Справа № 274/8890/25 Провадження № 1-кп/0274/979/25
УХВАЛА

06.01.2026 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2025 за № 0001073 щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області 26.12.2025 з Бердичівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою від 29.12.2025 у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Запобіжний захід до обвинуваченого застосовано у вигляді тримання під вартою до 08.01.2026.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта. Розгляд провадження проводити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово, в судове засідання викликати прокурора, захисника та обвинуваченого.

Захисник у підготовчому судовому засіданні вважала за можливе призначити судовий розгляд в кримінальному провадженні за участю осіб, вказаних прокурором. Вважала за доцільне складання досудової доповіді щодо обвинуваченого.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні погодився з позицією захисника, не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, доходить такого висновку.

Кримінальне провадження підсудне Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 5-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, а також зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт, затверджений прокурором та вручений обвинуваченому та його захисникові, складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при затвердженні обвинувального акта прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.

З вказаних мотивів суд доходить висновку про необхідність призначення судового розгляду у кримінальному провадженні суддею одноособово.

З врахування думок учасників судового розгляду наявні підстави для складання досудової доповіді відповідно до ст. 314-1 КПК України.

Окрім того, прокурор подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зникли та існують на цей час. На обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що однією із обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу, є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі. Необхідність урахування цієї обставини підтверджена рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 № 14рп/2003. Вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану, на думку прокурора, певним чином мінімізує можливість застосування заохочувальних приписів КК України у разі постановлення обвинувального вироку (призначення покарання більш м`якого, ніж визначене санкцією статті, звільнення від відбування покарання тощо), а ч. 1 ст. 263 КК України, суттєво підвищує імовірність реалізації ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСШІ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, прокурор на обґрунтування можливості обвинуваченого переховуватись від суду, зазначає, що останній не має міцних соціальних зв`язків, так як його родина, а саме дружина з дочкою перебувають за межами країни, а його баба ОСОБА_6 , з якою останній проживає, самостійно звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення та безпосередньою небезпекою для її життя. До того ж, ОСОБА_6 є свідком у цьому кримінальному провадженні, а тому не виключається ризик незаконного випливу обвинуваченим на свідка.

В підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та додатково на його обґрунтування надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.11.2025 за № 0000069 за ч. 1 ст. 129 КК України та протокол допиту потерпілого від 05.01.2026, зазначивши, що обвинувачений є фігурантом ще одного кримінального провадження, у якому потерпіла ОСОБА_7 дала показання про висловлену ОСОБА_5 на її адресу погрозу вбивством, яку вона сприйняла як реальну. Це, на думку прокурора, підтверджує існування ризиків, зокрема вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що у цьому кримінальному провадженні відсутні будь-які потерпілі, а обізнаність обвинуваченого про місце проживання свідків не є підставою для тримання його під вартою, наміру впливати на свідків він немає. Також обвинувачений не переховувався від слідства та не має наміру переховуватися від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки: у нього є донька та дружина, яка присутня у залі судового засідання, він є співвласником житла, у якому проживає. Обвинуваченому не повідомлялася підозра у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 129 КК України, яке має форму приватного обвинувачення. Тому захисник заявила клопотання про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на нічний домашній арешт.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав, зазначених його захисником.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.

12.11.2025 слідчим суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 151400 грн. При цьому слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яка підтверджувалася протоколом від 10.11.2025 прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_8 , протоколом від 10.11.2025 допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом від 11.11.2025 допиту свідка ОСОБА_5 , протоколом від 10.11.2025 обшуку, висновком експерта від 11.11.2025. Також слідчим суддею встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, встановлено, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, загрожує покарання у виді позбавлення волі, він має молодий вік, не має міцних соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, не має постійного місця роботи. Окрім того, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 у 2010 році був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України (однак в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості), а також є достатні підстави вважати, що він через психічну хворобу (діагноз F 60.4) поводив себе агресивно до своєї дружини та баби, зокрема, погрожував застосуванням фізичного насильства, під час однієї з таких погроз до своєї баби ОСОБА_8 застосував вогнепальну зброю, внаслідок чого та злякалася та втекла (відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 від 11.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України), то існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, зокрема, застосування фізичного насильства до ОСОБА_8 або інших осіб.

В підготовному судовому засіданні судом встановлено, що обставини, враховані слідчим суддею при обрані запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , в тому числі його вік та стан здоров`я, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, не змінилися, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині. Встановлені ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є дійсними та триваючими.

На теперішній час ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років, тому не виключається можливість його переховування від суду, оскільки він усвідомлює можливість засудження на тривалий строк, тобто зберігається ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча й вважається таким, що не має судимості, є непрацевлаштованим, наявність у нього офіційних джерел доходів не підтверджено. Окрім того, стороною обвинувачення надані докази на підтвердження проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні від 26.11.2025 за № 0000069 за ч. 1 ст. 129 КК України, у якому потерпіла ОСОБА_7 повідомила про здійснену ОСОБА_5 погрозу вбивством, яку вона сприйняла як реальну, що свідчить про ймовірність продовження обвинуваченим протиправної поведінки та ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого протиправно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним володінням вогнепальною зброєю, та який може набути статус підозрюваного у іншому кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 129 КК України (погроза вбивством), задля уникнення кримінального покарання може вдатися до відповідних дій, тобто зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тож, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеною наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу на цей час неможливе. Тривалість застосованого запобіжного заходу, з урахуванням його виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

Суд вважає, що стороною захисту не доведено, що заявлені прокурором ризики зменшились, як і не доведено того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, в т.ч. домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігання існуючим ризикам. Обставини, на які посилалася сторона захисту, зокрема щодо наявності соціальних зав`язків у ОСОБА_5 , існували і на час події, яка інкримінується обвинуваченому, однак не стали для нього стримуючим фактором. Окрім того, з наданих стороною захисту договору міни АВІ № 664530 від 29.02.2000 та реєстраційного посвідчення на житловий будинок, у якому проживає ОСОБА_5 , вбачається, що поряд з обвинуваченим співвласником цього житла є й свідок ОСОБА_8 , утриматися від спілкування з якою було зобов`язано обвинуваченого ухвалою слідчого судді 12.11.2025 в разі внесення застави. Тому при зміні обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт не вдасться запобігти ризику неправомірного впливу обвинуваченим на свідка ОСОБА_8 , яка проживає разом з ним.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що судовий розгляд в кримінальному провадженні лише розпочнеться, а обраний запобіжний захід відповідає даним про особу обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, та позбавляє його можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про обвинуваченого, зокрема, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наявність в нього постійного місця проживання, відсутність в нього постійного місця роботи, та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд визначає обвинуваченому заставу відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладанням обов`язків, визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі сплати застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 182, 183, 199, 201, 314-316, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області (м. Бердичів, вул. Житомирська, 30-А) о 12 год. 30 хв. 15.01.2026.

Викликати в судове засідання прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Доручити Бердичівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Житомирській області до 27.01.2026 скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 06 березня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Сума застави, підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області: рахунок отримувача - UA0000277, код отримувача - 26278626, банк отримувача - ДКС України м. Київ, МФО - 820172; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 , справа № 274/8890/25, Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Заставу ОСОБА_5 визначити в розмірі 45 (сорока п`яти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 149760 грн (сто сорок дев`ять тисяч сімсот шістдесят гривень 00 копійок), при сплаті якої покласти на нього строком на 2 місяці такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із міста Бердичева без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Роз`яснити, що після внесення застави, у випадку, якщо обвинувачений, бувши належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається у дохід держави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1