Справа № 191/3633/24
Провадження № 1-кс/191/600/25
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2026 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНПв Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою технічною освітою, не працюючому, має інвалідність 3 групи, не одруженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 15.12.2000 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.143, ст.191 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України - відстрочення виконання вироку на 2 роки, штраф 700 гривень;

- 11.04.2002 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 69, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 13.04.2005 з Криворізької ВК Дніпропетровської області (№80) на підставі ЗУ «Про амністію»;

- 21.01.2008 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 20.05.2010 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.187, ч.2 ст.309, ч.2 ст.263, ст. 70, ст..71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 06.01.2014 з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області (№122) умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 11 днів;

- 18.05.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, ч.3 ст.185, ст.70, ст..71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 25.07.2017 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 2 дні;

- 27.07.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст..70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.07.2017 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 2 дні;

- 21.06.2018 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309 до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11.05.2019 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст..70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.12.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст..70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 18.08.2023 з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№94) по відбуттю строку покарання,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000545 від 25.06.2024 відповідає вимогам ст.177, 184 КПК України.

Підозрюваний був затриманий 21.01.2026 на підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду від 29.07.2025 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доставлений до зали суду під конвоєм.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка про вручення зазначених документів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у тому, що 05.07.2024 приблизно о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прибув до автостоянки магазину «ПРОДУКТИ-201» ТОВ «АТБ-маркет», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Садова, 110, де побачив стаціонарне паркувальне місце для велосипедного транспорту з залишеними в ньому велосипедами, під час чого у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану (введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому Указом Президента України затвердженим Законом № 3684-IX від 08.05.2024 з 05:30 год. 14.05.2024 продовжено строком на 90 діб).

Далі, продовжуючи перебувати на автостоянці магазину «ПРОДУКТИ-201» ТОВ «АТБ-маркет» за вищезазначеною адресою у вищевказаний час ОСОБА_4 помітив, як до стаціонарного паркувального місця для велосипедного транспорту під`їхав неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підлітковому спортивному велосипеді марки «INTENZO» чорно-помаранчевого кольору, який останній взяв у користування в своєї матері ОСОБА_8 , та, залишивши його в пристрої для парковки не пристебнутим, неповнолітній ОСОБА_7 пішов до приміщення вказаного магазину.

В цей час, раніше судимий за вчинення злочинів з корисливих мотивів ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що його дії носять таємний для оточуючих осіб характер (а саме відвідувачів магазину, які не знали кому належить вказаний велосипед), діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу викрав, підлітковий спортивний велосипед марки «INTENZO» модель Shimano, діаметр колес 26*13*, чорно-помаранчевого кольору, ринкова вартість якого становила 5154,50 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 , матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання слідчого заперечував та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 має ряд тяжких захворювань, постійно отримує медикаментозне лікування, та доглядає хвору матір похилого віку.

Підозрюваний підтримав думку захисника та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, вину у скоєному визнав.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.

25.06.2024 за №0000545 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

17.04.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка вручена його матері ОСОБА_9

21.01.2026 ОСОБА_4 змінено раніше повідомлену підозру.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме спробам переховуватись від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомим, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжкими та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, про підозру ОСОБА_4 повідомлений .

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, також слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведено ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак не доведено наявність ризиків, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливістю впливати на потерпілого та ключових свідків, оскільки з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень минув значний проміжок часу, за який останній не здійснив жодного негативного впливу на потерпілих чи свідків. Також слідчим необґрунтовано неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому з урахуванням викладеного вище, слідчий суддя дійшов висновку, що необхідним та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час, оскільки підозрюваний повинен самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, а цілодобовий домашній арешт позбавить його гарантованого Конституцією України права на охорону здоров`я, медичну допомогу.

Керуючись ст.132, 176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНПв Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого , прокурора або суду за першою вимогою;

- не залишати в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. місце проживання, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Зазначені обов`язки застосовуються до підозрюваного ОСОБА_4 на строк два місяці з дати винесення цієї ухвали - до 21.03.2026. Продовження строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до підозрюваного може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1