Справа номер №303/7449/25
Провадження №1-кс/303/1306/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 27.09.2025 до ЄРДР за №0000554,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 27.09.2025 до ЄРДР за №0000554.

Подане клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 26.09.2025 близько 23 год. 30 хв., водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався з с. Страбичово у напрямку с. Горонда, Мукачівського району з невстановленою досудовим розслідуванням швидкістю. Проїжджаючи по головній вул. Центральна у с. Горонда, Мукачівського району, на прямій освітленій ділянці дороги біля будинку № 103 водій, маючи можливість заздалегідь побачити потерпілого ОСОБА_7 , який рухався на велосипеді по проїжджій частині по ходу руху водія ОСОБА_6 , при цьому останній не вжив заходи для своєчасного екстреного гальмування свого транспортного засобу, а натомість продовжив рух на керованому ним автомобілі, і в результаті допустив порушення вимог пунктів 12.2, 12.3 та 1.10 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.12.2 ПДР України «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

п.1.10 небезпека для руху «Зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися».

Отже водій ОСОБА_6 , в порушення вимог ПДР України, тобто з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, а саме з моменту коли мав можливість заздалегідь побачити потерпілого ОСОБА_8 на проїжджій частині дороги, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, і на своїй смузі для руху допустив наїзд на велосипедиста, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку, і не зупинившись продовжив рухатися по вказаній дорозі до вул. Борканюка у с. Горонда, Мукачівського району, де в полі за межами населеного пункту сховав автомобіль, з метою приховування вчиненого ним злочину.

Крім цього, ОСОБА_6 близько 26.09.2025 о 23 год. 30 хв., після наїзду на велосипедиста ОСОБА_7 , керованим ним автомобілем «Volkswagen» моделі « Golf», д.н.з. НОМЕР_1 в районі буд. 103 по вул. Центральна в с. Горонда, Мукачівського району, суб`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями поставив потерпілого в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному стані, та маючи можливість надати таку допомогу, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди, свідомо залишивши велосипедиста ОСОБА_7 в небезпечному для життя становищі.

В сукупності ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження та ч.3 ст.135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинило тяжкі наслідки.

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 даного кримінального правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, наявність визначених ст.177 КПК України ризиків, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий просить задовольнити подане клопотання.

В судовому засіданні слідча та прокурор, кожен окремо, підтримали клопотання, просили суд його задовольнити.

Захисниця ОСОБА_9 просила обмежитись застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. У випадку задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, просила визначити останньому заставу.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні просив застосувати запобіжний захід домашній арешт.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час вирішення питання щодо запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На підставі оцінки сукупності доданих до клопотання доказів, можна дійти висновку, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 КК України та ч.3 ст.135 КК України, які віднесено до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що свідчить про високий рівень можливого переховування від органів досудового розслідування, суду, а тому приходжу до висновку про наявність достатніх підстав вважати щодо існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177КПК України.

Окрім цього, ОСОБА_6 , не будучи попередньо ув`язненим, може незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями про обставини вчинення злочину, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій, що є підтвердженням існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, існуючі в даному провадженні ризики, приходжу до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважаю, що для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 щодо останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваного вимог ч.3 ст.183 КПК України, тобто у визначенні розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,182,183,192,193,194,196-198,211,372,376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ст. слідчої СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному 27.09.2025 до ЄРДР за №0000554 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 листопада 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1