ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3031/24
провадження № 1-кс/753/3031/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 31.07.2025 по кримінальному провадженню № 0002591 від 18.08.2022

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 31.07.2025 по кримінальному провадженню № 0002591 від 18.08.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0002591 від 18.08.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

31.07.2025 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва накладено арешт на грошові кошти в сумі 300 доларів США, що були вилучені 10.06.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Lexus», моделі «LS 500», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 та на грошові кошти в сумі 7 200 доларів США, грошові кошти в сумі 14 230 доларів США, грошові кошти в сумі 3 530 Євро, що були вилучені 10.06.2025 в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_6 .

Вважає, що ухвала слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2025 є необґрунтованою, а арешт підлягає скасуванню, оскільки вказаною ухвалою було позбавлено права користування та розпорядження власними грошовими коштами ОСОБА_4 .

Зазначає, що при винесенні ухвали слідчим суддею не було враховано, що адвокатом ОСОБА_7 під час розгляду клопотання про арешт майна було вказано слідчому судді про те, що вилучені кошти належать ОСОБА_4 , яка передала вказані кошти на тимчасове зберігання ОСОБА_6 , у зв`язку із тимчасовим проживанням за кордоном.

Також адвокат ОСОБА_7 зверталась до органу досудового розслідування із клопотаннями про повернення вилучених грошових коштів, проте вказане клопотання було проігнороване уповноваженими особами. Крім того, адвокатом ОСОБА_3 , як представником ОСОБА_4 , 06.10.2025 було надіслано клопотання слідчому ОСОБА_8 про повернення грошових коштів, які були вилучені в ході обшуків у ОСОБА_6 , оскільки на праві власності вони не належать останньому, а належать саме ОСОБА_4 .

Більше того, станом на дату звернення з даним клопотання до слідчого судді пройшло понад 4 місяці з дня повідомлення про підозру ОСОБА_6 , однак органом досудового розслідування, не вчинено жодних дій, спрямованих на те, щоб перевірити надану стороною захисту ОСОБА_6 інформацію, а також інформацію викладену представником ОСОБА_4 у клопотанні за вих. №0106/10/25 від 06.10.2025 про неналежність ОСОБА_6 вилучених у нього грошових коштів. З часу вилучення грошових коштів та по теперішній час слідчим не проведено жодних дій, спрямованих на те, щоб перевірити надану стороною захисту ОСОБА_6 інформацію про неналежність ОСОБА_6 вилучених у нього грошових коштів.

З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що застосований судом захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а саме грошових коштів, які на праві власності належать ОСОБА_4 , однак були вилучені під час обшуку у ОСОБА_6 є необґрунтованим. Вказані грошові кошти не є майном, яке підлягає конфіскації, а тому власник має право ними користуватися та розпоряджатися на власний розсуд, відтак накладений арешт на вказане майно підлягає скасуванню.

У судовому засіданні адвокат власника майна підтримав заявлене ним клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, в яких заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання з огляду на його безпідставність.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0002591 від 18.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування 10.06.2025 повідомлено про підозру ОСОБА_6 , про те, що він підозрюється у підробленні офіційного документу, який видається установою з метою використання його іншою особою, а також у незаконному збуті офіційного документу, який видається установою, вчинених повторно організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України.

31.07.2025 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва накладено арешт на грошові кошти в сумі 300 доларів США, що були вилучені 10.06.2025 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Lexus», моделі «LS 500», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та на грошові кошти в сумі 7 200 доларів США, грошові кошти в сумі 14 230 доларів США, грошові кошти в сумі 3 530 Євро, що були вилучені 10.06.2025 в ході проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Щодо наявності підстав для арешту майна слідчий суддя зазначив, що санкція частини 3 ст. 199 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна. ОСОБА_6 є підозрюваним, у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачене покарання у виді конфіскації майна, тому наявні підстави для арешту відповідних коштів з метою забезпечення їх конфіскації як виду покарання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.09.2025 року ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 31 липня 2025 року залишено без змін.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника скаржника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання дійшов висновку, що арешт на вказані грошові кошти було накладено обґрунтовано, виходячи з наступного.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами другою, третьою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, та у випадку доведеності його вини, санкція ч. 3 ст. 199 КК України передбачає, додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_6 , могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_6 , до скоєння кримінальних правопорушень, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Твердження представника про те, що при винесенні ухвали слідчим суддею не було враховано, що адвокатом ОСОБА_7 під час розгляду клопотання про арешт майна було вказано слідчому судді про те, що вилучені кошти належать ОСОБА_4 , яка передала вказані кошти на тимчасове зберігання ОСОБА_6 , у зв`язку із тимчасовим проживанням за кордоном слідчий суддя вважає хибними, оскільки ОСОБА_6 був присутній під час проведення обшуків автомобіля марки «Lexus», моделі «LS 500», д.н.з. НОМЕР_1 та квартири АДРЕСА_1 , під час яких вилучалися заявлені до арешту кошти та про належність вилучених коштів іншій особі не заявляв.

Посилання представника на порушення приписів ч. 5 ст. 171 КПК України не є підставою для скасування арешту майна.

Всі інші зазначені в клопотанні обставини не є безумовними підставами для скасування арешту, який було накладено ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2025.

Відповідно до статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває розслідування, підстави та мету необхідності арешту майна, а також мотиви заяви про скасування арешту та надані докази, слідчий суддя вважає, що на цьому етапі здійснення досудового розслідування відсутні підстави для задоволення заяви та скасування арешту майна.

Керуючись ст.174, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 31.07.2025 по кримінальному провадженню № 0002591 від 18.08.2022 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1