Провадження № 1-кс/643/4622/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002824 від 28.02.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселиця Кельменецького району Чернівецької області, громадянина України, одруженого, має малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , освіта вища, за спеціальністю правознавець, на момент вчинення злочину обіймав посаду старшого оперуповноваженого в ОВС УКР ГУНП в Чернівецькій області, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

УСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин: перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого в ОВС УКР ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_5 , на початку листопада 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, вступив з раніше знайомим ОСОБА_9 - військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими, невстановленими на теперішній час особами, у злочинну змову, направлену на незаконне переправлення осіб через державний кордон та діючи умисно, протиправно, разом із ОСОБА_9 почав розповсюджувати серед своїх знайомих інформацію про можливість незаконного переправлення осіб через державний кордон України, підшукував осіб, яким пропонував послуги з перетину державного кордону за грошову винагороду та керував діями підшуканих осіб, з метою подальшого укладання між ними домовленостей з приводу перетину державного кордону України.

Згідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи за мету своїми порадами, вказівками та наданням засобів сприяти незаконному переправленню осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що раніше знайомий йому ОСОБА_10 є чоловіком призовного віку та діючим військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , виїзд якого за межі України в умовах воєнного стану не дозволяється, 07.11.2024 в денний час доби (більш точний час не встановлено) в особистій переписці в соціальній мережі Інстаграм з ОСОБА_10 , запропонував останньому здійснити незаконний перетин державного кордону України за грошову винагороду в розмірі 7 тисяч євро, зазначивши при цьому, що супровід перетину буде забезпечений працівниками правоохоронних органів.

У подальшому, ОСОБА_9 , 20.12.2024 у денний час доби під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 проконсультував останнього з приводу способу та всіх умов перетину державного кордону до сусідньої країни - Румунії, акцентуючи увагу на вартості та про реальну наявність усунутих перешкод, а саме сплановані заходи конспірації з метою запобігання викриттю. Також під час вказаної розмови ОСОБА_9 пообіцяв надати ОСОБА_10 засоби для безперешкодного переміщення до місця зустрічі з ОСОБА_5 у м. Чернівці, а саме: бланки відпускних посвідчень з печатками ІНФОРМАЦІЯ_3 , які ОСОБА_10 мав заповнити у свої дати виїзду та, за необхідності, пред`являти уповноваженим особам, для створення уявності законності переміщення військовослужбовця до м. Чернівці.

У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_9 засобами оператора поштового зв`язку «Нова пошта» надіслав на адресу ОСОБА_10 4 бланки відпускних квитків з печатками 4 Прикордонного загону ДПСУ, які ОСОБА_10 26.12.2024 отримав особисто.

Надалі, ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи за мету своїми порадами, вказівками та наданням засобів, сприяти незаконному переправленню осіб через державний кордон України, в невстановлений час, за допомогою мобільного зв`язку зателефонував ОСОБА_5 та, діючи по заздалегідь розробленому плану, повідомив про наявність особи чоловічої статі, діючого військовослужбовця, який бажає перетнути державний кордон України користуючись послугами ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 , 20.01.2025 в денний час доби, отримав від ОСОБА_9 інформацію про те, що ОСОБА_10 прибув до м. Чернівці та у подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та вказівками, в період часу з 20.01.2025 по 23.01.2025 діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_9 , організовував та керував діями ОСОБА_10 , направленими на незаконний перетин кордону.

Так, 23.01.2025 ОСОБА_5 , самостійно вийшов на зв`язок з ОСОБА_10 та почав обговорювати деталі сприяння у перетині державного кордону України поза пунктами пропуску, зазначивши про здійснення переходу орієнтовно 27-28 січня 2025 року.

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами та вказівками, 24.01.2025 о 08:50 годині зателефонував ОСОБА_10 та повідомив про те, що особисто приїде на зустріч з ним для обговорення деталей перетину державного кордону України.

Надалі, того ж дня, 24.01.2025 у період часу з 09:10 до 09:30, ОСОБА_5 на службовому автомобілі ГУНП в Чернівецькій області «BMW Х5» з номерами оперативного прикриття, прибув на зустріч з ОСОБА_10 та, перебуваючи поблизу вул. Головної у м. Чернівці, обговорив деталі перетину державного кордону України поза пунктами пропуску 27-28 січня 2025 року, надав підтвердження можливості перетину державного кордону України за організацією та під керівництвом невстановлених на теперішній час осіб, надав вказівки щодо необхідних засобів для перетину державного кордону України, після чого отримав заздалегідь обумовлену суму в розмірі 7000 євро, після чого протиправна діяльність була припинена працівниками правоохоронного органу.

24.01.2025, о 09:30, ОСОБА_5 під час затримання на службовому автомобілі BMW X5, пошкодивши автомобіль працівників ДБР, зник у невідомому напрямку.

24.01.2025 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

27.01.2025 постановою слідчого ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Підозрюваного ОСОБА_5 затримано 14.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 19.08.2025 про дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, з конфіскацією майна, переховувався від органів досудового розслідування, вказує на наявність ризиків подальшого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження своєї злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

З метою запобігання цим ризикам слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам. У разі визначення застави, просить встановити її у розмірі не менше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В суді прокурор підтримав заявлене клопотання, пославшись на покладені в його обґрунтування докази та доведеність кожного з ризиків, додатково зазначивши, що підозрюваний майже рік переховувався від слідства. Крім того, він працював у правоохоронному органі Чернівецької області, яка є прикордонною та, враховуючи кваліфікацію інкримінованого йому злочину, знає способи та механізми перетину кордону. Просив обрати ОСОБА_5 запобіжний захід в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.01.2026.

Підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та зазначив, що весь час перебував у м. Чернівці за місцем проживання. Спілкувався з адвокатами та мав намір добровільно з`явитись до органу розслідування, проте через страх відповідальності не наважився це зробити. Разом з тим з міста не виїжджав. У липні 2025 року проходив стаціонарне лікування у Чернівецькій обласній клінічній лікарні через захворювання шлунку. Його затримання відбулось не внаслідок дій працівників ДБР, а через зупинку його авто працівниками патрульної поліції у м. Чернівці. Після зупинки та перевірки документів він залишався на місці до прибуття працівників ДБР. Наразі не має наміру переховуватись чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, готовий співпрацювати зі слідством, отже просив не позбавляти його волі.

Захисник, посилаючись на практику Верховного суду, зафіксовану у постанові від 10.03.2025 у справі № 466/5535/23 у справі, що стосувалась подібних відносин, зазначив, що за відсутності факту перетину особою, в інтересах якої діяв підозрюваний, за кордон, кваліфікацію дій такого підозрюваного за ст. 332 КК України не можна вважати правильною.

Не погоджуючись з позицією прокурора щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначив, що ОСОБА_5 весь час після подій січня 2025 року перебував за місцем свого проживання, у липні 2025 року проходив лікування в Чернівецькій обласній лікарні, відкрито пересувався по місту на автомобілі, тобто не застосовував заходів до переховування. На тепер, з погляду на визнання своєї вини та готовності співпрацювати зі слідством наміру переховуватись не має.

Посилання прокурора на ризики незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, як то шляхом самокалічення, нічим не підтверджується і є лише припущенням сторони обвинувачення. Протягом досудового розслідування ОСОБА_5 не застосовував спроб до реалізації цих ризиків. Той факт, що обвинувальний акт стосовно іншого фігуранта кримінального провадження ОСОБА_9 , який перебуває під заставою, вже направлений до суду, свідчить, що всі необхідні докази зібрані стороною обвинувачення. Отже впливати на процес збору доказів чи затягувати досудове розслідування ОСОБА_5 фізично не зможе, як і продовжити кримінальне правопорушення. Підстав казати про вірогідність вчинення ОСОБА_5 нового злочину не має, так як останній раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягався.

З погляду на це, а також на особу підозрюваного, який володіє міцними соціальними зв`язками, просив відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинуваченого та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, чого буде достатнім для забезпечення кримінального провадження.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання та надані стороною захисту слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_5 є цілком обґрунтованою, підтверджується як особистим зізнанням підозрюваного, так і іншими належними, достатніми та допустимими доказами, а саме: показаннями свідків, розсекреченими матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами оглядів, тощо.

Зібрані на теперішній час докази дозволяють вважати, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, при цьому ступінь доведеності підозри на цьому етапі провадження не є виключною обставиною, яка впливає на застосування запобіжного заходу, оскільки встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, вірна кваліфікація дій останньої є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 цієї статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати не тільки обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а й наявність перелічених в ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Аналізуючи перелічені прокурором ризики у сукупності з обставинами кримінального правопорушення, положеннями ч. 1 ст. 178 КПК України можна казати, що всі зазначені стороною обвинувачення ризики доведені.

Так, слідчий суддя вважає що підозрюваний, будучи в минулому працівником поліції, використовуючи свої знання та навики, знайомства у правоохоронних органах, будучи обізнаним як у способах та механізмах незаконного перетину кордону, так і ведення досудового розслідування, розуміючи суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, може застосувати спроб до переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі шляхом вчинення іншого злочину.

Разом з тим, враховуючи позицію підозрюваного щодо визнання вини у скоєному, беручи до уваги, що останній не застосовував додаткових заходів до переховування, а саме не змінював місце проживання, вільно пересувався містом, звертався до закладів охорони здоров`я, тощо, протягом розслідування не застосовував спроб до незаконного впливу на свідків, спілкування з іншим підозрюваним (відомостей про зворотне слідчому судді не надано) слідчий суддя вважає, що перелічені прокурором ризики наразі є такими, що зменшились.

За таких умов, з погляду на обставини кримінального правопорушення, беручи до уваги особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, слідчий суддя вважає, що запропонований стороною обвинувачення розмір застави є завеликим і, з урахуванням положень ч. 3 ст. 183, абз. 4 ч. 5 ст. 182 КПК України, вбачає необхідним визначити ОСОБА_5 заставу у розмірі, який перевищує максимально передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 грн. Внесення застави саме в такому розмірі, наряду з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому вказаний розмір застави слідчий суддя вважає таким, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 182 КПК України і не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом… .

Строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відповідно до повідомлення прокурора встановлений до 09.01.2026, отже саме в межах цього строку до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 182-184, 186, 193, 194, 196-198, 309, 370, 372, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 17:42, 14.12.2025.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою до 09.01.2026, включно.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_5 родичів останнього.

Визначити суму застави у розмірі 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, які необхідно внести на депозитний розрахунковий рахунок № UA0006674, отримувач: ТУ ДСА України у Харківській області, код отримувача: 26281249, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО отримувача: 820172, призначення платежу: застава згідно ухвали Салтівського районного суду міста Харкова від 15.12.2025 у справі № 643/13868/25 (провадження № 1-кс/643/4622/25) відносно ОСОБА_5 .

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі. Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з поміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти з покладенням наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатись з м. Чернівці без дозволю слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання/роботи; утриматись від спілкування зі свідками, експертами, іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні у відсутність слідчого, прокурора чи суду; здати на зберігання до відповідних органів державної виконавчої влади (уповноважений підрозділ Державної міграційної служби) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 18.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1