Справа № 334/9505/25
Номер провадження № 1-кп/334/371/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2025 за №0001479 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ульянівськ, громадянина України, який має вищу освіту, є інвалідом, вдівець, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

за участі: прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2025 року, приблизно, о 07 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «FORD FOCUS ЗНГ», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул.Кияшка зі сторони пров. Кранового в напрямку бул. Вінтера в м. Запоріжжі.

В цей час, попереду, на нерегульований пішохідний перехід, що позначений дорожніми знаками - 5.38.1, 5.38.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху, та розташований в районі буд. 12 по вул. Кияшка в м.Запоріжжі, вийшла пішохід ОСОБА_5 , яка почала перетинати проїзну частину вул. Кияшка, зліва-направо відносно руху автомобіля «FORD FOCUS ЗНГ», р.н. НОМЕР_1 .

Під час руху по зазначеній проїзній частині, водій ОСОБА_3 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об?єктивну можливість своєчасно виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_5 , яка рухалася по ньому, діючи зі злочинною недбалістю, порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001:

п. 18.1: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі останній, виїхав на пішохідний перехід, де передньою частиною кузова керованого автомобіля «FORD FOCUS ЗНГ», р.н. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи бокової крижі та зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки, що кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров?я більш як 21 доба; рана голови, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що причинило короткочасний розлад здоров?я; садно ліктьового суглобу, що кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 18.1. Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв?язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням потерпілого з обвинуваченим на підставі ст. 46 КК України. Зазначила, що претензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор в підготовчому судовому засідання з огляду на обопільну заяву обвинуваченого та потерпілого, з урахуванням того, що обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілим та відшкодував заподіяну шкоду, просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст 286 КК України.

Заслухавши учасників судового розгляду суд доходить наступного висновку..

Обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що він щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності та відшкодував завдану шкоду потерпілому і вони досягли примирення.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст.284 КПК України закриття провадження з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, обвинувачений за ч.1 ст.286 КК України, якому роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, просив суд закрити кримінальне провадження щодо нього, звільнити його від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (ст. 46 КК України). Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ст.46 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла не заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 , та просить закрити кримінальне провадження відносно останнього на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з обвинуваченим. В судовому засіданні вказала, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру не має.

Як вбачається з обвинувального акту, за даними органу досудового розслідування, кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 було вчинено ним 01.08.2025 року вперше.

ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності раніше не притягався, вчинив інкримінований йому злочин ( ч.1ст.286 КК України) вперше, який згідно ст.12КК України - є нетяжким злочином, дав згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків цього закриття. Судом було з`ясовано, відповідно до вимог ч.2 ст. 288 КПК України, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка також просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, думку прокурора щодо необхідності закриття провадження у справі та відсутності будь-яких перешкод для цього, суд вважає за можливе клопотання задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності керуючись ст.12КК України та на підставі ст. 46 КК України, в порядку ст. ст. 284-288 КПК України, із закриттям даного кримінального провадження щодо нього.

Питання речових доказів вирішується судом в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 449/1689/19 нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

За таких обставин, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів у вказаному кримінальному провадженні, підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 46 КК України,ст. 288 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.03.1969 за №0001479 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 8 914 грн 00 коп., а саме

- за проведення судової судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин та механізму ДТП №СЕ-19/108-25/22989 5 348 грн. 40 коп;

- за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів № СЕ-19/108-25/19374-ІТ 3565 грн. 60 коп;

Зняти арешт майна, а саме з автомобіля «FORD FOCUS ЗНГ», р.н. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 05.08.2025 у справі №334/6312/25 (з урахуванням ухвали від 29.10.2025 у справі 334/6312/25).

Речові докази:

-автомобіль «FORD FOCUS ЗНГ», р.н. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_3 , який переданий ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, залишити власнику за належністю;

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1