Справа № 932/2/26
Провадження № 1-кс/932/4/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Краматорську ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Грузія, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

підозрюваного за ч.5 ст.407 КК України,

в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0017441 від 16.05.2025,

В С Т А Н О В И В:

Позиції сторін.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що підозрюваний, будучи військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , 27.01.2025 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 .

З урахуванням встановлених ризиків (переховування, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень), сторона обвинувачення вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, навів пояснення, аналогічні фабулі клопотання.

Підозрюваний не заперечував обставин підозри, у вирішенні клопотання поклався на розсуд слідчого судді.

Захисник підтримав позицію підозрюваного.

Встановлені обставини.

16.05.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , 27.01.2025 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділу військової частини в АДРЕСА_2 .

11.12.2025 на адресу ОСОБА_4 , вказану впаспорті громадянина України та інформації Державної міграційної служби, надіслано повістки про виклик до слідчого на 15, 16 та 17 грудня 2025 року.

19.12.2025 на цю ж адресу надіслано повідомлення про підозру за ч.5 ст.407 КК України (зміст підозри узгоджується із фабулою кримінального провадження).

Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами службового розслідування та протоколами допитів свідків.

Також 19.12.2025 підозрюваному надіслано повістки про виклик до слідчого на 22.12.2025.

19.12.2025 підозрюваного оголошено у розшук.

02.01.2026 досудове розслідування зупинено.

Ухвалою слідчого судді від 07.01.2026 надано дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу до Шевченківського районного суду міста Дніпра для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27.01.2026 підозрюваного затримано а досудове розслідування відновлено.

Підозрюваним подано клопотання про намір повернутися для продовження проходження військової служби.

Застосоване законодавство.

У відповідності до п.4 ч.3 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.5 вказаної статті, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

За приписами ч.8 ст.177 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Пунктом 5 ч.1 ст.177 КПК України визначено такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

«Обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Селахаттін Демірташ проти Туреччини (№ 2)» (Selahattin Demirtaє v. Turkey (no. 2).

Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з урахуванням ряду інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або свідчити про те, що вона маловірогідна і необхідність в застосуванні тримання під вартою відсутня («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), 2005, § 106).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), 2005, § 58).

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у таких межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Висновки.

З врахуванням доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, приходжу до висновку, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування, на цьому етапі досудового розслідування, є вагомими, щоб свідчити про причетність останнього до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Під час вирішення клопотання враховую наступне: згідно фабули підозри підозрюваний самовільно залишив місце служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує (позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років); вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають реалізації ризиків; відсутність даних про стійкі соціальні зв`язки; обґрунтовані факти оголошення підозрюваного у розшук та надання дозволу на його затримання.

Враховуючи вищевказане в сукупності приходжу до переконання про існування високого ступеню ризику переховування підозрюваного.

Інші ризики необґрунтований, тому відхиляються.

З огляду на наведене, а також зважаючи на приписи ч.8 ст.177 КПК України, приходжу до висновку, що перебування підозрюваного під вартою, на даному етапі розслідування, буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.

При цьому, враховуючи усі встановлені підстави та обставини не вважаю необхідним застосовувати право, передбачене ч.4 ст.183 КПК України, тому визначаю заставу в мінімальному розмірі (оскільки доказів можливості сплати застави у більшому розмірі стороною обвинувачення необґрунтовано).

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовільнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати із 16:30 год 27.01.2026.

Визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 66 560 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого судді, прокурора та слідчого, а також повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Строк дії ухвали встановити до 12.03.2026.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1