововиливу в м'яких тканинах правої лобно-тім`яно-скроневої області, вдавленого багатооскольчатого перелому правих тім`яної і скроневої кісток, лобової кістки праворуч, вогнищевих крововиливів під м`якою мозковою оболонкою правої скроневої частки на зовнішній поверхні і лівих тім`яної, потилиці поверхні, розмозження тканини правих скроневої та лобової часток по зовнішній поверхні; вогнищ ударів правої скроневої частки, правої лобової частки та лівої скроневої частки базальними поверхнями; багатооскольчатих переломів середньої черепної ямки праворуч та передньої черепної ямки праворуч, лінійного перелому середньої черепної ямки зліва; закритої травми тулуба: оскольчатих переломів 6,7,9-11 правих ребер, розриву правої нирки, дифузного крововиливу в нирковій клітковині праворуч; рубаних ран на правій бічній поверхні шиї у верхній третині, на правій бічній поверхні шиї в середній третині на правій задньо-бічній поверхні шиї в середній третині, в області правого плечового суглоба по верхній поверхні, на тильній поверхні середньої фаланги третього пальця лівої кисті, тильній поверхні середньої фаланги четвертого пальця лівої кисті; садна в області правого плечового суглоба по зовнішній поверхні, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_13 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими ушкодженнями у вигляді відкритої черепно-мозкової травми і послідувала в результаті розмозження головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів, вчинене з особливою жорстокістю, на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, з метою приховати інше кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2024 року підсудного ОСОБА_7 оголошено у розшук, справу провадженням зупинено.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про відновлення судового розгляду та закриття справи на підставі ст. 49 КК України, яке, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні підтримав та просив задовольнити.

Відповідно до перехідних положень розділу ХІ п.11 КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ст. 11-1 КПК України (1960 р.) суд у судовому засіданні за наявності підстав зазначених в ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

З матеріалів справи встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення на теперішній час сплинуло більше 15 років, що відповідно до ст. 49 КК України може тягнути звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття справи за її обвинуваченням у зв`язку з закінченням строків давності.

Аналізуючи тлумачення ч. 2 ст. 49 (в редакції 2001 року) КК України підлягає застосуванню правило конституційного походження «усі сумніви на користь особи, яка вчинила».

Кримінальний кодекс залишив незмінним 15 - річний спеціальний недиференційований строк давності, по закінченню якого особа, яка вчинила злочин будь-якої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності навіть у разі, коли вона протягом цього строку ухилялась від досудового слідства або суду.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р передбачає, що суди застосовують при розгляді справ зазначеної Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ справа «Меріт проти України» в п.п. 75, 76 зазначено, що заявник до цього часу перебуває в стані непевності про долю кримінального провадження проти нього. За цих обставин Суд вважає, що період, який до цього часу використовувався, не відповідає вимозі "протягом розумного строку". Відповідно наявне порушення статті 6 параграфа 1 Конвенції.

Відповідно ч. 4 ст. 49 КК України, питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Водночас, вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2015 року ОСОБА_7 було засуджено за сукупністю злочинів до 14 років позбавлення волі. Зазначений вирок ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 08.12.2015 року було скасовано за апеляційною скаргою прокурора, з мотивів невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, без посилань на надмірну м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання.

Згідно положень ст. 375 КПК України (1960р.), після скасування вироку (постанови) апеляційним судом суд першої інстанції розглядає справу у відповідності з вимогами глав 25-28 цього Кодексу, при чому, при новому розгляді справи судом першої інстанції застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання.

Колегія суддів враховує, що оскільки апеляційною інстанцією вирок стосовно ОСОБА_7 було скасовано не за м`якістю покарання, під час нового судового розгляду йому не може бути призначене покарання більш суворе, ніж 14 років позбавлення волі.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 не може бути призначене довічне позбавлення волі, він, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давно з загальних підстав, а кримінальна справа з цих підстав підлягає закриттю.

Заслухавши клопотання прокурора, яки підтримав в судовому засіданні подане клопотання та думку захисника який підтримав подане прокурором клопотання, дослідивши матеріали справи, суд на підставі ч. 2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) ст. 49 КК України дійшов висновку про необхідність закриття провадження в справі за обвинуваченням ОСОБА_7 у зв`язку з закінченням строків давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.49 КК України (в редакції 2001 року), ст. 11-1 (в редакції 1960 року), 273, 282 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Відновити провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Зупинити розшук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 4, 6, 9, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3