Провадження № 11-сс/4823/22/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сновського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на бездіяльність посадових осіб слідчого відділення ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області та прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про надання письмового дозволу підозрюваному на проходження стаціонарного лікування. Слідчий суддя вказав, що предмет оскарження не відноситься до переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, а відтак у відкритті провадження за скаргою необхідно відмовити.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що 04.07.2025 відкрито кримінальне провадження №0002560 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України; 25.11.2025 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави. 05.12.2025 за ОСОБА_8 було внесено заставу та в цей же день його було звільнено з-під варти. У зв`язку з погіршенням психічного стану здоров`я підозрюваного та необхідності психіатричного стаціонарного лікування захисник звернувся до КНП «ЧОПНЛ» із заявою про проведення стаціонарного лікування його підзахисного, на що отримав письмову відповідь про рекомендації в потребі лікування після узгодження з командуванням військової частини чи слідчим ДБР. 11.12.2025 на адресу прокуратури та слідчого надійшло клопотання в інтересах ОСОБА_8 про надання письмового дозволу на стаціонарне лікування, проте прокурор та слідчий протягом десяти днів не надали жодної відповіді. Посилаючись на вимоги кримінального процесуального законодавства, зокрема ст.ст.509, 503 КПК України щодо психіатричної експертизи та підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, вважає, що в цьому кримінальному провадженні мало місце нездійснення процесуальних дій, які слідчий та прокурор зобов`язані вчинити у визначений строк, що, відповідно до ст.303 КПК України, може бути оскаржено слідчому судді.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити; думку прокурора, котрий просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів судового провадження, 04 липня 2025 року до ЄРДР за №0002560 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, за фактом самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

25 листопада 2025 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

10.12.2025 захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного звернувся до Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області та Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону із клопотанням, в якому просив надати письмовий дозвіл ОСОБА_8 на стаціонарне лікування. Вказане клопотання прийнято службовими особами установ.

Відповідно до інформації, яка міститься у листах від 18.12.2025 та 25.12.2025, прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 та слідчий СВ ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 повідомили захиснику ОСОБА_7 , що направлення на проходження медичного огляду ОСОБА_10 вручено 15.12.2025 слідчим ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського районного відділу поліції. Роз`яснено, що вимогами кримінального процесуального законодавства не передбачено надання слідчим, прокурором письмової згоди на лікування підозрюваного. Повідомлено, що на військовослужбовця ОСОБА_8 , серед іншого, поширюються вимоги Військової присяги, Статуту внутрішньої служби ЗСУ, Дисциплінарного статуту ЗСУ, у тому числі і Положення про військово-лікарську експертизу ЗСУ. Також повідомлено, що порядок госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги визначений ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу».

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження, передбачений главою 26 КПК України.

У частині 1 статті 303 КПК України наведено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Так, пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України, на який посилається сторона захисту, серед іншого передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, прокурора, дізнавача, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством, проте вони не були виконані.

Водночас, положення КПК України не містять вказівки на строки, упродовж яких слідчий та/або прокурор зобов`язані надати письмовий дозвіл на стаціонарне лікування особи. Не містять вказівок на відповідні положення КПК України і доводи скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 26 грудня 2025 року захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного звернувся до слідчого судді місцевого суду зі скаргою на бездіяльність слідчого та прокурора про надання письмового дозволу ОСОБА_8 на проходження стаціонарного лікування.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника підозрюваного, оскільки бездіяльність слідчого та прокурора про надання письмового дозволу підозрюваному на проходження стаціонарного лікування не може бути оскаржено на підставі ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що не підлягає оскарженню.

Перевіривши вказані апелянтом доводи, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею місцевого суду в повній мірі дотримані вказані вимоги закону та зазначено, що у цьому випадку оскаржувана бездіяльність слідчого та прокурора окремому оскарженню до слідчого судді не підлягає.

Посилання захисника на вимоги ст.ст.503, 509 КПК України щодо підстав для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру та психіатричної експертизи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі не спростовують обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Відтак, ураховуючи зміст поданої скарги, ухвала слідчого судді постановлена з додержанням вимог кримінального процесуального закону та є обґрунтованою, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ч.3 ст.407, ст.422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сновського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4