Справа № 371/1316/22
провадження № 1-в/368/10/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в кримінальному провадженні № 0000226 від 29.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Біла Церква Київської області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, на момент вчинення кримінального правопорушення працюючий на посаді начальника відділу превенції Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, - у вчиненні злочину, передбаченого ст.286-1 ч.4 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 19.09.2025 року виданий Кагарлицьким районним судом по справі № 371/1316/22, про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрат на проведення експертиз в сумі 18122,48 грн.

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 05.02.2025 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Вирішено питання щодо цивільних позовів, судових витрат, долі речових доказів та запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили.

12.08.2025 Київським апеляційним судом апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , - залишено без задоволення, а вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На виконання вироку Кагарлицького районного суду від 05.02.2025 та ухвали Київського апеляційного суду від 12.08.2025 по справі № 371/1316/22, було видано виконавчий лист за № 371/1316/22 від 19.09.2025 про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 18122,48 грн.

На підставі вказаного виконавчого листа, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення суду.

Проте 03.12.2025 постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду, ухвалу Київського апеляційного суду від 12.08.2025 по справі № 371/1316/22 було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначене свідчить, що в силу приписів статей 532 та 535 КПК України судові рішення на підставі яких видано виконавчий лист №371/13161/22 від 19.09.2025, не набрали законної сили та не підлягають виконанню, а тому постанова державного виконавця винесена на підставі виконавчого документу якого не повинно існувати.

Згідно з ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 534 КПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Зазначений висновок Верховного Суду викладено у постанові від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Водночас за приписами п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, з підстав скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи дані обставини було подано заяву про закінчення виконавчого провадження у відповідності до приписів п.5 ч. 1 ст. 39 Закону.

За вих № 298642 від 17.12.2025 року отримано відмову в закритті провадження з підстав

«...відсутні відомості про скасування виконавчого листа №371/1316/22 від 19.09.2025 року виданого Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_7 витрат на проведення судових експертиз у сумі 18122,48 грн.».

При цьому згідно статті 432 ЦПК України:

1. Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

2. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально- правові. Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким,що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, та інших.

Отже враховуючи наведене вважаю, що виконавчий лист № 371/1316/22 від 19.09.2025, повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий на підставі рішення суду яке не вступило в законну силу (без достатніх правових підстав).

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила заяву задоволити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала, що слід оголосити перерву в судовому засіданні до розгляду апеляційної скарги.

Після обговорення питання оголошення перерви в судовому засіданні суд вважає, що слід оголосити перерву в судовому засіданні до 02.03.2026 року 15 год. 00 хв., так як кримінальне провадження перебуває на апеляційному розгляді та після закінчення апеляційного провадження буде направлено до суду першої інстанції в порядку, передбаченому ст.423ч.1 КПК України. Відповідно до положень ст. 38 ЗУ « Про виконавче провадження» , виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Касаційною інстанцією призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції і боржник має відповідні права для реалізації положень ст. 38 ЗУ « Про виконавче провадження» .

З положень ст.. 432 ЦПК України вбачається, що суд має вирішити заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист з урахуванням рішення апеляційної інстанції.

Керуючись ст.372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Оголосити перерву в судовому засіданні до 02.03.2026 року 15 год. 00 хв.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3