ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2678/25 Справа № 191/3213/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000551, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, маючого двох неповнолітніх дітей 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між сторонами кримінального провадження: прокурором ОСОБА_10 , підозрюваним ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_9 з іншого боку.

Визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

26.06.2024 року приблизно о 17 годині 08 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки ЗАЗ моделі «Таврія», р.н. НОМЕР_1 . Проїжджаючи по ділянці дороги, розташованої по вул. Центральна, с. Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_6 був зупинений інспектором ВРПП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 та поліцейським ВРПП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області молодшим сержантом поліції ОСОБА_12 , які в той час перебували при виконанні своїх службових обов`язків.

Відразу після цього, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_6 , 26.06.2024 приблизно о 17 годині 10 хвилин, перебуваючи по вул. Центральна, с. Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області, розуміючи, що вчинив порушення, за яке законом передбачена відповідальність, зокрема, адміністративна за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, вирішив з метою уникнення відповідальності надати співробітникам ВРПП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області неправомірну вигоду.

Того ж дня (26.06.2024), приблизно о 17 годині 46 хвилин, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у салоні службового автомобіля, по вул. Центральна, с. Новогніде, Синельниківського району, Дніпропетровської області, поклав на передню панель автомобіля поліцейському ВРПП Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області сержанту поліції ОСОБА_12 та інспектору ВРПП Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанту поліції ОСОБА_11 , грошові кошти в розмірі 5200 гривень, тим самим умисно надав неправомірну вигоду, за не притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В свою чергу, інспектор ВРПП Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_11 , розуміючи, що до нього звернулися, як до службової особи з пропозицією надання неправомірної вигоди, викликав слідчо-оперативну групу з метою фіксації вказаного кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 369 КК України, як надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує будь-якої дії з використанням службового становища.

В апеляційній скарзі:

- прокурор просить вирок суду скасувати з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

В обґрунтування вказує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, згідно примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням.

Таким чином, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання за корупційне кримінальне правопорушення, на підставі ст. 75 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Вислухавши учасників судового провадження, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Зазначений перелік меж і підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено, є вичерпним.

Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК України.

Так, за вказаною нормою, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 05 липня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000551 між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_9 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та ОСОБА_6 дійшли згоди щодо всіх істотних для цього кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст. 369 КК України, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і погодився з юридичною оцінкою його дій.

Згідно із вказаною угодою про визнання винуватості, сторони погодились на призначення ОСОБА_6 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки та звільнення ОСОБА_6 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, строком на 1 рік.

Як слідує з вироку, суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді і у розмірі, які було узгоджено сторонами угоди та в присутності захисника.

Згідно правових висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2023 року по справі № 947/10464/21, відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, прокурор не оскаржує вирок з підстав, наведених положеннях п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, а тому, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження, в даному випадку, було відкрито помилково.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Колегія суддів при цьому також зважає на позицію Верховного Суду, викладену в постанові № 51-7299км18 від 27 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

За вказаних обставин, враховуючи правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду, оскільки апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок відкрито помилково, колегія суддів, вважає, що відкрите (розпочате) апеляційне провадження за такою скаргою підлягає закриттю з урахуванням ч. 6 ст. 9 КПК України.

Керуючись п. 6 ст. 9, 399, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000551, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, як помилково відкрите.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4