Справа № 344/396/26
Провадження № 1-кс/344/386/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000688 від 11.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулася з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого покликалася на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому 11.12.2025 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000688 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 407 КК України, яке виділене з кримінального провадження № 0000549 від 02.09.2024.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період часу з жовтня 2024 року по 22.12.2024 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 13500 доларів США, здійснили організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , 1987 року народження, виїзд якого з території держави заборонений під час дії правового режиму воєнного стану, шляхом безпідставного внесення 12.12.2024 його даних до автоматизованої системи «Шлях», як водія фізичної особи підприємця ОСОБА_10 .

Слідчим у клопотанні зазначено, що окрім цього, 27.11.2024 солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації в Збройних Силах України, самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та ухилявся від проходження військової служби до 23.09.2025.

Також, на початку січня 2025 року ОСОБА_5 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, організували незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , 1987 року народження, виїзд якого з території держави заборонений під час дії правового режиму воєнного стану, шляхом безпідставного внесення 09.01.2025 його даних до автоматизованої системи «Шлях» як водія ТОВ «Франко Тревел Плюс», у зв`язку із чим останній 10.01.2025 ОСОБА_9 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на автомобілі «Мерседес Спрінтер», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «КПП Красноїльськ», який знаходиться поблизу с-ща Красноїльськ Чернівецького району Чернівецької області, незаконно перетнув державний кордон України.

23 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчим у клопотанні вказано, що цього ж дня, 23.09.2025 о 15:23 год. підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України та вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.11.2025 з визначенням застави в розмірі 121 120 грн.

25 вересня 2025 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесення застави у розмірі 121 120 грн.

Однак, 25.09.2025 Першим слідчим відділом (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 затриманий та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та 26.09.2025 Личаківським районним судом м. Львова до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави в кримінальному провадженні № 0003140, яке в подальшому приєднано до кримінального провадження № 0000549, у зв`язку із чим на даний час ОСОБА_5 перебуває в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

19.11.2025 Івано-Франківським міським судом строк досудового розслідування продовжено до 23.02.2026 року та того ж дня продовжено строк тримання під вартою до 17.01.2026.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема: відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років.

Слідчим у клопотанні зазначено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, спостереження за особою, аудіо-, відеоконтролю особи, доповіддю по факту залишення військової частини військовослужбовцем, актом службового розслідування по факту залишення військової частини військовослужбовцем та іншими матеріалами кримінального провадження.

Як вказує слідчий у клопотанні, при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчим суддею враховано наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та залишаються актуальними, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція

ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за вчинені ним злочини, ніде не працює;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані, один із них є його близьким родичем, після чого він, шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування. Окрім цього, у даному кримінальному провадженні наявні інші особи, щодо яких триває перевірка причетності до вчинення даних та інших злочинів та з якими контактував безпосередньо чи опосередковано підозрюваний, які в подальшому можуть дати викривальні покази щодо нього. Також, ОСОБА_5 може впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання останніми викривальних показів;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може не з`являтися на виклик до слідчого, прокурора чи суду, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду, може приховувати докази своїх злочинних дій, а також може симулювати хворобу,

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у разі незастосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконною діяльністю щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

На думку сторони обвинувачення, інші види запобіжних заходів застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незважаючи на покладені на нього обов`язки.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисники частково заперечили проти клопотання та просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисників, дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

23 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

23.09.2025 о 15:23 год. підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 615 КПК України та вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

24 вересня 2025 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.11.2025 з визначенням застави в розмірі 121 120 грн.

25 вересня 2025 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесення застави у розмірі 121 120 грн.

25.09.2025 Першим слідчим відділом (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Львові, ОСОБА_5 було затримано та останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

26.09.2025 Личаківським районним судом м. Львова до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави в кримінальному провадженні № 0003140 від 21.08.2025 року

Згідно постанови заступника керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_15 про визначення підслідності кримінального правопорушення від 26.09.2025 року у кримінальному провадженні №0003140 від 21.08.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визначено підслідність кримінального провадження №0003140 від 21.08.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за слідчими слідчого управління ГУНП в Івано-Франківській області.

Відповідно до постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань у одному провадженні від 03.10.2025 року матеріали досудового розслідування у кримінальному проваджені №000549 від 02.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, та матеріали досудового розслідування у кримінальному проваджені №0003140 від 21.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, об`єднано в одне провадження.Об`єднане кримінальне провадження враховано за №0000549 від 02.09.2024 року.

Згідно постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 11.12.2025 року - виділено з кримінального провадження №000549 від 02.09.2024 в окреме провадження матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000549 до 23.02.2026 року.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.11.2025 року - продовжено строк тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 17 січня 2026 року.

Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема: відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, спостереження за особою, аудіо-, відеоконтролю особи, доповіддю по факту залишення військової частини військовослужбовцем, актом службового розслідування по факту залишення військової частини військовослужбовцем та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з нормами ст. ст. 219, 294 - 295 КПК України строк досудового розслідування кримінального провадження (кримінального правопорушення) обчислюється з дня повідомлення особі про підозру.

Строк дії ухвали про тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 17.01.2026 року.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 19.11.2025 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0000549 від 02.09.2024 до 23.02.2026 року.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема: відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, відповідно до санкції ч. 5 ст. 407 КК України передбачено покарання на строк від п`яти до десяти років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри продовжують мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відповідною сукупністю матеріалів кримінального провадження, перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину.

В той же час 17.01.2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочини у вчиненні яких він підозрюється у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

У зв`язку з цим у органу досудового розслідування виникла необхідність у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою, з приводу чого і подано клопотання.

В той же час, як того вимагає ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбаченихчастиною першоюцієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику, передбаченого у пункті 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя враховує можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_5 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 332, ч. 5 ст. 407 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за вчинені ним злочини. Даний ризик підтверджується тим, що тяжкість інкримінованих правопорушень та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі у разі доведення його вини вже самі по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі за межі території України.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 відомі анкетні дані свідків, один із них є його близьким родичем, після чого ОСОБА_5 , шляхом вмовляння, погроз зможе впливати на їх показання, що в свою чергу може зашкодити проведенню досудового розслідування. Окрім цього, у даному кримінальному провадженні наявні інші особи, щодо яких триває перевірка причетності до вчинення даних та інших злочинів та з якими контактував безпосередньо чи опосередковано підозрюваний, які в подальшому можуть дати викривальні покази щодо нього. Також, ОСОБА_5 може впливати на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою ненадання останніми викривальних показів;

Також, оцінюючи можливість впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Даний ризик є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 може не з`являтися на виклик до слідчого, прокурора чи суду, посилаючись на форс мажорні чи поважні обставини, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду, може приховувати докази своїх можливих злочинних дій, а також може симулювати хворобу.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункту 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_5 матиме можливість продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконною діяльністю щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Отже, в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, та які дають певні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 17 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які існують та не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами, вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

В поданому клопотанні та в судовому засіданні органом досудового розслідування обґрунтовано неможливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування, враховуючи конкретні його обставини.

Разом з тим, згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255 - 3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 - 1 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо визначення чи не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує всі вище перелічені обставини кримінального провадження, а також відношення самого підозрюваного до інкримінованих йому дій, його особу, вік, стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків.

Відтак, зважаючи на викладене, враховуючи все вищезазначене в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне в рамках даного кримінального провадження не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 КК України у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачене процесуальним законом.

При вирішенні питання щодо не визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчий суддя враховує конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , їх наслідки (зокрема, внаслідок вчинення обидвох кримінальних правопорушень послаблюється обороноздатність держави, що на даний час є головним пріоритетом України), а також особу підозрюваного ОСОБА_5 , щодо якого, як вбачається зі змісту Єдиного державного реєстру судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/), можуть виникати сумніви у законопослушності даного громадянина (що, в свою чергу, підсилює існуючі ризики у кримінальному провадженні).

Крім того, питання щодо не визначення альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні вирішувалося слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова в ухвалі від 26.09.2025 року, яку залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 21.10.2025 року.

Зокрема, як зазначено колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в ухвалі від 21.10.2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131323547):

«З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоцільність визначення підозрюваному застави на даній стадії досудового розслідування, як альтернативного запобіжного заходу.

Правових підстав для відмови в задоволенні клопотання (як про це просить сторона захисту), колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою без визначення розміру застави здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного».

На будь-які нові чи інші обставини, аніж ті, що вже були предметом аналізу судів, сторона захисту не посилається.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із інших альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заперечення сторони захисту оголошених у судовому засіданні, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки при обранні 24.09.2025 року слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_5 було повідомлено про підозру лише за ч.3 ст.332 КК України. Крім того, посилання щодо визначення застави в аналогічних справах є безпідставними, оскільки обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу визначені у ст.178 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, мотив кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному, вважаю за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування до 22 лютого 2026 року включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 205, 219, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 лютого 2026 року включно.

Тримання під вартою ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_16 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_17