Провадження № 1-кс/202/88/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпра ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпра клопотання володільця майна ОСОБА_3 про скасування арешту, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001250 від 30.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпра надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.11.2025 року (Справа № 202/10603/25, Провадження № 1-кс/202/79182025) було накладено арешт на автомобіль «Volkswagen» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_3 . Володілець майна посилається на те, що на даний момент органом досудового розслідування проведено відповідні експертизи, проте жодній особі не повідомлено про підозру. Тобто та думку володільця майна, потреба у застосуванні арешту на даний час відпала. Просив скасувати арешт на вказаний транспортний засіб в частині користування.

Володілець майна в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в заяві вказав, що не заперечує проти задоволення клопотання про скасування арешту майна в частині користування.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра 04.11.2025 року (Справа № 202/10603/25, Провадження № 1-кс/202/7918/2025, було накладено арешт на автомобіль «Volkswagen» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_3 з позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2. ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У даному випадку арешт на вищевказаний транспортний засіб автомобіль «Volkswagen» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , був накладений з метою забезпечення збереження його як речового доказу.

При цьому, слідчим не надано доказів на підтвердження того, що на даний час планується проведення експертних досліджень з вищевказаним автомобілем.

Таким чином, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що на сьогоднішній час жодних конкретно визначених процесуальних дій стосовно арештованого автомобіля не здійснюється і не планується здійснювати.

Слідчий суддя також враховує, що згідно із п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати, зокрема, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Європейський суд з прав людини у численних своїх рішеннях вказував на неприпустимість непропорційного втручання держави у мирне володіння майном громадян та наголошував на неухильному дотриманні справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справи «Спорронг та Льонрот проти Швеції», «Прессос компанія ОСОБА_4 та інші проти Бельгії, «Звольський та Звольська проти Республіки Чехія», «Василеску проти Румунії» та інші).

На думку слідчого судді, накладення заборони користування транспортним засобом протягом тривалого часу, буде явно непропорційним, неспіврозмірним, нерозумним та покладе надмірний тягар на володільця цього майна.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності особи, а також з огляду на тривалість арешту майна, суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб арешту майна на менш обтяжливий тому, що подальше обмеження права володіння транспортним засобом буде непропорційним втручанням у право власності, тобто у право на мирне володіння майном, а тому повинно бути припинено.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, слідчий суддя вважає доцільним зберегти заборону розпорядження та володіння вказаним транспортним засобом з метою збереження речового доказу та з метою забезпечення можливості проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження з цим транспортним засобом.

Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.11.2025 року (Справа № 202/10603/25, Провадження № 1-кс/202/7918/2025) на майно автомобіль «Volkswagen» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_3 в частині заборони користування.

Передати транспортний засіб марки «Volkswagen» іноземний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання володільцю ОСОБА_3 .

Виконання ухвали про скасування арешту майна доручити слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1