Номер провадження 1-кп/243/1139/2025
Номер справи 243/8629/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0008475 від 23.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Кілійського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.07.2002 Кілійським райсудом Одеської області за ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст.ст. 42, 75 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

-10.09.2003 Кілійським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк три роки один місяць;

-27.10.2006 Нижньосірогозьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 289 КК до позбавлення волі на строк п`ять років, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК з випробуванням строком на три роки;

-22.10.2007 Снятинським районним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст.ст. 70, 71 КК до позбавлення волі на строк вісім років, звільнений 24.07.2015 за відбуттям строку покарання;

-26.02.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК до позбавлення волі на строк чотири роки;

-12.12.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, звільнений 14.05.2022 за відбуттям строку покарання;

-09.03.2023 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою судді Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2024 року звільнений умовно-достроково від відбування покарання для проходження військової служби,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 160 від 07 червня 2024 року солдата ОСОБА_5 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07 червня 2024 року №198-РС на посаду стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07 червня 2024 року, зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати таким, що з 07 червня 2024 року, справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області.

У період часу з 14.07.2024 по 19.08.2025 солдат ОСОБА_5 усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби.

Так, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця 2 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 1 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 14.07.2024 самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 та ухилявся від несення обов`язків військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 19.08.2025, доки не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України посадовими особами відділу поліції №1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

У судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та суду пояснив, що 14 липня 2024 року, точної дати не пам`ятає, він бажаючи назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме тимчасове місце дислокації мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

Враховуючи свідчення обвинуваченого, його повне визнання своєї вини, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його скоєнні.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 4 КК України. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він, захисник і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення злочину, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення, відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року (із змінами та доповненнями), суди, вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у скоєнні злочину, зобов`язані дотримуватися загальних принципів призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, брати до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані щодо винної особи та обставини справи, які обтяжують або пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується незадовільно, враховує конкретні обставини правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.03.2023 року за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке останнім не відбуте, вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, суд приходить до висновку про необхідність при призначенні ОСОБА_5 остаточного покарання застосувати вимоги ч.1 ст. 71 КК України та призначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з моменту затримання з 19 серпня 2025 року до дня набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 березня 2023 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 6 (шість) років 10 (десять) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складений в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1