ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2997/25 Справа № 191/3982/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року стосовно засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у провадженні за клопотанням засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено останнього від відбування покарання умовно-достроково відповідно до ст. 81 КК на не відбутий строк 4 місяці 11 днів.

На думку суду, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою довів виправлення, його характеристика є позитивною, за час відбування покарання має два заохочення за сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, стягнень не має, працює, матеріали особової справи у своїй сукупності свідчать про його стабільну поведінку протягом всього періоду відбування покарання, а тому є достатні підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про звільнення засудженого умовно-достроково. Вказує, що висновок суду першої інстанції, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасним, враховуючи, що наявність в нього двох заохочень не можуть свідчити про позитивні зміни в особистості засудженого, оскільки такий висновок має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність свого виправлення. Зазначає, що комісією установи 27.06.2025 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК як особі, що не довела своє виправлення. Разом з тим жодних позитивних змін крім застосування одного заохочення за період з 27.06.2025 по 14.08.2025 в поведінці та виправленні засудженого не відбулося, про що свідчать матеріали особової справи. Крім того до засудженого раніше застосовувались положення ст. 81 КК, однак останній для себе належних висновків не зробив та знову вчинив новий злочин.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні клопотання засудженого про його звільнення умовно-достроково.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 2 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2024 року за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

Згідно з довідкою за особовою справою №11-В-25 та характеристики, засуджений з 11 січня 2025 року відбуває покарання в ДУ Синельниківська виправна колонія (№94), початок строку відбування покарання 25.12.2024, кінець строку 25.12.2025. підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК по відбуттю 1/2 строку покарання, а саме5 з 25.06.2025. Матеріали розглянуті комісією установи 27.06.2025 відмовлено як особі, що не довела своє виправлення. Виконавчих листів не має, на теперішній час працевлаштований на виробництві установи, дільниця з виготовлення МПП. Характеризується добре, має 2 заохочень, стягнень не має. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як низький.

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого видно, що ОСОБА_7 має два заохочення 15.04.2025 та 15.07.2025 у виді подяки за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці, стягнень не має.

Судом також враховано позицію представника установи, який зазначив, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання довів, що став на шлях виправлення, з першого дня відбування покарання працевлаштований, неодноразово залучався до заходів з благоустрою території відділення. При цьому причиною відмови комісією установи 27.06.2025 у застосуванні до засудженого положень ст. 81 КК було наявність лише одного заохочення, проте на теперішній час ОСОБА_7 має два заохочення, друге з яких застосовано вже після розгляду комісією установи даного питання.

Аналізуючи наведені обставини, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим твердження прокурора про відсутність жодних позитивних змін в поведінці засудженого з часу відмови комісією установи в умовно-достроковому звільненні є неаргументованими.

Безпідставними є доводи прокурора, що до засудженого раніше застосовувались положення ст. 81 КК, однак останній для себе належних висновків не зробив та знову вчинив новий злочин, з огляду на те, що судимість ОСОБА_7 за попереднім вироком є погашеною, при цьому у період умовно-дострокового звільнення, яке було до нього застосовано 16.07.2004 року останній не притягався.

Крім того, аналогічні доводи прокурора були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким надана належна оцінка та обґрунтовано спростовані судом в оскарженій ухвалі, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що умовно-дострокове звільнення засудженого в даному випадку є обґрунтованим та відповідає меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, а також положенням ст. 81 КК, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є непереконливими, тому її слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4