Справа № 301/2151/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/492/24 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження: с. Вільхівка, Іршавського району, Закарпатської області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, непрацюючого, є таким, що не має судимості (в силу ст.89 КК України),

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.310 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_6 , визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 310 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі двісті п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 коп.

Процесуальні витрати за виконання експертизи у кримінальному провадженні №0000131 від 07.06.2024 стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) грн 84 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 11.06.2024 у кримінальному провадженні № 0000131 від 07.06.2024 - скасовано.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000131 від 07.06.2024:

-43 сироростучі рослини роду коноплі, які упаковано до двох поліпропіленових мішків білого кольору; молоток з дерев`яною ручкою, який упаковано до паперового конверту коричневого кольору з логотипом НПУ №4; канцелярський ніж з ручкою жовтого кольору, який упаковано до паперового конверту коричневого кольору №3; штикова лопата з дерев`яною ручкою, яка упакована до поліпропіленового мішка білого кольору; стерильні марлеві серветки на яких зроблено змив з поверхні канцелярського ножа, молотка та штикової лопати, які упаковано кожен окремо до паперових конвертів коричневого кольору з логотипом НПУ № 1, 2, 5; вісім пластикових горщиків чорного кольору з грунтом, які упаковано до спецпакету з логотипом НПУ №7383767 - знищено.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_6 , упродовж березня-квітня 2024 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на земельній ділянці, що розташована за межами населеного пункту с.Н.Болотне, контур 451, Хустського району, Закарпатської області, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний посів і вирощування рослин конопель, діючи умисно та цілеспрямовано, без мети збуту, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, в порушення вимог ст. ст.2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006, Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та контролю за їх обігом, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, якими передбачено, що посів або вирощування конопель фізичним особам, без ліцензії (спеціального свідоцтва) на право культивування конопель заборонено, на заздалегідь облаштованій (обгородженій металевою сіткою) земельній ділянці здійснив незаконний посів насіння коноплі, забезпечуючи догляд, шляхом поливання, прополювання та обкопування рослин для доведення їх до стадії дозрівання, в результаті чого виростив 43 рослини коноплі.

Надалі, 07 червня 2024 року вказані рослини були вилучені працівниками поліції ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області в ході проведення огляду місця події.

При цьому, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-24/6292- НЗПРАП від 11.06.2024 року надані на дослідження 43 рослини з коренями зеленого кольору є рослинами роду коноплі, які містять у своєму складі психоактивні компоненти тетрагідрокнабінол та інші канабіноїди (канабінол, канабідіол) та віднесені до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини.

Вказані вище дії ОСОБА_6 кваліфіковано як вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1ст.310 КК України, а саме: незаконний посів та вирощування конопель.

Не погоджуючись з вказаним вироком ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати, постановити новий вирок та призначити йому більш м`яке покарання.

Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, аналіз яких даний у вироку.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 ніким не оскаржені, то висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці судом апеляційної інстанції не підлягають, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19 зазначено про те, що для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.

Суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, виконав вказані вимоги закону, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є - визнання вини, щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_6 винним, вважав за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Надаючи оцінку доводам і вимогам ОСОБА_6 щодо можливості застосування більш м`якого покарання, які передбачені ч.1ст.310 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з правовою позицією, викладеної в Постанові ККС у складі ВС від 15 серпня 2023 року у справі №295/424/21, процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості кримінального правопорушення, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначення особі, визнаній винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відповідного покарання, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, відноситься до дискреційних повноважень суду.

Судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Таким чином, призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.310 КК України відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді