Справа № 309/2798/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/560/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Обрано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: до 17 години 30 хвилин 29 вересня 2025 року.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою рахувати з моменту його затримання з 17 години 30 хвилин 31 липня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатської області ОСОБА_7 , а організацію виконання ухвали про взяття ОСОБА_6 під варту доручити прокурору Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 ..

В клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18 березня 2025 року ОСОБА_6 , будучи засудженим Хустським районним судом за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та 24 липня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, на шлях виправлення не став, а вчинив умисний злочин при наступних обставинах: 30 липня 2025 року, близько 12 години, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , після розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , в ході раптового конфлікту, який переріс у бійку, повалив на підлогу ОСОБА_9 та умисно спричинив останньому декілька ударів руками та ногами, взутими в кросівки, в область голови, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому лівої скроневої кістки, від якого відходять дві лінії перелому: одна - на лобну кістку, інша - на потиличну; субдуральної гематоми справа; епідуральної гематоми зліва; тотального субарахноїдального крововиливу лівої та правої півкуль, від яких ОСОБА_9 помер.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, протоколами оглядів місця події; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; лікарським свідоцтвом про смерть №98/х від 31.07.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, будучи обізнаним про міру покарання за скоєння ним кримінального правопорушення може переховувати від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що у відповідності до ст.177 КПК України: є реальними підставами застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідчий суддя в ухвалі вказує, що ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, і є наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, а саме: ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Слідчий суддя, врахував те, що підозрюваний ОСОБА_6 розлучений, проживає один, ніде не працює, зловживає алкоголем, не має міцних соціальних зв`язків, а тому слідчий суддя вважав, що більш м`який запобіжний захід не є достатнім для запобігання вказаних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, адвоката захисника ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що yаявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, протоколами оглядів місця події; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; лікарським свідоцтвом про смерть №98/х від 31.07.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_6 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч.1 ст.177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Колегія суддів за результатами розгляду провадження дійшла висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 196, 372 КПК України, та містить обґрунтування і мотиви, з яких виходив слідчий суддя при її постановленні.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів враховуючи всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, вважає, що у конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження. Застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі містяться також інші твердження підозрюваного, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді