Справа № 716/668/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників цивільного позивача адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

під час підготовчого судового засідання кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000288 від 28.12.2023,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000288 від 28.12.2023. Ухвалою судді від 25.04.2025 по справі призначено проведення підготовчого судового засідання.

На стадії підготовчого провадження від представника цивільного позивача Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до суду надійшло клопотання про залишення цивільного позову в кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 без розгляду.

Дане клопотання мотивоване тим, що сторона позивача категорично не погоджується із цивільним позовом. Так, вважають, що факт завдання шкоди юридичній особі, в даному випадку сільській раді, має бути підтверджений, в тому числі, зібраними стороною обвинувачення доказами. Проведеним аудитом від 02.06.2025 встановлено, що при здійсненні Вікнянською сільською радою господарської діяльності, в тому числі в питаннях закупівлі обмундирування при викладених обставинах не встановлено допущення втрат від зменшення корисного активу і не встановлений факт допущення матеріальної шкоди (збитків) чи недотримання належних доходів бюджетом держави.

Зазначають, що сільська рада не позбавлена права та можливості в подальшому самостійно звернутися до суду із відповідним позовом, однак після доведення винності відповідача та встановлення таких обставин.

Також посилаються на ту обставину, що на їх думку, у прокурора в даному випадку відсутні повноваження заявляти позов в інтересах сільської ради, оскільки останній не навів доводів законності звернення до суду із даним позовом.

В судовому засіданні представники цивільного позивача своє клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки позов пред`явлено саме в інтересах органу місцевого самоврядування у зв`язку із бездіяльністю та наявністю шкоди завданої відповідачем ОСОБА_6 . Цивільний позивач 10.04.2025 отримав лист прокурора з повідомленням про намір звернутися до суду із позовом в їх інтересах. Разом з тим, сільська рада вже наступного дня дала відповідь про те, що не має наміру звертатися до суду з цивільним позовом.

Вказав, що його звернення до суду в цих правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у захисті майнових інтересів держави, з метою поновлення порушеного права щодо ефективного та раціонального використання бюджетних коштів, та відшкодування шкоди, заподіяної злочином. Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що не визнає позов, оскільки не вважає його доведеним. Підтримав клопотання представників цивільного позивача та просив його задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання, оскільки на його думку прокурор не мав права в даному випадку звертатися до суду із позовом, оскільки права органу місцевого самоврядування діями його підзахисного не порушені жодним чином, відповідно і шкода не завдана.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Одночасно із направленням до суду обвинувального акту від 16.04.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 191 ч. 5 КК України, прокурор подав до суду цивільний позов в інтересах Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області до ОСОБА_6 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням. Просить ухвалити рішення яким вирішити питання про стягнення із відповідача на користь позивача зазначеної шкоди в розмірі 1404800 грн.

Позов обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив розтрату грошових коштів місцевого бюджету Вікнянської сільської ради на загальну суму в розмірі 1404800 грн спричинивши майнову шкоду на вказану суму органу місцевого самоврядування.

Як вбачається із змісту позову, то підставою звернення до суду саме прокурором є бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 483/448/20, згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII).

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або ж у тому разі, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти росії» (Menchinskaya v. russia, заява № 42454/02, § 35)).

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у Законі № 1697-VII, частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до частини четвертої статті 23 вказаного Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З наведеного можна дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37)).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 69)).

При цьому склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.

У рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України вказав, що стосовно повноваження прокуратури щодо представництва інтересів держави в суді в Основному Законі України міститься застереження «у виключних випадках і в порядку, що визначені законом». Про такі випадки йдеться, зокрема, у частині третій статті 23 Закону № 1697-VII. На думку Конституційного Суду України, це обумовлюється недопущенням свавільного втручання прокуратури у здійснення господарської та статутної діяльності юридичних осіб, досягнення цілей функціонування учасника відповідних правовідносин, виконання ним договірних зобов`язань тощо. При цьому на прокуратуру покладається обов`язок щодо обґрунтування необхідності такого втручання.

У рішенні від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 виснувала про те, що, звертаючись до компетентного органу перед пред`явленням позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону № 1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (пункт 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (пункт 40 зазначеної постанови).

Таким чином, за наявності органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів держави саме у спірних правовідносинах, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону № 1697-VII, і якщо цей компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Крім того, Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, які не носить загальнодержавного характеру, але направлені на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Як видно з листа ТУ БЕБ у Чернівецькій області від 10.04.2025 останнє звернулося до Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області з проханням надати відомості щодо майбутнього звернення з цивільним позовом в межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 з метою стягнення до місцевого бюджету спричиненої матеріальної шкоди в сумі 1404800 грн.

З відповіді Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 11.04.2025 вбачається, що на момент звернення до сільської ради із листом остання не має доведених судом фактів вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та завдання збитків місцевому бюджету. У випадку, якщо такі факти будуть доведені, питання подання цивільного позову буде винесено на розгляд сесії сільської ради.

В свою чергу, прокурор повідомив орган місцевого самоврядування листом від 14.04.2025 про звернення в їх інтересах із цивільним позовом в межах вищевказаного кримінального провадження.

Надаючи оцінку наведеному, суд зазначає, що прокурором в цивільному позові належним чином обґрунтовано та підтверджено можливість пред`явлення позову в інтересах органу місцевого самоврядування - Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, внаслідок бездіяльності останнього.

Щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, то суд на даній стадії позбавлений можливості надавати оцінку доказам та доводам викладеним в ньому, оскільки це буде порушенням основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Вимогами ст. 257 ЦПК України передбачено виключний перелік випадків, коли суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

На виконання вказаних вимог закону, судом встановлено, що наразі відсутні підстави для залишення позовної заяви прокурора без розгляду. У зв`язку із чим в задоволенні клопотання представника цивільного позивача необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 257 ЦПК України, ст. 315 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника цивільного позивача Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про залишення цивільного позову в кримінальному провадженні без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8