Справа № 632/1837/25
провадження № 1-кп/632/183/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Придорожне Приуральського району Уральської області, РФ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 19 липня 2025 року близько вісімнадцятої години, перебуваючи на автомобільній дорозі Р-51 сполученням «Мерефа Лозова - Павлоград», між містом Лозова та селищем Біляївка Лозівського району Харківської області, здійснював керування на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «NISSAN» модель «ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на той момент перебував у його фактичному володінні і користуванні, та рухався у напрямку до селища Біляївка.

Водночас, разом з ним в автомобілі на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_5 , з якою обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

Перебуваючи в територіальних межах селища Біляївка Лозівського району Харківської області, діючи з кримінальною протиправною самовпевненістю, тобто, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховуючи на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість завчасно спостерігати заокруглення дороги ліворуч, ОСОБА_4 обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, при яких втратив контроль над керуванням автомобіля, в результаті чого здійснив виїзд за межі проїжджої частини в праве узбіччя та в подальшому в правий кювет за ходом свого руху.

Внаслідок вказаного виїзду за межі проїзної частини пасажирка автомобіля марки «NISSAN» моделі «ALMERA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді закритого уламкового перелому верхньої третини діафізу лівої стегнової кістки зі зміщенням.

Вищевказане тілесне ушкодження не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинило за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою, належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

За результатами дорожньо-транспортної пригоди встановлено, що ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху, передбачені пунктами 12.1, 12.4, підпунктом «б» пункту 12.9 розділу 12 Правил дорожнього руху, якими визначено, що: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год; водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості», або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

При цьому водій автомобіля марки «NISSAN» моделі «ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання ним вимог п. 12.1 розділу 12 Правил дорожнього руху.

В діях водія автомобіля марки «NISSAN» моделі «ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.1 розділу 12 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної події.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 подав до суду клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та закриття кримінального провадження.

В обґрунтування клопотання зазначив, що шкода, яка була завдана кримінальним правопорушенням потерпілій, відшкодована ним у добровільному порядку та у повному обсязі, жодних претензій ОСОБА_5 до нього не має.

Разом із цим обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він примирився із потерпілою ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений просив задовольнити його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, та закриття кримінального провадження.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

У свою чергу потерпіла ОСОБА_5 проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечувала, підтвердила, що вона примирилася з останнім та те, що він відшкодував завдані ним збитки.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , оскільки клопотання є законними та обґрунтованими.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою, закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілим, є вчинення нею вперше нетяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до необережного нетяжкого злочину.

При цьому, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з примиренням із потерпілим, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди ст. 46 КК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності».

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України суд може прийняти у підготовчому судовому засіданні рішення про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої частиною 2 ст. 284 КПК України, а саме - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер висунутого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції, а відтак діяння, яке поставлено обвинуваченому у провину, дійсно мало місце, вчинене ним, і отримало правильну кримінально-правову оцінку та визнано самим обвинуваченим.

Крім того, обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також наслідки закриття провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності з підстави, передбаченої ст. 46 КК України, та закритті кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, примирився з потерпілою, добровільно та повністю відшкодував завдані збитки, у потерпілої відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд звільняє ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, і кримінальне провадження подальшим провадженням закриває.

Запобіжний захід не застосовувався.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Так, згідно із постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17 КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати у даному провадженні складають 18718 гривень 80 коп., які складаються з наступного:

- витрат на проведення судової експертизи в сумі 1782 гривні 20 коп.;

- витрат на проведення судової експертизи в сумі 5348 гривень 40 коп.;

- витрат на проведення судової експертизи в сумі 8022 гривні 60 коп.;

- витрат на проведення судової експертизи в сумі 3565 гривень 60 коп.

Враховуючи, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закривається за нереабілітуючими підставами, а тому процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на автомобіль марки «NISSAN» моделі «ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , дві подушки безпеки, пластиковий підкрилок та ковпак від колеса, згідно із ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2025 року, слід скасувати.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенні відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ст. 284 288, 314 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Процесуальні витрати, в сумі 18718 гривень 80 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 23 липня 2025 року на автомобіль марки «NISSAN» моделі «ALMERA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , дві подушки безпеки, пластиковий підкрилок та ковпак від колеса - скасувати.

Речові докази: дві подушки безпеки, пластиковий підкрилок, ковпак від колеса, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України - повернути власникам (законним володільцям).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя:ОСОБА_1