Справа № 308/4030/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2025 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 13.02.2020, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2020 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 13.02.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2020 головуючою суддею визначено ОСОБА_6 .

Відповідно до розпорядження №433 керівника апарату суду від 31.12.2024 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/979/20 у зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_6 відрахована зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно з наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 №37/02-06.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2024 головуючою суддею визначено ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 01.01.2025 прийнято до свого провадження матеріали справи №308/4030/20 за вказаним обвинувальним актом та призначено судове засідання у кримінальному провадженні.

З обвинувального акта вбачається, що 12.02.2020, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Ужгородський район, с. Минай, кооператив «Минай», біля гаражу № НОМЕР_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході словесної перепалки, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс останньому сильний удар металевою трубою в область обличчя, в результаті чого ОСОБА_8 впав на землю та втратив свідомість, чим спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта №110 від 25.03.2020 на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_7 яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно з даними медичної документації, заповненої на його ім`я, у нього виявлено: «Травматичний двосторонній перелом нижньої щелепи: ангулярний справа, ментальний зліва». Вищевказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, яким могли бути руки, стиснуті в кулак та обуті ноги сторонньої людини, а також предмет на який вказує потерпілий (металева труба), при цьому він найбільш імовірно знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні повернутий передньою поверхнею тіла до джерела спричинення тілесних ушкоджень. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження згідно з даними медичної документації, вкладаються в час події, яка мала місце 12.02.2020 і могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпілий. Діагноз, згідно з даними медичної документації травматичний двосторонній перелом нижньої щелепи: ангулярний справа, ментальний зліва, потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно з п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Малоймовірно виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень згідно з даними медичної документації у ОСОБА_7 внаслідок падіння з висоти власного росту.

Відповідно до висновку експерта №146 від 31.03.2020 вищевказане тілесне ушкодження травматичний двосторонній перелом нижньої щелепи: ангулярний справа, ментальний зліва, найбільш імовірно могли виникнути від цілеспрямованого удару предметом у вигляді металевої труби в область обличчя з прикладанням значної сили, при цьому малоймовірно виникнення з прикладанням незначної сили під час виривання металевої труби з рук потерпілого та ненавмисне спричинення при цьому випадкового удару.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою, наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений у судовому засіданні подав заяву від 11.12.2025, згідно з якою не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього за строками давності. Зауважив, що він не був повідомлений про час, дату та місце розгляду кримінального провадження у суді, а тому строки притягнення до відповідальності зійшли. Примиритися з потерпілим не було змоги у зв`язку з відсутністю останнього.

Захисник обвинуваченого просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

У судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, цивільний позов не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КПК України в разі, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Жодне повідомлення про вручення судової повістки про виклик до суду потерпілого ОСОБА_7 за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , не отримано, причиною невручення об`єктом поштового зв`язку зазначено: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Разом з тим, згідно з відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.12.2025 №10/1/14994, на наданою на запит суду, повідомлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_7 19.05.2024 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 .

Відповідно до усталеної судової практики Касаційного кримінального суду Верховного Суду звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого та/або засудженого на звільнення з підстав спливу строків давності (постанови від 10 червня 2021 року у справі №640/11750/17 (провадження №51-6089км20); від 25 лютого 2021 року у справі №192/3301/16-к (провадження №51-3094км20).

Норми процесуального закону (ч. 4 ст. 286 КПК України) вказують на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого в разі, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК України (постанови від 19 листопада 2019 року у справі №345/2618/16-к (провадження №51-1491км19); від 24 травня 2018 року у справі №200/4664/14-к (провадження №51-3302км18).

При цьому, суд враховує сталу та послідовну практику Касаційного кримінального суду Верховного Суду, відповідно до якої під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК України позиція потерпілого не є вирішальною щодо закриття і не є перешкодою до виконання імперативних вимог процесуального закону (постанови від 03 червня 2021 року у справі №344/7812/16-к (провадження №51-6207км20), від 12 квітня 2023 року у справі №522/20663/17 (провадження № 51-3538км22). Положення ст. 49 КК України та ст. 285 КПК України зобов`язують суд, за наявності відповідних підстав та згоди обвинуваченого, звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому під час вирішення питання застосування положень ст. 49 КК України вирішальною є позиція саме обвинуваченого, а не потерпілого.

За таких обставин, заслухавши думку учасників судового провадження, які вважали за можливе вирішити клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за відсутності потерпілого, що не з`явився, суд ухвалив рішення проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого.

Розглянувши клопотання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У КПК передбачено таку підставу закриття судом кримінального провадження як закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо із дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Як встановлено судом, на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення (12.02.2020) положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції Законів №4025-VI від 15.11.2011 та №1183-VII від 08.04.2014 (відповідно). При постановленні судом ухвали від 11.12.2025 положення ст. 12 КК України чинні в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018, а положення ст. 49 КК в редакції Закону №4268-IX від 26.02.2025.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України у редакції Закону №4025-VI від 15.11.2011 станом на 12.02.2020 є злочином середньої тяжкості, а у редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 нетяжким злочином.

Ураховуючи положення ст. 106 КК України, за умови відсутності даних про ухилення ОСОБА_4 від слідства або суду, строк давності для звільнення його від кримінальної відповідальності становить п`ять років з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і до дня набрання вироком законної сили.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, із дня вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто з 12.02.2020, на момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , а саме 11.12.2025, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 106 КК України диференційований п`ятирічний строк притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення сплинув.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Разом з тим, у даному судовому засіданні встановлено, що матеріали справи не містять жодних передумов для постановлення ухвал про привід обвинуваченого та оголошення розшуку останнього. Зокрема, відсутні докази належного повідомлення обвинуваченого про дату, час та місце судових засідань, вручення останньому поштових відправлень відповідно до ст. 135 КПК України. Справа перебувала у провадженні судді ОСОБА_6 з 30 квітня 2020 року. Як зазначено у довідці, складеній секретарем судових засідань ОСОБА_9 , судове засідання 07.05.2020 не відбулося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з довідкою секретаря судового засідання справа №308/4030/20, яка призначена на 02.06.2020 не розглядалася у зв`язку із зайнятістю залів для проведення відеофіксації судового процесу. У наступному судовому засіданні 18 травня 2021 року постановлено ухвалу про привід обвинуваченого з констатацією, що обвинувачений у судові засідання 12.03.2021 та 18.05.2021 не з`явився, хоча у справі відсутні як журнал судового засідання за 12.03.2021, так і довідка з поясненням причин не проведення судового засідання. У судовому засіданні 29 червня 2021 року постановлено ухвалу про оголошення обвинуваченого ОСОБА_4 у розшук, а кримінальне провадження зупинено до розшуку останнього. В ухвалі, зокрема, зазначено місце проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_3 . Згідно з рапортом оперуповноваженого СКП відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено. Судові засідання, призначені на 09.06.2023, 28.09.2023, 14.11.2023, 13.02.2024 не відбулися, у тому числі внаслідок зайнятості судді у інших процесах або перебування судді у нарадчій кімнаті. 16 лютого 2024 року через канцелярію суду зареєстровано клопотання захисника, до якого додано договір з вказівкою адреси клієнта ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 .

28.03.2024 за участю прокурора та обвинуваченого здійснено технічну фіксацію судового засідання (журнал №2666212 від 28.03.2024), судове засідання 23.05.2024 не відбулося у зв`язку із зайнятістю залів для проведення фіксування судового процесу, проте судове провадження відновлено згідно з ухвалою 29.05.2025.

У даному судовому засіданні обвинувачений ствердив, що жодного наміру ухилитися від судового розгляду не мав, не проживав за адресою, зазначеною у обвинувальному акті, оскільки вже на той час часто їздив за кордон як далекобійник, мав стосунки з цивільною дружиною, у 2021 році у них народилася дитина ОСОБА_10 . Він жодного разу не був повідомлений про суд. Крім того, повідомив, що звертався до суду з іншими заявами, зокрема, про позбавлення матері батьківських прав, Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено заочне рішення від 27.11.2023. Житло за адресою, вказаною у обвинувальному акті, належало його матері, яке невдовзі після складання обвинувального акту було продане. А на початку війни ним було придбано квартиру за іншою адресою, де він і був зареєстрований. Обвинувачений зазначив, що був переконаний про закриття кримінального провадження і про відсутність на розгляді у суді кримінальної справи відносно нього.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі №346/883/15-к (провадження №51-3255 км18) підкреслив, що під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч. 2 ст. 49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Зважаючи, що розшук особи оголошено без достатніх на те правових підстав, без дотримання умов щодо належного виклику судом та за відсутності умов для розшуку, останній слід визнати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20) звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування особою шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 18 лютого 2025 року у справі №712/8174/23 (провадження №51-2807км24) констатував, що у результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення мало місце 12.02.2020, відтак під час судового провадження кримінального провадження сплив вищевказаний п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди ОСОБА_4 на закриття кримінального провадження за нереабілітуючих підстав, дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Питання речового доказу підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 288, 314, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 13.02.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речовий доказ: металева труба з слідами речовини бурого кольору, що передана на зберігання у кімнату зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1