ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/810/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/2030/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.126 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001050 від 08.12.2023,-

в с т а н о в и л а:

Вироком Салтівського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, неодруженого, який раніше судимим не був, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України і призначено йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 07.12.2023, близько 15:30 годин перебував за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де почув, що хтось гучно закрив вхідні двері в під`їзд і обурений цією подією, вийшов на сходову клітину на першому поверсі 2-го під`їзду, де побачив раніше знайомого йому малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та незважаючи на те, що вказані особи є малолітніми, почав на них кричати, ображати їх честь та гідність, висловлюючись нецензурною лайкою та погрожувати. Малолітній ОСОБА_10 злякавшись погроз агресивно налаштованого ОСОБА_7 , намагався втекти від нього і побіг у напрямку другого поверху, але ОСОБА_7 наздогнав його та знаходячись на сходовому прольоті між першим та другим поверхом, на короткій відстані від малолітнього ОСОБА_10 , маючи протиправний умисел, спрямований на завдання побоїв малолітньому потерпілому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи надмірну агресію по відношенню до малолітньої особи, передбачаючи настання наслідків у вигляді спричинення потерпілому фізичного болю та бажаючи її настання, умисно, застосовуючи фізичну силу, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя малолітньому ОСОБА_10 , завдавши йому фізичний біль, від чого у нього також пішла кров з носу. Але ОСОБА_7 , не вгамовуючись, продовжуючи свій протиправний умисел, діючи цілеспрямовано, не зважаючи на те, що у малолітнього потерпілого пішла кров з носу, умисно наніс останньому ще один удар розкритою долонею в область потилиці, потім один удар ногою в область сідниць та ще один удар також розкритою долонею в область потилиці, чим завдав фізичного болю малолітньому потерпілому ОСОБА_10 , після чого останій зміг вирватись та вибігти з під`їзду, а ОСОБА_7 припинив свої протиправні дії та повернувся до місця свого мешкання.

Не погодившись з оскаржуваним вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 24.07.2025 скасувати та закрити кримінальне првадження.

В обґрунтування апеляційних доводів захисник посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги покази свідка ОСОБА_11 , який був допитаний судом за клопотанням сторони захисту, та у судовому засіданні вказав, що 07.12.2023 він перебуав біля свого підїзду та чекав ОСОБА_7 , бачив як з другого підїзду виходили два неповнолітні хлопці, що на їх одежі або обличчі є кров, він не бачив, хлопці пішли у пртилежному напрямку, а потім з підїзду вийшов ОСОБА_7 та йому нічого не розповідав.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог частини 3 статті 374 КПК України, оскільки в основу вироку покладено зокрема покази малолітнього потерпілого ОСОБА_12 , який був допитаний в судовому засіданні за участі зконного представника, та вказав про те, що обвинувачений наніс йому: удар кулаком в ніс, потім удар в потилицю та коліном в область сідниць, однак судом першої інстанції при формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_7 наніс потерпілому чотири удари.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю не визнав вину в інкримінованому йому злочині, а зібрані докази, які покладені судом в основу вироку викликають сумніви та не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, на думку захисника вказане кримінальне провадження підлягає закриттю відповідно до частини 2 статті 284 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду в судове засідання не прибули, причину свого не прибуття не повідомили.

Враховуючи належне повідомлення потерпілого та його законного представника, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести судове засідання за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах апеляційних доводів захисника, які містять твердження про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, кримінальне провадження підлягає закриттю, суд апеляційної інстанції вважає, що вони мають суто суб`єктивний характер та спрямовані на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку з обраною лінією захисту, що знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Такі твердження апелянта повністю спростовуються об`єктивними відомостями, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду за участю сторін та яким надано обґрунтована, правова оцінка у оскаржуваному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, не визнав та пояснив, що у нього давно був конфлікт з малолітнім хлопцем, який живе на поверх вище, та його другом, який до нього приходить, - потерпілим ОСОБА_14 . На вході в під`їзд металеві двері на пружині. Інші мешканці під`їзду двері притримують та звук від дверей не чутний. Але хлопці двері не притримують, тому вони гучно закриваються. Він неодноразово робив хлопцям зауваження, однак вони не реагують. Крім того, вночі голосно малолітній мешканець поверхом вище грає в комп`ютерні ігри, про що він подав заяву дільничному. 07 грудня 2023 року він також зробив хлопцям зауваження, що вони гримають дверима. Ніяких тілесних ушкоджень він потерпілому не наносив.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування, належним чином проаналізував і оцінив зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_13 , малолітній потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 07.12.2023, приблизно о 14:15 годині, пішов до друга Поступного Богдана в гості на проспект Ювілейний в м. Харкові. Раніше він також заходив у під`їзд до ОСОБА_15 , двері старі та хлопали. ОСОБА_7 робив їм зауваження. 07.12.2023 ОСОБА_7 стояв на сходовому майданчику та закривав двері квартири, двері під`їзду хлопнули і він зробив йому зауваження, почав лаятися. У потерпілого була зламана рука і він не мав можливості притримати двері. Потерпілий хотів піднятися до друга на другий поверх, але ОСОБА_7 наздогнав його, схопив за куртку в області грудної клітини та наніс удар кулаком в ніс, потім удар рукою в потилицю та коліном в область сідниць. Погрожував потерпілому, що зламає руку. Від удару в ніс у потерпілого пішла кров. В той же день він звернувся до лікаря.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого свідок ОСОБА_11 пояснив, що спілкується з ОСОБА_16 . Свідок мешкає в четвертому під`їзді будинку № 86 по проспекту Ювілейному в м. Харкові, а ОСОБА_17 в другому під`їзді. Свідок та ОСОБА_17 тривалий час конфліктували з неповнолітніми хлопцями, які погано себе поводили. Вдень 07.12.2023 року він біля свого під`їзду чекав ОСОБА_18 . Потім побачив, що з другого під`їзду вийшли два неповнолітні хлопці та ОСОБА_19 . Свідок знаходився від них приблизно в 20 м. ОСОБА_17 підійшов до нього, а хлопці пішли в протилежному напрямку. Свідок не був присутнім в другому під`їзді під час конфлікту з хлопцями і обвинувачений стосовно цього йому нічого не розповідав.

Також судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- листі Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» від 19.01.2024, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07.12.2023, близько 16:30 год. звертався до приймального відділення «Обласної дитячої клінічної лікарні» за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 337а, про що свідчить запис в Журналі реєстрації амбулаторних хворих (ф.074/о) № 418 на стор. 60.

Скарги на забій та припухлість зовнішнього носу, наслідки носової кровотечі. Була надана амбулаторна допомога. Від госпіталізації мати дитини відмовилась. Встановлений діагноз ОСОБА_20 .

На момент огляду у дитини відмічалася: Гіперемія та набряк м`яких тканин зовнішнього носа і об`єктивні ознаки носової кровотечі в порожнині носа що самостійно зупинилась.

Лікар що проводив огляд: ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , лікар отоларинголог дитячий, відділення дитячої отоларингології;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 11.12.2023, з доданою фототаблицею в ході якого малолітній ОСОБА_10 , в присутності законного представника ОСОБА_22 , та двох понятих, показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень у під`їзді житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 ;

- висновку судово-медичного експерта № 09/709-С/2023, експертиза почата 11 грудня 2023 року 13:00, експертиза закінчена 18 грудня 2023 року, на підставі даних судово-медичної експертизи, прийшов до наступних висновків: у неповнолітнього ОСОБА_10 , 2009 р.н., на момент огляду яких-небудь тілесних пошкоджень встановлено не було, у зв`язку з чим ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не визнавалась.

- висновку судово-медичного експерта № 09/710-С/2023, експертиза почата 11 грудня 2023 року 13:00, експертиза закінчена 18 грудня 2023 року, на підставі даних судово-медичної експертизи, прийшов до наступних висновків: у неповнолітнього ОСОБА_10 , 2009 р.н., на момент огляду яких-небудь тілесних пошкоджень встановлено не було, у зв`язку з чим ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не визначалась.

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2024 року, в ході якого малолітній потерпілий ОСОБА_10 , в присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_7 , як не знайомого йому чоловіка, що наніс йому тілесні ушкодження.

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.01.2024 року, в ході якого малолітній свідок ОСОБА_9 , в присутності двох понятих, впізнав ОСОБА_7 , як чоловіка, який 07.12.2023 в приміщенні під`їзду наніс його другу тілесні ушкодження.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність, допустимість та достовірність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, що в свою чергу підтверджує вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наведених вище обставин, яка доведена поза розумним сумнівом, та підтверджується показаннями потерпілого, а також сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, дійшов висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим злочину, згідно пред`явленого обвинувачення, надав належну правову оцінку, правильно кваліфікував дії обвинуваченого та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_11 , суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_11 був допитаний в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого, його свідчення викладені у вироку, дослідженні судом першої інстанції, та їм надана відповідна оцінка.

На думку колегії суддів невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому злочині, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, є способом захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, враховуючи, що судом повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, та відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, не грунтуються на наявних в матеріалах провадження доказах, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, що є підставою для відмови у задоволенні її апеляційної скарги.

Під час апеляційного перегляду, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є правовими підставами для скасування оскаржуваного вироку, за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 24 липня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: