Провадження № 1-кс/752/6078/25
У Х В А Л А

04 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

до Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

Клопотання обгрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що на території міста Києва на протязі тривалого часу діє організована група об`єднана єдиним планом з розподілом функцій її учасників спрямованих на досягнення спільної мети відомої всім її учасникам, під час вчинення кримінальних правопорушень.

Учасники організованої групи: працівники локомотивного господарства регіональної філії «Південно-Західна залізниця», Акціонерного товариства «Укрзалізниця», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 31, вступивши в злочинну змову організували цілодобове розкрадання паливно-мастильних матеріалів «дизелю» на території обслуговування ЖД «Київ-Пасажирський» під час робочої зміни.

За результатами вжитих заходів, в ході проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до скоєння даних кримінальних правопорушень можуть бути причетний, зокрема: машиніст локомотиву - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . (відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватний квартира належить дружині ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_2 ) користується мобільним терміналом IMEI: НОМЕР_3 , з абонентським номером НОМЕР_4 , має в користуванні автомобіль: Renault Trafik 2004 року, білого кольору, р.н.з. НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 , який на праві власності належить ОСОБА_4

09.07.2025 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy» з ІМЕІ1: НОМЕР_7 та ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 .

З метою забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості знищення або відчуження майна просив накласти арешт на майно.

При цьому, прокурор зазначав, що іншим способом, ніж шляхом накладення арешту на вказане майно, неможливо досягти завдань кримінального провадження, оскільки незастосування даного виду заходу забезпечення зашкодить кримінальному провадженню, призведе до втрати та зникнення речових доказів.

Представник власника майна та прокурор у судовому засіданні відсутні.

Дослідивши клопотання та додані до нього додатки, приходжу до висновку, що заявлені вимоги про накладення арешту підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України.

09.07.2025 проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung Galaxy» з ІМЕІ1: НОМЕР_7 та ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 .

Крім того, 09.07.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 проведено обшук транспортного засобу автомобіля Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_5 , за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 10, яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено:

-пластикові каністри об`ємом 20 л. з рідиною зеленого кольору в кількості 3 шт.;

-пластикові каністри об`ємом 10 л. з рідиною зеленого кольору в кількості 5 шт.;

-відбір речовини з каністри об`ємом 20 л. та 10 л.;

-пластикова ємкість в якій знаходяться металеві карандаші пісця до швидкостемірної стрічки;

-автомобіль Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_5 та один примірник ключів від нього.

Як убачається зі змісту протоколу обшуку він не містить жодних пропозицій та зауважень від учасників обшуку.

Так, вилучені під час зазначеного вище обшуку речі постановою слідчого від 09.07.2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року.

Згідно з ч. 1 ст. 234 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб, проводиться обшук.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Положення ч. 2 ст. 168 КПК України передбачають, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так, згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України закріплено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, ч. 11 ст. 170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так, враховуючи зміст обставин, що розслідуються в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вилучене майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тому накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу в стані, придатному для використання у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024 року та забезпечення схоронності майна, з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно, необхідно накласти арешт на вказане у клопотанні прокурора майно. При цьому, без заборони користування транспортним засобом Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_5 .

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Таким чином, слідча суддя прийшла до висновку, що клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 22, 26, 98, 131, 132, 167, 168, 170-173, 234-236, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого під час обшуку майна у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000027 від 17.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 191 КК України, під час проведення обшуку 09.07.2025 року за адресою: АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy» з ІМЕІ1: НОМЕР_7 та ІМЕІ2: НОМЕР_8 із сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_4 , а також, виявлені та вилучені 09.07.2025 в ході обшуку транспортного засобу автомобіля Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_5 , за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 10, а саме: пластикові каністри об`ємом 20 л. з рідиною зеленого кольору в кількості 3 шт.; пластикові каністри об`ємом 10 л. з рідиною зеленого кольору в кількості 5 шт.; відбір речовини з каністри об`ємом 20 л. та 10 л.; пластикова ємкість в якій знаходяться металеві карандаші пісця до швидкостемірної стрічки, автомобіль Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_5 , без заборони користування зазначеним трансопртним засобом.

В частині накладення арешту на:один примірник ключів від автомобіля Renault Trafiс р.н.з. НОМЕР_9 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1