Справа № 397/270/24
н/п : 1-кп/397/37/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2026 Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001448 від 12.12.2023, на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька Донецької області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2010 р.н., працює регіональним директором ТОВ «Агро-Темп», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0001448 від 12.12.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України.

Представник цивільного відповідача ТОВ «Компанія АГРО-ТЕМП» - адвокат ОСОБА_5 звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області із клопотанням про скасування арешту з автомобіля «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2023 у справі №405/9147/23 (провадження №1-кс/405/4214/23).

Клопотання мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2023 у справі №405/9147/23 (провадження №1-кс/405/4214/23) за наслідками розгляду клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0001448 від 12.12.2023, накладено арешт із забороною користуватись та розпоряджатись автомобілем «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 30.03.2017 ТСЦ 8046, на праві приватної власності належить ТОВ «Компанія Агро-Темп».

В обгрунтування клопотання було зазначено, що арешт транспортного засобу має суттєве значення для розслідування даного кримінального правопорушення в якості речового доказу, оскільки буде використовуватись для дослідження під час проведення судово-трасологічної, судово-автотехнічної експертизи, а також для проведення слідчих дій.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення було проведено всі необхідні огляди транспортного засобу та інженерно-транспортні експертизи, по ушкодженням на транспортному засобі проведено трасологічні експертизи, а сам він детально описаний та його вигляд міститься в фото таблицях.

Враховуючи те, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню було завершено, всі слідчі дії, експертизи і таке інше, предметом чого був означений транспортний засіб, завершені, наразі відпала необхідність у обмеженні законного володільця у реалізації усіх складових права власності на вказане майно. Відтак, наразі, в продовженні обмеження права користування та розпорядження автомобілем «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відпала необхідність.

В той же час, транспортний засіб, належний Товариству, з грудня 2023 перебуває під арештом, що унеможливлює його використання для здійснення підприємницької діяльності Товариства, що завдає збитків підприємству у вигляді упущеної вигоди. Крім того, перебуваючи на спеціальному майданчику для затриманих транспортних засобів, автомобіль псується та перебуває під впливом різних факторів, які пришвидшують його зношення. Тобто, крім упущеної вигоди, підприємство також зазнає і реальних збитків у вигляді знецінення належного йому майна. За таких обставин, пов`язані із накладенням та збереженням арешту обмеження, є невиправдано обтяжливими для власника такого майна.

Крім того, матеріали провадження не містять доказів, які б свідчили, що ТОВ «Компанія Агро-Темп» чи його посадові особи можуть чи мають наміри приховати, пошкодити, знищити чи відчужити зазначений транспортний засіб.

Таким чином, є очевидним, що на даний час відсутні підстави для збереження арешту на автомобіль «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, адже вказаний арешт порушує принцип «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав Товариства, що передбачені ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, та становить особистий і надмірний тягар для Товариства, що створює суттєві перешкоди для реалізації права власності.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання представника цивільного відповідача про скасування арешту майна як такого що є передчасним.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Захисник обвинуваченого підтримав клопотання представника цивільного відповідача.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0001448, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.12.2023 накладено арешт із забороною користуватись та розпоряджатись автомобілем «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 30.03.2017 ТСЦ 8046, на праві приватної власності належить ТОВ «Компанія Агро-Темп» (том 2 а.с. 178-181).

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.

Відповідно до ч.1-3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Як встановлено судом, слідчим суддею ухвалою від 19.12.2023 арешт накладено у відповідності до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України- з метою забезпечення збереження речових доказів (постановою від 12.12.2023 автомобіль «Volkswagen Polo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні з метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до автомобіля, для забезпечення проведення судових інженерно-транспортних (автотехнічної та транспортно-трасологічної) експертиз, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду). У відповідності до ч.2 ст. 173 КПК України слідчим суддею враховувалося, що є розумні підстави вважати про можливість використання вказаного транспортного засобу, як доказу у даному кримінальному провадженні, він має істотне значення для даного кримінального провадження, може підтвердити факт вчинення кримінального правопорушення або його спростувати. Таким чином, враховуючи правове обгрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для проведення судових експертиз, оскільки незастосування арешту може призвести до приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження. Слідчим суддею враховано й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту (том 2 а.с. 178-181).

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Частина 6 ст. 368 КПК України встановлює, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Суд враховує, що на даний час у кримінальному провадженні не відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, докази у кримінальному провадженні безпосередньо судом ще не досліджувалися. Крім того, враховуючи вимоги ч.9 стю 170 КПК України та ч.4 ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту майна вирішується одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд (вироку, ухвали про закриття кримінального провадження).

Суд приходить до переконання, що на цьому етапі кримінального провадження стороною звернення не доведено необхідності у скасуванні арешту, оскільки є необхідність у збереженні арештованого майна, з метою досягнення цілей кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, суд, з метою забезпечення недопущення настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 370, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника цивільного відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія АГРО-ТЕМП» - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001448 від 12.12.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1