КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/5503/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008207, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 листопада 2025 року.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржувану ухвалу суду змінити, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом за відсутності передбачених законом підстав, всупереч вимог діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертає увагу на те, що з 19 серпня 2019 року він утримується під вартою у кримінальному провадженні, в якому судовий розгляд триває понад 6 років та в більшості випадків відкладається за клопотання сторони обвинувачення.

За результатами апеляційного перегляду просить змінити оскаржувану ухвалу суду та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою з покладенням на нього відповідних обов`язків.

В судове засідання обвинувачений та прокурор не з`явились та подали заяви про розгляд апеляційної скарги за їх відсутності. У зв`язку з цим суд, діючи відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України, здійснює розгляд апеляційної скарги без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008207, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що на даний час продовжують існувати заявлені раніше ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобіганню існуючим ризикам.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 листопада 2025 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом дотримані.

Ухвалюючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим, дані про особу винного та конкретні обставини провадження за висунутим обвинуваченням.

Крім цього, судом першої інстанції взято до уваги, що в даному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик впливу обвинуваченого, в тому числі на потерпілих, зважаючи на поведінку ОСОБА_6 під час допиту останніх в суді першої інстанції.

Оцінивши зазначені обставини в сукупності, суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, наведених прокурором та передбачених статтею 177 КПК України, які свідчать про можливість обвинуваченого переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування його від суду, а також незаконного впливу на потерпілих, які судом ще не допитані.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 03 вересня 2025 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 01 листопада 2025 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4