Єдиний унікальний номер: 704/1344/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тальне кримінальне провадження №0001348 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Зеленьків, Тальнівського району Черкаської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх, раніше не судимого,

за ст.336 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинуваченому органами досудового розслідування ставиться у вину те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації на військову службу за мобілізацією відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2024 № 3565-IX, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 08.05.2024 № 3685-IX, пройшов 19.04.2024 медичний огляд, за результатами якого військово-лікарською комісією на підставі наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» його визнано придатним до військової служби.

У подальшому 01.10.2024 ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де відмовився від отримання повістки про його виклик на 02.10.2024 о 03 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину НОМЕР_2 , яку йому запропоновано отримати уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 під особистий підпис.

Всупереч вимог ст. ст. 1, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до положень якої, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 22.05.2022 № 2264-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 15.08.2022 № 2501-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 16.11.2022 № 2739-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 02.05.2023 № 3058-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 27.07.2023 № 3276-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 08.11.2023 № 3430-ІХ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.02.2024 № 3565-IX, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 08.05.2024 № 3685-IX, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби, та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ОСОБА_4 відмовився від подальшого призову за мобілізацією та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03 год. 30 хв. 02.10.2024 для відправки до військової частини НОМЕР_2 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, а саме в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, відповідальність за який передбачена ст. 336 КК України.

В судовому засіданні захисниця обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в звя`зку зі зміною обстановки, мотивуючи тим, що він вперше вчинив кримінальне правопорушення та на даний час проходить службу в Збройних Силах України, а тому перестав бути суспільно небезпечною особою.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав клопотання захисниці та просить про звільнення його від кримінальної відповідальності в звя`зку зі зміною обстановки.

Прокурор проти задоволення поданого стороною захисту клопотання не заперечив.

Суд, заслухавши доводи захисниці та думку інших учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України: Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до ст.48 КК України, це право, а не обов`язок суду.

Застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Згідно вимог ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, відповідно до положень ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження, внаслідок зміни обстановки, вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які б свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Відповідно до усталеної практики, судам необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18 та від 04 лютого 2021 року у справі № 953/21593/19, провадження № 51-5619км20.

Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, заслухавши позиції учасників судового розгляду, переконавшись у їх добровільності та істинності, суд приходить до висновку про можливість його закриття, що не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів учасників кримінального провадження.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України відноситься до нетяжких злочинів та згідно положень ст.48 КК України не є корупційним кримінальним правопорушенням або кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

З довідки начальника відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 26 грудня 2025 року №2581 вбачається, що солдат ОСОБА_4 , проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 10 жовтня 2025 року по теперішній час. Згідно військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 пройшов курс базової загальної військової підготовки в навчальному батальйоні військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином судом встановлено, що з моменту прийняття на військову службу, а саме з 10 жовтня 2025 року, ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця, тобто особи, яка проходить військову службу, та розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вказані обставини, на переконання суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. У результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_4 , пов`язаних із захистом державного суверенітету та територіальної цілісності України, істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Виходячи з наведеного, суд вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України та закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.286,288,372 КПК України, ст.48 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисниці обвинуваченого за ст.336 КК України ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження №0001348 від 11.10.2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності.

Речовий доказ по справі: компакт-диск марки "Artex" CD-R 700 МВ 80min 52х з написом «Загородній» із файлами на ньому залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду через Тальнівський районний суд Черкаської області.

Суддя: ОСОБА_1