УХВАЛА

12.01.2026 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 347 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , який спливає 18.01.2026 року, строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 347 КК України, а також встановлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, у зв`язку з чим тримання під вартою в даному випадку є виправданим.

Захисник обвинуваченого проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що зазначені ним ризики недоведені. Зокрема, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення він визнає та сприяє його розкриттю. Ризик незаконного впливу на свідків нічим не підтверджений, а ризик вчинити інше кримінальне правопорушення не обґрунтований, оскільки ОСОБА_6 в силу ст. 89 КК України не судимий, попередню судимість мав за вчинення необережного злочину. Враховуючи вказані обставини та стан здоров`я обвинуваченого захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, посилаючись на те, що через наявні в нього хронічні захворювання стан його здоров`я в умовах слідчого ізолятору погіршується, підтримав клопотання захисника про зміну йому тривання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор, враховуючи надану стороною захисту довідку про погіршення стану здоров`я обвинуваченого, проти задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За вимогами ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 347 КК України, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 6 до 15 років.

При цьому, ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, має зареєстроване місце проживання, мешкає з матір`ю, яка є власницею вказаного житла, офіційно не працевлаштований. За станом здоров`я має важкі хронічні захворювання цукровий діабет (інсулінозалежний), гіпертонічна хвороба та ін., на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, характер та обставини його вчинення згідно з обвинувальним актом свідчать про те, що обвинувачений, усвідомлюючи можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, враховуючи обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з умисною протиправною поведінкою до органів державної влади.

В той же час, суд вважає, що встановлений при застосуванні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків, на теперішній час зменшився з огляду на те, що обвинувачений в судовому засіданні свою вину визнав та відшкодував завдану в результаті вчинення кримінального правопорушення шкоду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.11.2025 року цивільний позов потерпілого ГУНП в Дніпропетровській області було залишено без розгляду.

При цьому, при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховувалася позитивна характеристика обвинуваченого та стан його здоров`я (наявність хронічних захворювань згідно з випискою з медичної карти амбулаторного хворого).

В той же час, з довідки філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» у Дніпропетровській та Донецькій областях від 12.01.2026 року вбачається, що ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою неодноразово звертався за медичною допомогою, а саме: 14.10.2025 року був оглянутий лікарем терапевтом, проведено діагностичні дослідження, призначено лікування; 07.11.2025 року був консультований завідувачем ендокринології КНП «Дніпровська обласна клінічна лікарня ім..І.І. Мечникова» ДОР, яким були надані рекомендації з лікування; 26.11.2025 року був оглянутий лікарем терапевтом, призначено лікування; 07.01.2026 року був оглянутий лікарем терапевтом, призначено лікування. При цьому, перелік захворювань, встановлений при огляді 26.11.2025 року значно розширився під час огляду 07.01.2026 року.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення ЄСПЛ «Хайредінов проти України»).

Таким чином, враховуючи зазначені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зменшення ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України обставини, зокрема щодо погіршення стану здоров`я, його соціальних зв`язків (проживання з матір`ю, яка забезпечує його догляд), добровільне відшкодування під час судового розгляду завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що достатнім для забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 і запобігання можливості перешкоджати інтересам правосуддя буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За таких обставин, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання строком на 60 днів.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 201, 331, 372, 376, 392 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 347 КК України - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 12.03.2026 року включно, звільнивши його з-під варти в залі судового засідання.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із м. Дніпро без письмового дозволу суду, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області для виконання.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, зокрема тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, для обвинуваченого строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1