В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді

ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001874 від 08.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Проліски Бориспільського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

01.10.2025 приблизно о 18 годині ОСОБА_4 перебуваючи біля кафе «Генделик» по вулиці Паркова, 8 у селі Проліски Бориспільського району Київської області, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_6 загубив з власної необережності банківську картку «Sense Bank» з рахунком НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою подальшого використання коштів, привласнив вказану банківську картку, яка перебувала в постійному користуванні ОСОБА_6 , та у вартісному вираженні ніякої матеріальної цінності для потерпілого не становить, але є офіційним документом майнового характеру, що надає право особі на одержання, зберігання та використання інформації про розрахункові кошти та інші грошові надходження на рахунок та забезпечує користувачу доступ до банківського рахунку з метою отримання грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_4 01.10.2025 в період часу з 20 год. 18 хв. по 20 год. 48 хв., діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за допомогою викраденої ним банківської картки «Sense Bank» з рахунком НОМЕР_1 , яка є засобом доступу до банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_6 та є різновидом офіційних документів, усвідомлюючи, що власник банківського рахунку не надавав йому дозвіл на використання коштів з вищевказаної банківської картки, таємно викрав з банківського рахунку грошові кошти на загальну суму 9731 грн. 47 коп., здійснюючи нею розрахунки за придбання ним товарів.

Зокрема, 01.10.2025 о 20 год. 18 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, зайшов до магазину «Торговий дім» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Паркова 3, де спочатку розрахувався банківською карткою за свою заборгованість в сумі близько 3500 грн. 00 коп. після чого додатково розрахувався банківською карткою за продукти харчування на суму близько 1715 грн. 00 коп.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , в цей же день о 20 год. 30 хв., діючи умисно, зайшов до магазину «Ларьок» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Паркова, 4, де розрахувався банківською карткою за свою заборгованість в сумі 200 грн. 00 коп. та додатково розрахувався банківською карткою за продукти харчування на суму 3400 грн. 00 коп.

Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , в цей же день о 20 год. 45 хв., діючи умисно, зайшов до магазину «box express market» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, вул. Паркова, 2, де розрахувався банківською карткою за продукти харчування на суму 916 грн. 47 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9731 грн. 47 коп.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та показав, що дійсно 01.10.2025 року приблизно о 18 годині він перебував біля кафе «Генделик» у селі Проліски, Бориспільського району, Київської області, де знайшов банківську карту та привласнив її з метою подальшого використання коштів. Далі обвинувачений того самого дня близько 20 год. 18 хв. зайшов до магазину «Торговий дім», що знаходиться в с. Проліски, Бориспільського району, Київської області, де спочатку розрахувався банківською карткою за свою заборгованість в сумі близько 3500 грн. 00 коп., після чого додатково розрахувався банківською карткою за продукти харчування на суму близько 1715 грн. 00 коп. Також, обвинувачений підтвердив, що 01.10.2025 року приблизно о 20 год. 30 хв., він зайшов до магазину «Ларьок», що знаходиться в с. Проліски, Бориспільського району, Київської області, де знову розрахувався викраденою ним банківською карткою за свою заборгованість в сумі 200 грн. 00 коп. та додатково розрахувався за продукти харчування на суму 3400 грн. 00 коп. Крім того, обвинувачений показав, що в цей же день близько 20 год. 45 хв., він зайшов до магазину «box express market» за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Проліски, де розрахувався банківською карткою за продукти харчування на суму 916 грн. 47 коп. Як пояснив ОСОБА_4 , він погоджується з тим, що завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 9731 грн. 47 коп.

Обвинувачений, захисник та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 вчинив крадіжку в період війни, яка триває в Україні. Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався. Указом Президента України № 478/2025 від 14.07.2025 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб. Тому, суд погоджується із висновком сторони обвинувачення про наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину в умовах воєнного стану(крадіжка).

Таким чином, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Також, судом визнається доведеним, що ОСОБА_4 вчинив привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого злочину, засудив свою поведінку. З дослідженої в судовому засіданні заяви потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_4 добровільновідшкодував завдану шкоду. З огляду на викладене, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку суд визнає обставинами, які пом`якшують його покарання. Крім того, обвинувачений і прокурор в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у зв`язку із чим така обставина як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення також визнається судом такою, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Положеннями ст. 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що ним вчинено кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК України). Встановлено, що раніше обвинувачений не притягувався до кримінальної відповідальності. За місцем проживання характеризується позитивно, підтримує доброзичливі стосунки із сусідами, приймає активну участь в житті громади. Відповідно до медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. З огляду на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за кожне кримінальне правопорушення окремо таке покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим слід визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили суд застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням. За змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У справі, що розглядається, судом враховано тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, зокрема характер його діянь, наслідки які настали та могли настати, обстановку і спосіб, місце і час вчинення кримінальних правопорушень. Також, суд зважає на форму, вид і ступінь вини обвинуваченого, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінальних правопорушень та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що останній в судовому засіданні засудив свій вчинок, що свідчить про усвідомлення власної протиправної поведінки. Отже, суд приходить до висновку, що усі вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 368, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити слід визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном два роки. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1