Справа № 297/5080/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у закритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/631/25, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.11.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про оголошення у міжнародний розшук та у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, у відповідності до ст. 89 КК України, несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що у провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 28.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000371 від 28.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

19.11.2025 від прокурора Берегівської окружної прокуратури надійшло клопотання про оголошення в міжнародний розшук обвинуваченого ОСОБА_6 та зупинення кримінального провадження за його обвинуваченням. Клопотання мотивовано тим, що ухвалою суду від 03.12.2024 судове провадження в даному кримінальному провадженні зупинено до звільнення обвинуваченого з військової служби. 28.01.2025 у зв`язку із самовільним залишенням ОСОБА_6 військової частини судом надано дозвіл на його затримання, а провадження у справі зупинено до його розшуку. 07.03.2025 судове провадження у справі відновлено, однак з часу відновлення судового провадження обвинувачений в судові засідання не з`являється, судове слідство у справі не завершено. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_6 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000339 від 24.03.2018 за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, у якому апеляційним судом прийнято рішення про зупинення провадження в справі та оголошення обвинуваченого у розшук. На запит прокурора з

ІНФОРМАЦІЯ_2 отримано інформацію про те, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно державного кордону не перетинав, однак від прикордонної поліції Румунії надійшла інформація щодо затримання ними за незаконний перетин кордону, 14.12.2024 на напрямку 307 прикордонного знаку, трьох громадян України, серед яких є громадянин України ОСОБА_6 . Також з військової частини НОМЕР_1 надійшла інформація про самовільне залишення 09.12.2024 обвинуваченим військової служби. Обвинувачений достовірно знаючи про дату та час судових засідань до суду не з`являється. Ухвала про привід обвинуваченого в судове засідання не виконана, у зв`язку з неможливістю встановлення місця знаходження обвинуваченого.

Задовольняючи клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, проте у судові засідання не з`являється, ухвала про привід обвинуваченого не виконана, але в межах розшукової справи встановлено, що 14.12.2024 ОСОБА_6 був затриманий на території Румунії та на територію України не повернувся. Вказані обставини на переконання суду є достатніми підставами для оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також положень ст. 575 КПК України, відповідно до якої видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвали суду скасувати, у задоволенні клопотання прокурора в частині обрання йому заочно запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити. Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Суд при розгляді клопотання не взяв до уваги ту обставину, що прокурором не було доведено належним чином існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обґрунтованість підозри, що свідчить про відсутність усіх підстав, з якими положення ч.6 ст. 193 КПК України пов`язують обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також звертає увагу на те, що суд першої інстанції з часу відновлення судового провадження жодних повісток та будь-яких дій, спрямованих на його повідомлення про виклик до суду не вживав, а тому він не був обізнаний про час і місце судового розгляду. В матеріалах відсутні докази, які підтверджують той факт, що йому було вручено повістку про виклик до суду. Крім того, суду було відомо його електронну адресу, яка також могла бути використана для обміну інформацією в тому числі й для повідомлення про судове засідання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведене, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційним судом здійснюється без обвинуваченого, який подав клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з таких підстав.

-3-

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Згідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з врахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197 та 331 КПК України.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

-4-

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів уважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки до суду та його місце проживання ні суду, ні прокурору не відоме, у зв`язку з чим триває його розшук, а тому є необхідність в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_6 згідно обвинувального акту обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

Крім того, як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ухвалою суду від 03.12.2024 зупинено судове провадження у кримінальному провадженні № 0000371 від 28.09.2021 за ч. 2 ст. 332 КК України, до звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з військової служби. 28.01.2025 у зв`язку із самовільним залишенням ОСОБА_6 військової частини судом надано дозвіл на його затримання, а кримінальне провадження зупинено до його розшуку. Однак, 07.03.2025 за відповідним клопотанням обвинуваченого ОСОБА_6 про здійснення його виклику з дотриманням вимог ст. 135 КПК України кримінальне провадження відновлено. При цьому, з часу відновлення судового провадження обвинувачений в судові засідання не з`являється, судове слідство у справі не завершено.

Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 офіційно державного кордону не перетинав, однак від прикордонної поліції Румунії надійшла інформація про затримання 14.12.2024 за незаконний перетин кордону на напрямку 307 прикордонного знаку трьох громадян України, серед яких є громадянин України ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_6 достовірно знаючи про дату та час судових засідань, до суду не з`являється. Ухвала про привід обвинуваченого в судове засідання не виконана, у зв`язку з неможливістю встановлення місця знаходження обвинуваченого.

На даний час інформація про повернення обвинуваченого ОСОБА_6 на територію України відсутня.

Враховуючи зазначені обставини суд першої інстанції задовольнив клопотання прокурора та оголосив ОСОБА_6 у міжнародний розшук.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться за межами України, то у випадку встановлення його місцезнаходження чи затримання на території іноземної держави, до нього будуть застосовуватись правові процедури передбачені міжнародно-правовими договорами України, які ратифіковані Верховною Радою України, в тому числі Конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957, а також Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

-5-

Тобто, у разі застосування правових норм, передбачених вказаними договорами у процесі екстрадиції особи, необхідний відповідний документ про тримання особи під вартою, без будь-яких альтернатив.

Також необхідність в обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена тим, що останній перебуває за межами України і в разі його затримання чи встановлення місцезнаходження буде застосована процедура екстрадиції.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано обрав щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього переховуватися від суду, забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченої особи, а також проведення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За результатами апеляційного розгляду, колегією суддів не встановлено порушень, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, допущених судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора.

Також не встановлено порушень ч. 3 ст. 184 КПК України, допущених прокурором при поданні клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 . Посилання обвинуваченого на відсутність документів, що підтверджують його належне повідомлення про час і місце судового розгляду, є безпідставними, оскільки жодних даних про факт перебування ОСОБА_6 на території України матеріали судового провадження не містять. При цьому матеріали клопотання не містять відомостей, які б вказували про наміри ОСОБА_6 у подальшому прибути на територію України для участі у процесуальних діях і виконання судом вимог ст. 135 КПК України, як про це просив у клопотанні обвинувачений, не забезпечило його прибуття в судові засідання суду першої інстанції.

З огляду на викладене, враховуючи, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може продовжити переховуватися від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, ухилення від суду призводить до грубого порушення ст. 28 КПК України щодо розумних строків розгляду кримінального провадження, зважаючи на те, що є підстави вважати, що обвинувачений перетнув кордон України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, та обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції клопотання щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційна скарга не містить доводів, які би вказували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення. Порушень вимог КПК України, які б істотно обмежували права обвинуваченого та могли бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено. На думку апеляційного суду, існування ризиків у ході судового розгляду було доведено прокурором, наявність цих ризиків обґрунтовано відображено в ухвалі суду першої інстанції.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, саме з метою забезпечення міжнародного розшуку підозрюваного, затримання його за межами України та видачу для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому сторона обвинувачення і звернулася до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

-6-

При цьому, колегія суддів враховує те, що ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу у порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України фактично є заходом забезпечення кримінального провадження який застосовується для забезпечення присутності підозрюваного, обвинуваченого під час розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу, що є процесуальною гарантією забезпечення доступу до правосуддя, зокрема безпосередньої участі у розгляді питання яке стосується особи, а також гарантією реалізації права на захист.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На інші доводи, які б слугували підставою для скасування чи зміни ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не посилається.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.11.2025, щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді