УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в залі суду клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000548 від 05.05.2025,

встановив:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження № 0000548 від 05.05.2025, накладеного згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2024 у справі № 761/29510/25, а саме мобільного телефону марки Iphone чорного кольору в чорному чохлі без сім-карти, у зв`язку із тим, що відпала необхідність у продовженні застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

У судове засідання представник власника майна не прибув.

Прокурор у судове засідання не прибув, направив клопотання про розгляд клопотання без його участі, у якому вказав, що не заперечує щодо скасування арешту з вказаного мобільного телефону, оскільки минувала потреба у застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Суд, вивчивши матеріли клопотання, враховуючи клопотання прокурора, дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містятьінші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2024 у справі № 761/29510/25 в межах кримінального провадження № 0000548 від 05.05.2025, накладено арешт на майно, а саме на мобільний телефон марки Іріюпе чорного кольору в чорному чохлі без сім-карти, який належить ОСОБА_4 та має засіб логічного захисту, який був вилучений 26.06.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення речових доказів.

Враховуючи те, що прокурором не надано доказів про те, що вказаний мобільний телефон містять відомості, які мають значення для досудового розслідування кримінального провадження № 0000548 від 05.05.2025, а також повідомив суд, зо у вказаному заході забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд дійшов висновку про те, що відпала потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вказаного майна.

А тому, клопотання - слід задовольнити, а арешт майна - скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

клопотання, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2024 у справі № 761/29510/25 в межах кримінального провадження № 0000548 від 05.05.2025, а саме на мобільний телефон марки Ірйопе чорного кольору в чорному чохлі без сім-карти, який був вилучений 26.06.2025 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя