н/п 1-кс/766/8082/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001070 від 17.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, про арешт майна,

встановив:

21.11.2025 року прокурор, в ході досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001070 від 17.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України, звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням в якому просив: Накласти арешт на тимчасово вилучено майно, а саме вилучені 19.11.2025 в ході санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду №766/14706/25 н/п 1-кс/766/7858/25 від 11.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 : системний блок марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649693; монітор марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649694; Ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм до нього, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449147; WiFi-роутер марки «ТР-Link», який упаковано до сейф-пакету WAR 1449146; жорсткий диск, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449148; флеш-накопичувач, який упаковано до сейф-пакету PSP 1169511, які перебували у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, та подальшого призначення експертиз.

В обґрунтування клопотання зазначено що вилучені речі можуть бути використані досудовим розслідуванням як доказ вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.301-1 КК України.

19.11.2025 року зазначені речі визнані слідчим речовими доказами у кримінальному провадженні.

1.Позиції учасників.

У судовому засіданні прокурор участі не брав, про дату час та місце проведення розгляду клопотання повідомлявся належним чином, надав заяву у якій клопотання підтримав та просив розглядати за його відсутності.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, від представника власника майна надійшла заява про розгляд клопотання без його участі . Заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що вилучену техніку оглянуто за участі спеціаліста з вилученням необхідної інформації на цифрові носії, тому в арешті майна нема потреби.

Через неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

2.Обставини, що були встановлені під час розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що ВП № 2 ХРУП ГУНП Херсонської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001070 від 17.09.20025 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301-1 КК України.

19.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого вилучено: системний блок марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649693; монітор марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649694; Ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм до нього, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449147; WiFi-роутер марки «ТР-Link», який упаковано до сейф-пакету WAR 1449146; жорсткий диск, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449148; флеш-накопичувач, який упаковано до сейф-пакету PSP 1169511.

Вказане майно перебувало у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 19.11.2025 майно (техніку) які виявлені та вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно вищевказаного переліку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а також можуть містить сліди вчинення протиправної діяльності та відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

3.Мотиви прийняття рішення слідчим суддею.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

3.1 Щодо строку звернення з клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Оскільки, зазначені у клопотанні речі було вилучено 19.11.2025р., а клопотання про арешт майна подано до відділення поштового зв`язку 21.11.2025р., сторона обвинувачення звернулась з вказаним клопотанням у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

3.2 Щодо правової підстави для арешту майна та можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно вимог п.1ч.2ст.170КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

ВП № 2 ХРУП ГУНП Херсонської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001070 від 17.09.20025 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 301-1 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання прокурора слідчий суддя вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що техніка, вилучена за місцем проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для її арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того , слід звернути увагу, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені у клопотанні речі, можуть мати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається із клопотання прокурора про арешт майна, воно містить посилання на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність зазначеного майна ознакам речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

3.3 Щодо наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Під час проведення обшуку вдалось зафіксувати первинні дані з вилучених речей. Однак необхідним є збереження первинних параметрів таких речей, до проведення їх огляду у встановленому Законом порядку, поряд з цим, наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних речах.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що у разі повернення вилученого майна, його власник зможе його приховати, знищити його або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що в подальшому унеможливить проведення комп`ютерно-технічних експертиз.

3.4 Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та виправданості потреб досудового розслідування у втручанні у права і свободи особи

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

На переконання слідчої судді, на даному етапі досудового розслідування, накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, є необхідним для виконання вищенаведених завдань кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення.

Такий арешт пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Водночас, на переконання слідчої судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у розслідуванні кримінальних правопорушень.

Слідча суддя вважає, що вказаний суспільний інтерес при врівноважуванні повинен отримати більшу вагу, тоді як інтерес осіб, що полягає у можливості володіти своїм майном, має порівняно меншу вагу.

Окрім того, таке втручання стосуватиметься виключно конкретного майна, яке має важливе значення для досудового розслідування, що вказує на співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Таким чином, сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, позаяк існує необхідність збереження речових доказів в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

3.5 Щодо наслідків арешту майна

На переконання слідчого судді, з огляду на викладені у цій ухвалі обставини та початкову стадію досудового розслідування та обраний спосіб арешту, такий арешт не є надмірно обтяжливим.

Поряд з цим, наразі слідчому судді не надано будь-яких даних, які б вказували на суттєве позначення арешту майна, застосованого у вищезазначений спосіб, на інтересах володільця.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку , що у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, майно, а саме: системний блок марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649693; монітор марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649694; Ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм до нього, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449147; WiFi-роутер марки «ТР-Link», який упаковано до сейф-пакету WAR 1449146; жорсткий диск, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449148; флеш-накопичувач, який упаковано до сейф-пакету PSP 1169511 вилучені за місцем проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 підлягає арешту, з тих підстав, що воно відповідає критеріям речового доказу, передбаченим ст. 98 КПК України у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до пошкодження, знищення або втрати доказів, і таким чином, може позбавити реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене в ході проведення санкціонованого обшуку 19.11.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649693; монітор марки Asus, який упаковано до прозорого пакету скріпленого контрольною стяжкою НПУ № Н46649694; Ноутбук марки Asus з зарядним пристроєм до нього, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449147; WiFi-роутер марки «ТР-Link», який упаковано до сейф-пакету WAR 1449146; жорсткий диск, який упаковано до сейф-пакету WAR 1449148; флеш-накопичувач, який упаковано до сейф-пакету PSP 1169511, які перебували у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1