Справа № 680/611/25
№1-кп/680/5/26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 07 травня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

установив:

В провадженні Новоушицького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор у судовому засіданні звернулася із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та неминучість покарання ОСОБА_4 може вчиняти дії направлені на переховування від суду, з метою уникнення притягнення до відповідальності за інкримінований злочин; може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити займатись злочинною діяльністю; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце проживання, контактна інформація про останніх; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню перелічених ризиків та не забезпечить належного виконання останнім обов`язків передбачених КПК України та належну процесуальну поведінку. Поряд із зазначеним, прокурор заперечила проти клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт чи заставу.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заявив суду клопотання у якому просив суд змінити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим покладених па нього процесуальних обов`язків.

Клопотання мотивує тим, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, є єдиним аргументом для продовження для нього найсуворішого запобіжного заходу. Обвинувачення за формулюванням зберігання наркотичної речовини з метою збуту є суб`єктивним баченням прокуратури та не доводиться жодними зафіксованими фактами збуту. Можливість впливати на свідків, спростовується тим, що свідки у даному кримінальному провадження відсутні. ОСОБА_4 , як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду справи добросовісно виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та приймає активну участь у розгляді інкримінованого йому кримінального правопорушення. Більше того, після роз`яснення йому судом пред`явленого обвинувачення, підтвердив свою послідовну позицію, щодо часткового визнання вини в частині згоди із обставинами справи та заперечення кваліфікації його діянь. Зазначені вище обставини у своїй сукупності із численними позитивними характеристиками ОСОБА_4 , які досліджувались судом під час попередніх розглядів аналогічних клопотань, - дають підстави вважати, що до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, тим паче такий до ОСОБА_4 уже застосовувався в минулому і останній його добросовісно виконував.

За особистісними характеристиками, обставинами життя, стійкістю соціальних зв`язків, майновим, трудовим, соціальним, репутаційним становищем та відношенням до даного кримінального провадження, ОСОБА_4 не тільки не схильний ухилятись від слідства та суду, але й не зацікавлений цього робити і ніколи такого не робив.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не може існувати так як відсутні будь які способи чи можливості такого перешкоджання за умови відсутності свідків чи потерпілих у кримінальному провадження, яке вже розглядається судом, а вся доказова база зберігається у сторони обвинувачення. Аналогічно не є ризиком, що може слугувати підставою для застосування відносно ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Так, слідством об`єктивно встановлено, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто жодної схильності до вчинення протиправних дій не має. ОСОБА_4 має постійне законне та легальне джерело доходу, проживає у цивільному шлюбі має на утриманні двох малолітніх дітей, є батьком одинаком та має постійне місце проживання, допомагає матері у сімейному бізнесі, є особою середнього віку, має хронічні захворювання, які слугували підставою для призначення II групи інвалідності по життєво.

Зазначені обставини у своїй сукупності із численними позитивними характеристиками ОСОБА_4 , які досліджувались судом під час попереднього розгляду аналогічних клопотань, дають підстави вважати, що до ОСОБА_8 може бути застосовано запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти заявленого прокурором клопотання заперечили та підтримали клопотання заявлене захисником ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов до таких висновків.

Згідно із вимогами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством, тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин кримінальний процесуальний закон покладає на прокурора, який звертається із відповідним клопотанням, яке повинно містити крім викладу обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та посилання на матеріали, що підтверджують всі ці обставини, відповідно до вимог статті 184 КПК України.

Відповідно до вимог статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вище перелічені дії.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 липня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 вересня 2025 року включно.

Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 листопада 2025 року включно.

04 листопада 2025 року ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 січня 2026 року включно.

Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 лютого 2026 року включно.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року залишено без змін ухвалу Новоушицького районного суду Хмельницької області від 17 грудня 2025 року.

При обранні та продовженні вказаного запобіжного заходу суд констатував, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій, які полягали у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів з метою збуту в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке є особливо тяжким.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність ризиків того, що ОСОБА_4 може вчиняти дії направлені на переховування від суду, з метою уникнення притягнення до відповідальності за інкримінований злочин; може вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити займатись злочинною діяльністю; може незаконно впливати на можливих свідків у кримінальному провадженні, оскільки йому відомо місце проживання, контактна інформація про останніх; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тяжкість покарання у разі доведення вини ОСОБА_4 , дає достатні підстави вважати, що існує істотний ризик його переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Суд звертає увагу на особливо великий об`єм вилученого наркотичного засобу, висунуте обвинувачення у намірі збути вищевказаний наркотичний засіб та отримати дохід з метою покращити матеріальне становище.

Поряд із зазначеним, не може залишитись поза увагою те, що особи, які брали участь у кримінальному провадженні на етапі досудового розслідування можуть бути допитані як свідки, отже ризик впливу на них продовжує існувати.

Також, суд враховує те, що обвинувачений є батьком одинаком двох малолітніх дітей, є особою з інвалідність ІІ групи, проте дані обставини не скасовують зазначених ризиків.

Вказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить запобіганням ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Наведена більша частина зазначених захисником у клопотанні обставин була предметом дослідження судом при розгляді аналогічного клопотання. Поряд із зазначеним, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні досліджена лише частина доказів, окрім того допитаними як свідки можуть бути поняті, які приймали участь при проведенні обшуків, цивільна дружина обвинуваченого. Часткове визнання вини обвинуваченим, суд не вважає обставиною, яка знижує ризики доведені прокурором. Отже, станом на день розгляду даного клопотання, суд дійшов висновку про відсутність змін в обставинах, які були підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведені прокурором ризики, обставини даного кримінального провадження в їх сукупності, приходжу до висновку, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно із положеннями ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, та ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб, тобто до 11 квітня 2026 року включно, при цьому не вважає за необхідне визначати обвинуваченому розмір застави.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід задовольнити та відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 315, 331 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 по кримінальному провадженні №0000671 від 07 травня 2025 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали суду направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для виконання, іншим учасникам судового процесу для відома.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді взяття під варту на домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 45 хв. 12 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1