СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/477/26

ун. № 759/1411/26

26 січня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2025 у справі №759/26432/24 у кримінальному провадженні №0000338, внесеному до ЄРДР 23.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва 21.01.2026 року надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2025 у справі №759/26432/24 у кримінальному провадженні №0000338, внесеному до ЄРДР 23.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що 26.02.2025 року колегією суддів Київського апеляційного суду у справі №759/26432/24 (провадження №11-сс/824/2057/2025) апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку 07.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - 58 000 доларів США; - 2 450 Євро; - 4 800 доларів США; - 1 650 доларів США; - 51 555 гривень.

ОСОБА_3 будучи законним володільцем грошових коштів, що вилучені та на які накладено арешт та представник власника майна вважає, що арешт накладено за відсутності правових підстав (безпідставно) та необґрунтовано, оскільки на думку заявника жодної правової підстави, визначеної статтею 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, не має.

На переконання власника майна в матеріалах справи відсутні будь-які посилання, які б вказували на причетність ОСОБА_3 до інкримінованого кримінального правопорушення.

У судове засідання представник власника майна не з`явився та подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Враховуючи, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників судового процесу в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали клопотання, наявні докази, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000338 від 23.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ( ОСОБА_7 ) від 04 лютого 2025 року у справі №759/26432/24 у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за №0000338 від 23.02.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України - відмовлено.

В подальшому, 26.02.2025 року колегією суддів Київського апеляційного суду у справі №759/26432/24 (провадження №11-сс/824/2057/2025) апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення обшуку 07.11.2024 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - 58 000 доларів США; - 2 450 Євро; - 4 800 доларів США; - 1 650 доларів США; - 51 555 гривень.

Зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 26.02.2025 року у справі №759/26432/24 вбачається, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що грошові кошти, вилучені 07.11.2024 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути набутими кримінально протиправним шляхом та отриманими унаслідок вчинення кримінального правопорушення, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

На переконання суду, на даному етапі досудового розслідування прокурором, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для подальшого арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_6 майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, приховане, пошкоджене, зіпсоване чи втрачене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Крім того, накладення арешту на вилучені грошові кошти не є припиненням права власності на них або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Та обставина, що у вказаному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, не позбавляє можливості накладення арешту на вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 грошові кошти з метою їх збереження як речових доказів, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відтак, КПК України надає суду першої інстанції вичерпний перелік повноважень при розгляді питання про скасування арешту майна, в частині перевірки підстав щодо наявності чи відсутності потреби в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а також підстав щодо обґрунтованості вжиття такого заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, прокурора, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

З урахуванням досліджених обставин, в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що власником майна не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, а саме, що арешт накладено необґрунтовано та в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки арештоване майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, на даний час проводиться досудове розслідування, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2025 у справі №759/26432/24 у кримінальному провадженні №0000338, внесеному до ЄРДР 23.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 367 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1