Справа № 720/1553/25
Провадження № 1-кс/720/311/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м. Новоселиця

Слідчий суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання власника ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002324 від 23 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Власник ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту по кримінальному провадженню, посилаючись на те, що відповідно до ухвали Новоселицького районного суду від 25 червня 2025 року на мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro» моделі «MTUW3ZD/A», з серійним номером « НОМЕР_1 », з об`ємом пам`яті 128 ГБ, ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , накладено арешт із забороною його відчуження, розпорядження та користування. Оскільки на даний час проведено всі необхідні слідчі дії, вважає, що відпали обставини що передували накладенню арешту, у зв`язку із чим просив скасувати арешт накладений вищевказаною ухвалою.

Заявник в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву в якому просив розглянути клопотання без його участі та просив задовольнити клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просив розглянути клопотання за його і прокурора відсутності. Одночасно заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що арештований телефон є речовим доказом у справі, а тому вважає, що підстави накладання арешту на нього не відпали, оскільки таким чином збереження речових доказів стане неможливим.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

За змістом положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

В провадженні СВ ВП № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області перебуває кримінальне провадження № 0002324 від 23 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В межах даного провадження ухвалою Новоселицького районного суду від 25 червня 2025 року на мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro» моделі «MTUW3ZD/A», з серійним номером « НОМЕР_1 », з об`ємом пам`яті 128 ГБ, ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , накладено арешт із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Вказаний арешт був накладений з метою забезпечення визначених у ч.2 ст. 170 КПК України підстав, а саме з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Досліджуючи обставину скасування арешту на яку посилався заявник, а саме те, що на даний час проведено всі необхідні слідчі дії, слідчий суддя вважає безпідставною.

На думку слідчого судді заявник не довів необґрунтованість арешту на мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro» моделі «MTUW3ZD/A», з серійним номером « НОМЕР_1 », а також наявність обставин, які свідчать про те, що відпала потреба у такому арешті, так як на даний час наявні підстави арешту майна, визначені ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, в той же час відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Виходячи із змісту вказаних норм саме прокурор або слідчий збирає докази та у передбачених законом випадках формує обвинувачення, оскільки він є суб`єктом сторони обвинувачення в кримінальному процесі. Тим самим, саме сторона обвинувачення вирішує питання щодо достатності доказів для повідомлення про підозру або звернення із обвинувальним актом до суду.

В даному провадженні слідчий заперечував проти скасування арешту, посилаючись на збереження речових доказів та не проведення всіх слідчих дій.

Тому, посилання заявника на те, що на даний час у кримінальному провадженні проведені всі слідчі дії є безпідставним, тим більше, що про підозру у вчиненні злочину нікому не повідомлено.

У відповідності до вимог ст.ст. 170-173 КПК України слідчий суддя вважає, що ризики збереження речового доказу у разі скасування накладеного арешту, існують, оскільки власник майна матиме змогу змінити, переробити, зіпсувати, передати його іншій особі до закінчення досудового розслідування та до початку можливого судового розгляду.

За вказаних обставин, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання заявника щодо скасування арешту, накладеного ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2025 року, слід відмовити за безпідставністю.

На підставі наведеного, слідчий суддя керуючись ст.ст. 107, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002324 від 23 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 25 червня 2025 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1