Номер провадження: 11-сс/813/1873/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2025, про повернення скарги заявника представника заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 06.08.2025, ухваленої в рамках кримінального провадження №0000417 від 18.06.2025,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2025, скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого від 06.08.2025, ухваленої в рамках кримінального провадження №0000417 від 18.06.2025 повернуто.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що до скарги адвокатом ОСОБА_7 долучено копію ордеру про надання правової допомоги ОСОБА_6 в усіх органах державної влади.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» систему судоустрою складають: місцеві суди; апеляційні суди; Верховний Суд.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що адвокатом належним чином не підтверджено слідчому судді повноваження щодо представлення інтересів ОСОБА_6 у Приморському районному суді м. Одеси, у тому числі і на звернення зі скаргою до слідчого судді, а тому скаргу подано особою, яка не має права на її подання, що є належною підставою для її повернення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвалу слідчого судді постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права та є незаконною.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що відповідно до чинного законодавства України в органи державної влади включаються місцеві суди, зокрема й Приморський районний суд м. Одеси.

Просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого від 06.08.2025, ухваленої в рамках кримінального провадження №0000417 від 18.06.2025 та зобов`язати слідчого розглянути клопотання адвоката ОСОБА_7 від 05.08.2025.

Представник заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, у зв`язку з чим апеляційний суд на підставі вимог ч. 2 ст. 422 та ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши обмежені строки розгляду апеляційної скарги по даній категорії справ, вважає за можливим провести апеляційний розгляд без участі сторін та у відповідності до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювати.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява №8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява №28249/95, п. 53; «Golder v. the United Kingdom», заява №4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява №36760/06, п.п. 229-230).

Як вбачається з матеріалів справи 05 серпня 2025 року адвокатом ОСОБА_7 на електронну адресу ВП №5 ОРУП №l ГУНП в Одеській області надіслано клопотання в порядку ст. 220 КПК.

11 серпня 2025 року на електронну адресу адвоката ОСОБА_7 надіслано постанову про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання від 06.08.2025 (реєстраційний номер від 11.08.2025 (348736)).

На вищевказане рішення 12 серпня 2025 року адвокатом ОСОБА_7 подано скаргу до Приморського районного суду м. Одеси.

02 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси повернуто представнику ОСОБА_6 скаргу, мотивуючи це тим, що адвокатом належним чином не підтверджено слідчому судді повноваження щодо представлення інтересів ОСОБА_6 у Приморському районному суді м. Одеси, у тому числі і на звернення зі скаргою до слідчого судді.

Відтак, у даному випадку слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу подано особою, яка не має права на її подання, що є належною підставою для її повернення.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що застосовані державою обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження входить у сферу застосування п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Ashingdane v. The United Kingdom», заява №8225/78, п. 57; «Fayed v. The United Kingdom», заява №17101/90, п. 65; «Markovic and Others v. Italy», заява № 1398/03, п.п. 100-102).

Відповідно до п. 12.4 Положення про ордер на надання правничої допомоги, затвердженого рішенням РАУ від 12.04.2019 № 41, установлений обов`язковий реквізит ордера - назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Під назвою органу розуміється як безпосередньо назва конкретного органу так і назва групи органів визначених пунктом 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (наприклад, судові органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, органи досудового слідства, правоохоронні органи тощо.

Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (ст. 6 Конституції України).

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Систему судоустрою складають:

1) місцеві суди;

2) апеляційні суди;

3) Верховний Суд (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналізуючи зазначені положення законодавства, можна зробити висновок, що в органи державної влади включаються місцеві суди, зокрема й Приморський районний суд м. Одеси.

У справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява №38366/97) та у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Застосування слідчим суддею обмежень фактично позбавили потерпілу сторону права доступу до суду, посилаючись на формальні недоліки в оформленні ордеру на надання правничої допомоги в той час як право на проведення ефективного та швидкого досудового розслідування є порушеним.

Слушними є доводи представника щодо того, що зазначення у ордері формулювання «в усіх органах державної влади» не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зі змісту ордера, доданого до скарги, вбачається, що представник діє в інтересах потерпілого, на підставі договору про надання правової допомоги та відповідного ордера, який уповноважує його на здійснення представництва в усіх органах державної влади.

Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику (ч. 4 ст. 58 КПК України).

Чинний КПК України не містить вимог щодо необхідності зазначення у ордері конкретного органу, перед яким має здійснюватися представництво.

Навпаки, законодавець не передбачає можливості обмеження обсягу представництва у кримінальному провадженні, на відміну від інших процесів (цивільного, господарського, адміністративного тощо).

Крім того, до суду апеляційної інстанції представником долучено копію договору №80/25 від 31.07.2025 про надання правничої допомоги відповідно до якого відповідно до якого адвокатське об`єднання «АС» в особі керуючого партнера ОСОБА_7 здійснює надання правничої допомоги без обмеження повноважень ОСОБА_6 .

Відтак, формулювання «в усіх органах державної влади» є достатнім для підтвердження процесуального статусу представника у кримінальному провадженні, у тому числі при зверненні до суду з відповідною скаргою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повинен був прийняти скаргу адвоката ОСОБА_7 до розгляду, з`ясувати викладені у скарзі обставини та розглянути її по суті, під час якої в тому числі перевірити дотримання слідчим вимог КПК України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що, подана представником потерпілого скарга, підлягала розгляду та за результатами такого розгляду слідчий суддя повинен був постановити рішення, яке визначено положеннями ч. 2 ст. 307 КПК України.

Таким чином, всупереч вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя не здійснив належних заходів на захист прав та інтересів сторони кримінального провадження у даному кримінальному провадженні, прийняв передчасне та безпідставне рішення, яке не відповідає нормам чинного кримінально процесуального законодавства, що вказує на незаконність ухвали та слугує підставою для її скасування.

Враховуючи зазначені вище обставини, аналізуючи їх в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді у відповідності до вимог ч. 1 ст. 407 КПК України скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про визнання скарги адвоката ОСОБА_7 такою, що підлягає розгляду та поверненню скарги до того ж суду для розгляду іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.09.2025, про повернення скарги заявника представника заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 06.08.2025, ухваленої в рамках кримінального провадження №0000417 від 18.06.2025 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника заявника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 06.08.2025, ухваленої в рамках кримінального провадження №0000417 від 18.06.2025 повернути до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4