Справа № 953/2176/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова в складі :

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харків клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківські області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000053 від 20.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки сел. Шарівка Богодухівського району Харківської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, вдова, ФОП, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

установив:

12.01.2026 старший слідчий СУ ГУНП в Харківські області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи реалізатором на «Кінному ринку» м. Харкова приблизно у 1995-1996 роках познайомилася з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на той час займався підприємницькою діяльністю, а саме роздрібною торгівлею у м. Харків, та здійснював покупки продуктів харчування на ринку, де працювала ОСОБА_5 .

Через деякий час після знайомства між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зав`язалися романтичні стосунки та згодом вони стали спільно проживати за адресою: АДРЕСА_1 , вести спільний побут та займатись підприємницькою діяльністю разом, тобто фактично почали перебувати у цивільному шлюбі, а 12.04.2006 у них народилася спільна дитина син ОСОБА_8 , батьком якого відповідно до актового запису про народження від 05.05.2006 №278 є ОСОБА_7 .

У 2013-2014 роках між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 склались неприязні стосунки через побутові конфліктні ситуації, у зв?язку з чим вони розірвали стосунки, а ОСОБА_5 змушена була змінити місце проживання, та з того часу стали проживати окремо один від одного. При цьому син ОСОБА_8 мешкав виключно із матір`ю ОСОБА_5 , оскільки остання була категорично проти спілкування ОСОБА_7 з сином, налаштовувала дитину проти батька, здійснювала цілеспрямований психологічний вплив на дитину з метою формування негативного образу батька та повного відчуження останнього від процесу виховання. У зв`язку з цим між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник довготривалий конфлікт, що набув характеру стійкої неприязні, щодо реалізації ОСОБА_7 права на зустрічі із малолітнім на той час сином та прийняття ним участі у його вихованні.

Також за час спільного проживання із ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , була достеменно обізнана про фінансовий стан свого співмешканця, оскільки, перебуваючи у фактичних сімейних відносинах, розвиваючи спільний бізнес, вона володіла вичерпною інформацією про реальні обсяги прибутків та рух грошових коштів. Окрім доходів від підприємницької діяльності, ОСОБА_5 достеменно знала про наявність у власності ОСОБА_7 значних активів у вигляді нерухомого майна, а саме декількох квартир.

Після припинення фактичних шлюбних відносин та остаточного розриву стосунків, розподілу майна та бізнесу не відбулось, у зв?язку з чим ОСОБА_5 фактично залишилась без доходу та звичного рівня комфорту та грошового забезпечення.

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у ОСОБА_5 , на грунті тривалих неприязних відносин, помсти та глибокої особистої образи, виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_7 з метою встановлення контролю над нерухомим та рухомим майном, грошовими активами, що належали ОСОБА_7 . З метою реалізації злочинного умислу, керуючись жадобою до наживи та помстою, ОСОБА_5 розробила план вбивства, який мав на меті приховати насильницький характер смерті ОСОБА_7 та видати її за природне захворювання.

Як знаряддя вбивства, ОСОБА_5 вирішила використати високотоксичну хімічну речовину, що містить у своєму складі сполуки талію (далі по тексту «талій»), яку вона придбала за невстановлених досудовим розслідування обставин, оскільки використання специфічних властивостей талію (відсутність смаку, запаху та повільна дія) мало б унеможливити оперативну діагностику отруєння медичними працівниками та дозволило б ОСОБА_5 спостерігати за повільним погіршенням стану здоров?я потерпілого до настання його смерті.

17.04.2023 у ОСОБА_7 раптово суттєво погіршився стан здоров`я, в результаті чого, бригадою екстреної медичної допомоги у період часу з 13 год 55 хв по 14 год 57 хв останнього було госпіталізовано у важкому стані до КНП «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради, з діагнозом ішемічний інсульт, де він проходив лікування з 17.04.2023 до 22.04.2023.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_5 у період часу з 17.04.2023 до 22.04.2023, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_7 та бажаючи її настання, тобто діючи з прямим умислом, непомітно для оточуючих та потерпілого, за невстановлених обставин та спосіб, достеменно усвідомлюючи, що талій не має смаку та запаху, що робить його непомітним при вживанні, а симптоми отруєння на початкових етапах імітують природні захворювання, прагнучи ввести в оману медичний персонал, маскуючи отруєння під клінічну картину ішемічного інсульту, що фактично позбавляло потерпілого на отримання своєчасної допомоги, усвідомлюючи що дії талію можуть призвести до смерті, використовуючи безпорадний стан потерпілого, додала талій у невстановлені продукти харчування ОСОБА_7 , які останній в подальшому спожив.

Скориставшись критичним станом ОСОБА_7 та його вимушеною госпіталізацією, у період перебування потерпілого на лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня №7» Харківської міської ради, ОСОБА_5 розшукала та незаконно заволоділа ключами від домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , та незважаючи на фактичне припинення сімейних відносин у минулому, самовільно заселилась за вищевказаною адресою.

У подальшому, 22.04.2023 бригадою екстреної медичної допомоги ОСОБА_7 у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я було госпіталізовано на лікуванні до лікувально-діагностичного центру «ЛОРИТОМ» в м. Харкові, де він знаходився до 11.05.2023.

Надалі, 13.05.2023 бригадою екстреної медичної допомоги ОСОБА_7 у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я було госпіталізовано на лікуванні у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, де він знаходився до 15.05.2023.

15.05.2023 ОСОБА_7 , перебуваючи у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради, помер.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №620 від 16.05.2023 причиною смерті ОСОБА_7 є ішемічний інфаркт головного мозку.

08.05.2025 на підставі постанови про проведення ексгумації трупа від 06.05.2025 проведено ексгумацію трупа ОСОБА_7 , в ході якої відібрані зразки для проведення судових експертиз.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 31-116-2025 від 13.10.2025: у зразках нігтьових пластин та зразках волосся трупа ОСОБА_7 виявлено талій у кількості 13,0 мкг/кг 1,42 мкг/кг відповідно.

Враховуючи виявлені підвищені концентрації талію у вказаних об`єктах саме ексгумованого трупа, є достатньо підстав для ствердження того, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок гострого отруєння талієм, перебіг якого і призвів до порушень мозкового кровообігу («ішемічний інфаркт головного мозку»).

Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кінця 2019 року до весни 2024 року працювала на посаді секретаря в офісі ТОВ «АК ЮНІТЕК», розташованому за адресою: м. Харків, проспект Аерокосмічний, 1, яке займається оптовою торгівлею у сфері агропромислового комплексу, а саме торгівлею пестицидів, насіння та добрив для сільськогосподарських рослин, де директором та співзасновником товариства є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, ОСОБА_5 , використовуючи свої функціональні обов?язки як довіреної особи, працюючи на посаді секретаря в офісі ТОВ «АК ЮНІТЕК», мала безпосередній доступ до установчих документів, реєстрів та бухгалтерської звітності, достеменно знала про розподіл часток у статутному капіталі - 45% належать ОСОБА_9 , а 55% належать її чоловіку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що дозоляло їй оцінити бізнес як стабільне джерело високих прибутків. Також, через роботу з документацією та особисте спілкування в колі родини ОСОБА_11 , ОСОБА_5 володіла переліком нерухомого та рухомого майна ОСОБА_10 74 земельні ділянки в Ізюмському та Богодухівському районах Харківської області, 7 будинків у Богодухівському районі Харківської області, 2 квартири у м. Харкові та 3 автомобілі.

У липні 2023 року, при невстановлених в ході досудового розслідування, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на вбивство ОСОБА_9 з метою в подальшому зав`язати стосунки з ОСОБА_10 та покращити свій соціальний та матеріальний статус. З метою реалізації злочинного умислу, керуючись жадобою до наживи, ОСОБА_5 розробила план вбивства, який мав на меті приховати насильницький характер смерті ОСОБА_9 та видати її за природне захворювання.

ОСОБА_5 , володіючи інформацією про глибоку прихильність ОСОБА_10 до своєї дружини, розраховувала скористатися його безпорадним емоційним станом після її раптової смерті. Згідно з розробленим планом, вона мала намір виступити в ролі «єдиної надійної опори» та «співчутливого друга», який знаходиться поруч у важку хвилину. Використовуючи свою посаду секретаря та постійний доступ до родини, ОСОБА_5 планувала поступово перевести робочі стосунки в інтимно-особисті, фактично замістивши фігуру загиблої дружини у житті ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_5 було відомо, що єдина спільна донька ОСОБА_11 проживає за кордоном, це давало й підстави вважати, що у разі смерті ОСОБА_9 , вона зможе стати єдиною близькою особою для чоловіка, забезпечивши собі доступ до управління майном та активами.

Як знаряддя вбивства, ОСОБА_5 вирішила використати високотоксичну хімічну речовину, що містить у своєму складі сполуки талію (далі по тексту «талій»), яку вона придбала за невстановлених досудовим розслідування обставин, але не пізніше 12.07.2023, оскільки використання специфічних властивостей талію (відсутність смаку, запаху та повільна дія) мало б унеможливити оперативну діагностику отруєння медичними працівниками та дозволило б спостерігати за повільним погіршенням стану здоров?я потерпілої до настання її смерті, так як ОСОБА_5 переконалась у високій ефективності та непомітності даного знаряддя злочину під час умисного вбивства колишнього співмешканця ОСОБА_7 у квітні 2023 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, у липні 2023 року, але не пізніше 14.07.2023, у денний час доби, перебуваючи в офісі ТОВ «АК ЮНІТЕК» за адресою: м. Харків, пр-т Аерокосмічний 1, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_9 , бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, користуючись довірливими стосунками та статусом секретаря, непомітно для оточуючих та потерпілої, достеменно усвідомлюючи, що талій не має смаку та запаху, що робить його непомітним при вживанні, а симптоми отруєння на початкових етапах імітують природні захворювання, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що дії талію можуть призвести до смерті, власноруч приготувала напій, а саме каву, до якого додала заздалегідь підготовлений талій, та надала ОСОБА_9 , яку остання спожила.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я ОСОБА_9 з 16.07.2023 по 25.07.2023 проходила лікування у Лікувально-діагностичному центрі «ЛОРИТОМ» в м. Харкові та з 03.08.2023 по 30.08.2023 у КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської ради.

У подальшому, з 31.08.2023 по 21.09.2023 ОСОБА_9 перебувала на стаціонарному лікуванні в клініці неврології Католицької клініки Бохум госпіталя ОСОБА_12 (Німеччина), куди була доставлена на реанімобілі з м. Харкова, згідно до виписного епікризу, для встановлення причин швидко прогресуючого погіршення загального стану здоров`я, який проявився енцефалопатичною симптоматикою, вираженим дистальним парапарезом та алопецією (випадіння волосся). На підставі результатів клініко-лабораторних та інструментальних досліджень, зокрема, на виявлення мікроелементів та важких металів в біологічних рідинах, у ОСОБА_9 було підтверджено отруєння важкими металами, зокрема талієм.

За даними судово-медичної експертизи № GA 283/23 від 16.12.2023, щодо результатів клінічного обстеження ОСОБА_9 від 01.09.2023, та аналізу медичної документації з клініки неврології католицької клініки Бохум (госпіталь Св. Йозефа), яка була проведена в Інституті судово-медичної експертизи Університету проф. Др. мед. Б. Хартунг, д-ром ОСОБА_13 , описана в зазначеній вище медичній документації клінічна симптоматика та результати лабораторних досліджень свідчать про отруєння талієм, однак встановити шлях потрапляння його в організм в рамках цього дослідження не було можливо.

Таким чином, причиною різкого погіршення стану ОСОБА_9 , яке мало місце в липні 2023 року, слід вважати отруєння талієм.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 31-89-2025 від 25.09.2025, талій є високотоксичним елементом і належить до 1-го класу небезпечності, відноситься до кумулятивних отрут, для яких характерно накопичення патологічних симптомів при хронічному отруєнні та різні шляхи потрапляння в організм - через шкіру, легені та шлунково-кишковий тракт. У великих дозах сполуки талію вражають периферичну нервову систему, шлунково-кишковий тракт та нирки, концентруючись у волоссі, кістках, нирках та м?язах.

Виходячи з:

- анамнестичних та документальних даних симптоми з?явились у липні 2023 року (перші неврологічні скарги, болі в ногах, діарея), алопеція почалась у липні 2023 року (згадується, що волосся почало випадати в липні);

- хронології лікування в медичних закладах у липні-жовтні 2023 року, з проведенням детоксикації (форсований діурез) у серпні-вересні 2023 року;

- даних концентрації талію в збереженому волоссі (1162,6 мг/кг) свідчить про значну експозицію (тривалість і інтенсивність контакту організму з певним чинником (токсином)), що відбувалась у проміжку до взяття цих зразків, можна стверджувати, що причиною різкого погіршення стану ОСОБА_9 , яке мало місце в липні 2023 року, було гостре отруєння талієм.

Враховуючи отримані дані в межах цієї експертизи (результати дослідження біологічного матеріалу) - наявність талію в сечі, сироватці крові, волоссі, нігтях в значних концентраціях, дані клінічного перебігу (шлунково-кишкові симптоми, висока екскреція з сечею, активне накопичення в волоссі) можна заключити про те, що найбільш ймовірним шляхом потрапляння талію до організму ОСОБА_9 є пероральний* через шлунково-кишковий тракт (з їжею та/або водою) у дозі достатній для виникнення тяжкої інтоксикації протягом короткого періоду (липень 2023 року).

На даний час у ОСОБА_9 має місце стан після перенесеного важкого гострого отруєння талієм з енцефалопатією III ст., важким парезом нижніх кінцівок та тотальною алопецією.

Таким чином, злочинними діями ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_9 внаслідок дії хімічної речовини (солей талію) було спричинено тяжке тілесне ушкодження за критерієм «небезпека для життя» (котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю, отруєння речовинами будь-якого походження з перевагою як місцевої, так і загальної дії, за умови, що в клінічному перебігу мали місце загрозливі для життя явища).

В судові засідання призначенні на 12.01.2026, 19.01.2026, 20.01.2026 підозрювана не з`являлась, у звязку з чим, слідчий за погодженням з прокурором 21.01.2026 звернулась до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.01.2026 клопотання слідчого задоволено, надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_5 , з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила про його задоволення.

Підозрювана та її захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників судового розгляду та вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000053 від 20.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

30.12.2025 о 13.47 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, який не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Щодо доводів сторони захисту про недоведенність підозри, слідчий суддя зазначає, що під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, так як питання достатності, належності та допустимості доказів вирішується судом на стадії судового розгляду.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 23.06.2020 у справі № 159/3738/16-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обгрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій судом під час судового розгляду.

Слідчий суддя перевіряє обгрунтованість підозри та наявність ризиків, які можуть впливати на виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_14 , які повідомили про обставини отруєння талієм ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив про обставини вчинення отруєння талієм ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 - головного бухгалтера ТОВ «Юнітек» в офісі ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнає кардиган, який дарувала ОСОБА_16 та який остання носила у офісі (на якому виявлено талій); протоколом допиту свідка ОСОБА_17 - головного бухгалтера СТОВ «ВПЕРЕД» в офісі ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення речей для впізнання, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнає кардиган, який дарувала ОСОБА_16 та який остання носила у офісі (на якому виявлено талій); протоколами допиту свідка ОСОБА_18 ; висновком судово-медичної експертизи № 31-116-2025 від 13.10.2025; висновком судово-медичної експертизи № 31-89-2025 від 25.09.2025; висновком судово-медичної експертизи № 31-116-2025 від 13.10.2025.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваної:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрювана фактично переховувалася від органів досудового розслідування та суду, не з`являлась на виклики слідчого судді в судові засідання, була доставлена до суду виключно приводом, що свідчить про її намір і надалі ухилятися від участі у кримінальному провадженні;

- незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, про що вказує характер інкримінованих діянь підозрюванної, а також те, що підозрювана мешкає в одному населеному пункті з потерпілою та свідками;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких насильницьких злочинів проти життя людини, що свідчить про високий рівень суспільної небезпеки та реальність повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Слідчий суддя вважає, що незважаючи на те, що ОСОБА_5 є жінкою , вперше притягається до кримінальної відповідальності, однак підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, одне з яких спричинило загибель людини, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній в разі визнання винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, факт ухилення від органу досудового розслідування та неявку до слідчого судді, враховуючи можливість продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому слідчий суддя застосовує відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, враховуючий, що ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я осіб, слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківські області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000053 від 20.02.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, строком на 38 днів, тобто до 28 лютого 2026 року (включно) без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківські області капітана поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваної ОСОБА_5 про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 28.02.2026 (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1