Справа №127/638/26
Провадження №1-кс/127/296/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника відділу розслідування кримінальних проваджень за участю дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000410 від 06.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника відділу розслідування кримінальних проваджень за участю дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000410, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.10.2025 близько 13:00 год., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 та маючи при собі предмет, ззовні схожий на ніж, помітив малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дитиною інвалідом та гралася у дворі вказаного будинку. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій стосовно малолітньої ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_8 , з метою формування до себе довірливих відносин з боку малолітньої, підійшов до дитини та почав з нею спілкуватися.

Після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до суспільства, побачив як малолітня ОСОБА_9 направилася до приміщення під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 та зайшов слідом за нею. Перебуваючи на сходовому майданчику 3 поверху, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 є малолітньою дівчинкою, маючи фізичні переваги над нею, підбіг з-за спини до дитини, діючи з винятковим цинізмом та з особливою зухвалістю, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, безпричинно, стиснув двома руками шию останньої, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, ззовні схожий на ніж, грубо порушуючи громадський порядок та ігноруючи загальноприйняті норми моралі, подряпав зазначеним предметом шию потерпілої, чим застосував насильство до дитини, при цьому висловлював погрози на адресу малолітньої про застосування до неї фізичного насильства у випадку, якщо вона про його діяння повідомить іншим особам.

Після вчинення зазначених дій ОСОБА_8 залишив місце події.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниця, жителю АДРЕСА_2 , учню 9 класу КЗ «ВЛ № 12», громадянину України, 12.12.2025 повідомлено про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вина підозрюваного ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Підставою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 є наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

-переховування підозрюваного від органу досудового розслідування (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, а тому, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення відповідальності за його вчинення останній може переховуватися від органу досудового розслідування та, у подальшому від суду;

- незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки, згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Більше того, в ході здійснення досудового розслідування допитано ряд свідків, які повідомили, що вони бояться за життя своїх дітей, оскільки ОСОБА_8 неодноразово конфліктував із дітьми, погрожував їм, кидався камінням та різними предметами у останніх;

-вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_8 неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів, а саме неодноразово обрізав малолітнім дівчатам волосся ножицями, у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 KK України ухвалою Вінницького міського суду від 19.02.2025 відносно нього було застосовано заходи виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей i підлітків до його виправлення строком на один рік. Фактично неповнолітній ОСОБА_8 перебував у приймальнику-розподільнику для дітей ГУНП в Дніпропетровській області з березня 2024 по квітень 2025 року, повернувся на виховання у сім`ю в травні 2025 року.

Після повернення з приймальника-розподільника неповнолітній ОСОБА_10 через невеликий проміжок часу вчинив нове інкриміноване кримінальне правопорушення, що свідчить, що на шлях виправлення останній не став, а тому може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_8 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Також стороною обвинувачення враховано, що ОСОБА_8 , за місцем проживання характеризується негативно, з дітьми не контактує, не дружить, кидається камінням та різними предметами у дітей, за місцем навчання характеризується як емоційно нестійкий, лякаючий і насторожуючий до інших учасників освітнього процесу, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 16 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. ак. Ющенка Вінницької обласної ради» з діагнозом: «Інші змішані розлади поведінки і емоцій».

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому слідчий просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 та представник служби у справах дітей ОСОБА_7 в судовому засіданні по суті клопотання покладались на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_8 в судовому засіданні по суті клопотання покладався на розсуд суду.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання слідчого та матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2025 за № 0000410, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_8 , останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказані ризики та обставини правопорушення, свідчать про те, що інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що він обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є неповнолітньою особою, за місцем проживання характеризується негативно, за місцем навчання характеризується як емоційно нестійкий, лякаючий і насторожуючий до інших учасників освітнього процесу, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 16 КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. ак. Ющенка Вінницької обласної ради» з діагнозом: «Інші змішані розлади поведінки і емоцій».

За змістом ст. 131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України є необхідним та доцільним.

Разом з тим, суд вважає не доцільним покладення обов`язку носіння електронного засобу контролю, враховуючи вік підозрюваного.

Таким чином, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, характеризуючі дані підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування на даному етапі досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділу розслідування кримінальних проваджень за участю дітей слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;

?утриматись від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

?

Встановити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування, тобто до 12.02.2026 року.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя