Справа № 304/1855/25 Провадження № 1-кс/304/769/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: детектива ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Перечин клопотання керівника відділу детективів підрозділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Берегово Берегівського району, Закарпатської області, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, не заміжньої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючої, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 16.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.197-1, ч.3 ст.190, ч.5 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

12.09.2025 року керівник відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з клопотанням, яке погоджене прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

У поданому клопотанні керівник відділу детективів зазначає, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000142 від 16.04.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Керівник відділу детективів вказує про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання наказу Національної академії аграрних наук України (далі - НААН України) «Про перепідпорядкування Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції та її мережі» від 27.12.2011 року № 83 та наказу НААН України від 16.12.2013 року № 173, Закарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію разом з Державним підприємством «Дослідне господарство Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції» та Державним підприємством «Дослідне господарство агрофірма «Еліта» виведено з підпорядкування Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН і передано їх в безпосереднє підпорядкування НААН України.

Одночасно, наказом НААН України від 16.12.2013 №173 затверджено найменування: Закарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція НААН України, ДП «Дослідне господарство Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції» НААН України, ДП «Дослідне господарство Агрофірма «Еліта» Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України.

Відповідно до постанови Президії Національної академії аграрних наук України від 12.07.2023 №10/01 (Протокол № 10) «Про відновлення статусу Інституту та зміну найменування Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН», керуючись Законами України «Про внесення змін до деяких законів України щодо безперебійного виробництва та постачання сільськогосподарської продукції під час воєнного стану», «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», «Про наукову і науково-технічну діяльність», Статутом НААН України визначено, що Інститут аграрних ресурсів є науковою, бюджетною установою державної форми власності з усіма майновими і немайновими правами та зобов`язаннями, рухомим і нерухомим майном, а також землею Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

На виконання наказу НААН України від 02.08.2023 № 66 «Про відновлення статусу Інституту та зміну найменування Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН» Закарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію Національної академії аграрних наук України (код ЄРДПОУ 00729391) перейменовано на Інститут аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України та затверджено найменування: «Інститут аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України» (далі Інститут аграрних ресурсів).

Напрямки діяльності, організаційно-правова форма, та статус Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН України визначено Статутом, затвердженим 16.12.2019 року, а у подальшому Інституту аграрних ресурсів визначено Статутом, затвердженим 03.08.2023 року та Статутом, затвердженим 13.12.2023 року.

Так, відповідно до пункту 1 Розділу І Статуту, Інститут аграрних ресурсів (Дослідна станція) є державною, бюджетною, неприбутковою, науковою установою.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Статуту Інститут аграрних ресурсів перебуває у віданні НААН України, як органу управління державним майном.

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІ Статуту, Інститут аграрних ресурсів створено з метою забезпечення проведення наукових досліджень, апробацій і впроваджень наукових розробок в галузі землеробства, рослинництва, садівництва, виноградарства, переробки сільськогосподарської продукції, тваринництва та економіки, направлених на вдосконалення наукового забезпечення розвитку агропромислового комплексу Закарпатської області, створення новітньої конкурентоспроможної науково-технічної продукції, нових видів крафтових продуктів.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ Статуту основними напрямками та видами діяльності Інституту аграрних ресурсів є: активне сприяння науковим установам в роботі з проведення наукових дослідів, виробничої перевірки і впровадженню науково-технічних розробок; розроблення і науковий супровід впровадження контурно-меліоративної системи землеробства та ґрунтозахисних технологій вирощування сільськогосподарських культур в різних грунтово - кліматичних умовах України; розроблення та науковий супровід впровадження технологій в рослинництві, кормовиробництві та тваринництві стосовно фізико географічного районування України; створення високопродуктивних порід великої рогатої худоби, свиней та вівець; розробка ресурсозберігаючих технологій одержання біологічно чистої продукції культивування рослин; наукові дослідження щодо переробки екологічно чистої продукції садівництва, виноградарства, овочівництва та тваринництва в регіоні Закарпаття; створення нових високопродуктивних сортів та гібридів кукурудзи, картоплі, овочів, пряно-ароматних культур, багаторічних трав та тютюну з високою якістю врожаю, комплексно стійких до захворювання та шкідників з урахуванням змін клімату і специфіки регіонів України; забезпечення потреби регіону насінням класу еліта зернових, зернобобових, олійних культур, картоплі, тютюну, багаторічних трав з метою своєчасного сортооновлення та сортозміни, тощо.

Згідно з пунктом 10 Розділу ІІІ Статуту Інститут аграрних ресурсів заснований на державній власності. На балансі Інституту знаходиться майно, закріплене за ним НААН України на праві оперативного управління, придбане за рахунок коштів загального або спеціального фондів Державного бюджету.

За Інститутом аграрних ресурсів закріплені земельні ділянки, які використовуються для забезпечення наукової діяльності установи та надані йому на праві постійного користування, що посвідчується у встановленому законом порядку.

У відповідності до пункту 20 Розділу IV Статуту майновий комплекс Інституту аграрних ресурсів складають усі матеріальні та нематеріальні активи, що обліковуються на балансі Інституту і передані йому НААН України на праві оперативного управління, а також придбані Інститутом аграрних ресурсів за рахунок бюджетних коштів та коштів від фінансово-господарської діяльності та/або набуті іншим шляхом, не забороненим законодавством.

Відповідно до пункту 21 Розділу IV Статуту доходи (прибутки) використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Інституту аграрних ресурсів, реалізацію мети (цілей, завдань) напрямків діяльності, визначених Статутом.

Забороняється розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників Інституту аграрних ресурсів, працівників, членів органу управління та інших, пов`язаних з ними осіб.

Наказом НААН від 24.05.2019 № 174-к виконувачем обов`язків директора Інституту аграрних ресурсів призначено ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ОСОБА_9 відповідно до пункту 35 Розділу VІ Статуту Інституту аграрних ресурсів покладено обов`язки управління діяльністю Інститутом. ОСОБА_9 являється службовою особою Інституту аграрних ресурсів із 24.05.2019 наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Наказом Інституту аграрних ресурсів від 01.01.2024 №3-О на посаду завідувача складу призначено ОСОБА_5 .

Типовим договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність завідувач зернового складу ОСОБА_5 взяла на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених матеріальних цінностей, у зв`язку з чим зобов`язалася: дбайливо ставитися до переданих на зберігання матеріальних цінностей і вживати заходи до відвернення шкоди; своєчасно повідомляти про обставини, що загрожують забезпеченню схоронності матеріальних цінностей; вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух і залишки довірених матеріальних цінностей; брати участь у інвентаризації довірених матеріальних цінностей; у випадку не забезпечення схоронності довірених матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, її повернення виконуються згідно з законодавством.

Таким чином, ОСОБА_5 являється особою, відповідальною за забезпечення достовірності первинного обліку прийнятих на зберігання у зерновому складі Інституту аграрних ресурсів (с.Велика Бакта, Берегівського району, Закарпатської області) матеріальних цінностей, забезпечення їх збереження на складі, облік їх руху (переміщення), тобто являється матеріально відповідальною особою.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по даний час. Востаннє - Указом Президента України від 17.07.2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.07.2024 року № 4524-ІX, яким з 07 серпня 2025 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

У період з грудня 2023 року по червень 2024 року, більш точної дати та часу досудовим розслідування не встановлено, у ОСОБА_9 , яка являється службовою особою Інституту аграрних ресурсів, виник умисел на розтрату чужого майна сільськогосподарської продукції Інституту аграрних ресурсів, що являється державною власністю, шляхом зловживання своїм службовим становищем.

У вищевказаний період часу ОСОБА_9 , будучи службовою особою Інституту аграрних ресурсів, усвідомлюючи, що без залучення співучасників злочину, умисел, направлений на розтрату сільськогосподарської продукції Інституту аграрних ресурсів, що являється державною власністю, реалізувати не вдасться, залучила до своєї злочинної діяльності лаборанта лабораторії наукового забезпечення інноваційного розвитку ОСОБА_5 , яку наказом від 01.01.2024 №3-О призначила завідувачем складу.

Так, ОСОБА_9 , будучи службовою особою Інституту аграрних ресурсів, достовірно знала, що згідно з актом здачі-прийняття продукції від 01.12.2023 року, ФГ «Спадщина» передало Інституту аграрних ресурсів продукцію, вирощену у 2023 році згідно з договором № 03/04-2023 від 03.04.2023, а саме: «Соя» в кількості 160 020 кілограмів та «Просо» в кількості 154 000 кілограмів, яку поміщено на зберігання в зерновий склад Інституту аграрних ресурсів розташований за адресою: проспект Свободи, село Велика Бакта Берегівський район Закарпатська область на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0042, та оприбутковано Інститутом аграрних ресурсів у формі звітності «Баланс» код рядка 1050 «Запаси» загальною балансовою вартістю на суму 1 870 035,25 гривень.

Таким чином, у період з 01.12.2023 сільськогосподарська продукція Інституту аграрних ресурсів, що являється державною власністю, а саме: просо урожаю 2023 року у кількості 140 000 кілограмів, сої урожаю 2023 року у кількості 160 020 кілограмів загальною балансовою вартістю на суму 1 870 035,25 гривень, перебувала у віданні ОСОБА_9 , як службової особи Інституту аграрних ресурсів, з 01.01.2024 також була ввірена завідувачу складом Інституту аграрних ресурсів ОСОБА_5 .

У подальшому, у період з січня по червень 2024 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, завідувач складу Інституту аграрних ресурсів ОСОБА_5 , являючись матеріально відповідальною особою, всупереч покладеного на неї як на завідувача складу Інституту аграрних ресурсів обов`язку здійснювати відповідальне зберігання сільськогосподарської продукції, діючи умисно в супереч інтересам служби в інтересах інших осіб, за попередньою змовою групою осіб, у співучасті виконувачем обов`язків директора Інституту аграрних ресурсів ОСОБА_9 , у період дії правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів в інтересах інших осіб, здійснили розтрату сільськогосподарської продукції Інституту аграрних ресурсів, що являється державною власністю, а саме: проса урожаю 2023 року у кількості 140 000 кілограмів та сої урожаю 2023 року у кількості 160 020 кілограмів загальною балансовою вартістю на суму 1 870 035,25 гривень, шляхом видачі невстановленим особам з зернового складу розташованого за адресою: проспект Свободи, село Велика Бакта Берегівський район Закарпатська область на земельній ділянці кадастровий номер :01:000:0042, без відображення в складському та бухгалтерському обліку, що підтверджено актом ревізії Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області.

Відповідно до висновку економічної експертизи документально підтверджено заподіяння шкоди державі на суму 1 870 035,25 гривень.

Детектив у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 , будучи матеріально відповідальною особою Інституту аграрних ресурсів, умисно за попередньою змовою групою осіб, у співучасті з виконувачем обов`язків директора Інституту аграрних ресурсів ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, у період дії правового режиму воєнного стану, здійснила розтрату сільськогосподарської продукції (проса та сої урожаю 2023 року) Інституту аграрних ресурсів, що являється державною власністю на суму 1 870 035,25 гривень, яка перебувала у її віддані, чим завдала шкоди на вказану суму інтересам держави, що складає одну тисячу двісті тридцять п`ять неоподаткованих мінімумів доходів громадян та являється особливо великим розміром.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.5 ст.191 КК України.

09.09.2025 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Як вказує детектив, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду реєстраційної картки юридичної особи Інституту аграрних ресурсів, протоколом обшуку зерноскладу Інституту аграрних ресурсів, актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України за період із 01.10.2022 по 30.06.2024, від 31.10.2024 року за №13-07-07/15, показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , поясненнями ОСОБА_13 , інших, а також копіями документів, отриманих в порядку ст.93 КПК України, протоколами слідчих (розшукових) дій, іншими матеріалами кримінального провадження.

В клопотанні керівником відділу детективів зазначено, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрювана ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні даного злочину, за яке санкцією ч.5 ст.191 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а тому існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, шляхом їх підкупу, умовляння або залякування; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, посилаючись на обізнаність ОСОБА_5 про форми та методи роботи правоохоронних органів, що може бути використано нею для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 вчиняла злочин умисно і цілеспрямовано, чітко усвідомлюючи при цьому протиправність власних дій, та намагалася його приховати після того, як зрозуміла що її викрито та почався процес збору достатніх доказів.

Крім того, як вказує керівник відділу детективів у клопотанні, наразі проводяться слідчі (розшукові) дії з метою встановлення інших свідків, очевидців вчинення вказаного злочину, а тому ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на них. Та ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Та враховуючи, що підозрюваній ОСОБА_5 відомі всі особи, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, та які в подальшому будуть допитуватися безпосередньо слідчим та судом, а тому вважає, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, шляхом підкупу, умовляння чи залякування, з метою уникнення таким чином кримінальної відповідальності.

Керівник відділу детективів зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, наявність яких виправдовує необхідність обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

При обрані запобіжного заходу детектив просить врахувати, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України, віднесене до категорії особливо тяжких, оскільки санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а також відповідно до примітки ст.45 КК України відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, а тому орган досудового розслідування у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи суспільну небезпечність та тяжкість вказаного злочину, вважає, що до підозрюваної ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, із можливістю внесення застави в розмірі 2000000 гривень, який за своїм розміром має компенсувати суму розміру заподіяної злочином шкоду, а також гарантувати виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні детектив ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали клопотання у повному обсязі, просять задовольнити клопотання за наведеними у ньому підставами та вважають неможливим, враховуючи суспільну небезпечність вказаного злочину, застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 2 000 000 гривень, розмір якої відповідає сумі заподіяної злочином шкоди.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно підзахисної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав подані ним письмові заперечення, викладені в редакції від 11.09.2025 року. Захисник вважає клопотання детектива необґрунтованим та передчасним, підозру ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, належними доказами недоведеною. Вказує, що ризики, наведені керівником відділу детективів у клопотанні, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. При цьому, захисник просить врахувати дані про особу підозрюваної ОСОБА_5 , відсутність у неї судимостей, наявність стійких соціальних зв`язків, відсутність джерела прибутку не має, оскільки ОСОБА_5 не працює, має незадовільний стан здоров`я, проте у неї наявне постійне місце проживання, а також захисник просить врахувати ті обставини, що ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження надавала органу досудового розслідування визнавальні покази, активно сприяє розкриттю кримінального правопорушення. Захисник просить відмовити в задоволенні клопотання детектива про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби або інший більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника та просить відмовити в задоволенні клопотання детектива про застосування відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням її під вартою, зобов`язується прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду.

Вислухавши пояснення детектива в обґрунтування поданого клопотання, також думку прокурора, які підтримали клопотання керівника відділу детективів детектива у повному обсязі та просять задовольнити за підставами, наведеними у ньому, думку підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника - адвоката ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання керівника відділу детективів за підставами та обґрунтуваннями, наведеними у письмових запереченнях, повно і всебічно дослідивши додані до клопотання матеріали, а також проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання керівника відділу детективів у їх сукупності, виходячи з принципів об`єктивності, справедливості та розумності, вважаю, що клопотання керівника відділу детективів підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно наданих матеріалів клопотання керівника відділу детективів та Витягу з реєстру досудових розслідування від 09.09.2025 року, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

09.09.2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду реєстраційної картки юридичної особи Інституту аграрних ресурсів; протоколом обшуку зерноскладу Інституту аграрних ресурсів від 22.08.2025 року; Актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України за період із 01.10.2022 по 30.06.2024, від 31.10.2024 за №13-07-07/15; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; поясненням ОСОБА_13 ; копіями документів, отриманих в порядку статті 93 КПК України; висновком судової економічної експертизи № СЕ-19/107-25/7904-ЕК від 01.09.2025, проведеної судовим експертом Закарпатського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_14 (а.с.135-138).

У відповідності до приписів статті 29 Конституції України та статей 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та вказаною нормою передбачені виключення, які, натомість, не стосуються обставин даного провадження.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, в правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні від 26 червня 1991 року у справі "Летельє проти Франції", попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути "формою очікування" обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Отже, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.191 КК України, підозра у якому ОСОБА_5 повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З цього приводу слідчий суддя має у своєму розпорядженні надані керівником відділу детективів до клопотання докази у виді протоколу огляду реєстраційної картки юридичної особи Інституту аграрних ресурсів; протоколом обшуку зерноскладу Інституту аграрних ресурсів від 22.08.2025 року, Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку Національної академії аграрних наук України за період із 01.10.2022 по 30.06.2024, від 31.10.2024 року за №13-07-07/15, протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , письмові пояснення ОСОБА_13 , висновок судового експерта Закарпатського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_14 , яким проведено судово-економічну експертизу № СЕ-19/107-25/7904-ЕК від 01.09.2025 року.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором та детективом під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у даному випадку підозрювана ОСОБА_5 , може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати проведенню досудового розслідування чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваної ОСОБА_5 , має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваної.

Водночас, слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що докази і обставини, на які посилався детектив у поданому клопотанні, дають достатні підстави вважати, що певні ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема: можливість підозрюваної ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України). Слідчий суддя керується презумпцією невинуватості, але разом із цим враховує можливість застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає можливість зробити висновок про те, що покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінене підозрюваною більш небезпечним, ніж переховування та втеча.

Слідчий суддя констатує також наявність перестороги щодо можливості впливу ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показань, а тому слідчий суддя не виключає можливості вчинення спроб незаконного впливу на таких шляхом їх підкупу, умовляння або залякування (п.3 ч.1 ст.177 КПК країни). Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000142 від 16.04.2021 не завершено, та можливий вплив ОСОБА_5 на свідків обвинувачення значно вплине на процес доказування її вини у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення та встановлення усіх обставин причетності до інших кримінальних правопорушень, а також інших їх співучасників та пособників. Ризик впливу на свідків з метою викривлення їх показань зберігається до моменту безпосереднього їх сприйняття у судовому засіданні під час судового розгляду, оскільки ст.23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відтак детектив обґрунтовано встановив наявність ризику незаконного впливу на свідків, про що також вказував і прокурор в судовому засіданні, з чим погоджується і слідчий суддя.

Крім того, особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Тому для встановлення ризику впливу на свідків не є необхідним констатувати таку поведінку підозрюваного у минулому.

Разом із цим, ризик щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), детектив обгрунтовує наявністю соціальних зв`язків ОСОБА_5 у суспільстві, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, обізнаністю про форми та методи роботи правоохоронних органів, що може бути використано для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також, як вказує орган досудового розслідування, підозрювана впродовж тривалого часу, скоюючи протиправні діяння з урахуванням роду діяльності, набула значне коло знайомих на всій території України, з якими підтримує стосунки та у разі необхідності може скористатися їх допомогою щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду у тому числі і шляхом сприяння виїзду до тимчасово окупованої території Луганської та Донецької областей, АР Крим, з метою подальшого переховування на території інших областей та/або держав.

Разом з тим, вказаний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, може полягати лише в діях, які не охоплені ризиками, передбаченими пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак як зазначено стороною захисту, та органом досудового розслідування і стороною обвинувачення не оспорюється, підозрювана ОСОБА_5 надавала визнавальні показання, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, видала наявні у неї записи та документи, тому припущення наявності вказаного ризику в судовому засіданні прокурором не доведено та належними доказами клопотання детективом не підтверджено, що виключає наявність такого ризику.

Крім того, на обґрунтування зазначеного у клопотанні ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.177 КПК України) та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), детектив посилається на ті обставини, що ОСОБА_5 , знаючи про власну суттєву роль у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи на його тяжкість, та суворість покарання, яке загрожує останній у разі доведення вини, перебуваючи на волі без обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також враховуючи її соціальні зв`язки, вчинятиме дії, спрямовані на знищення або спотворення доказів у кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено, що вплине на процес доказування її вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, як вказує детектив, діяльність ОСОБА_5 полягала у вчиненні дій, направлених на отримання неконтрольованих протиправних прибутків, що вказує на наявність значного матеріального та фінансового резерву (заощаджень), для вчинення кримінального правопорушення використовувала документи, які містять недостовірні відомості, що свідчить про можливість підозрюваної знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Характер та спосіб вчинення злочинних дій ОСОБА_5 разом із співучасниками дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, вона може вчиняти інші кримінальні правопорушення, в тому числі підроблення документів, з метою уникнення доведення її вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, і як наслідок неможливості призначення їй покарання. Вказує, що ОСОБА_5 намагалася приховати кримінальне правопорушення після того, як зрозуміла що її викрито та почався процес збору достатніх доказів.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурором та детективом вказані вище ризики, передбачені п.2, п.5 ч.1 ст.177 КПК України не доведені, належні докази на обґрунтування цих ризиків до матеріалів клопотання керівником відділу детективів не додано. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 була звільнена з посади завідуючої складом Інституту аграрних ресурсів та регіонального розвитку НААН України 06.05.2024 року, а отже, яким чином підозрювана ОСОБА_15 , будучи звільненою з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП, може ризику знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється, прокурором в судовому засіданні не доведено та на підтвердження вказаних ризиків до матеріалів клопотання керівником відділу детективів не надано жодних належних доказів.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в ході розгляду даного клопотання прокурором та органом досудового розслідування доведено, що на теперішній час існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

А отже, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено, а підозрюваною та стороною захисту не спростовано, що в цьому кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є необхідним застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя враховує репутацію та особу підозрюваної ОСОБА_5 , а саме: відсутність у ОСОБА_5 судимостей, відсутність вчинених протягом року адміністративних правопорушень, також слідчий суддя приймає до уваги характеристику з місця попередньої роботи ОСОБА_5 , з якої вбачається, що ОСОБА_15 має загальний стаж роботи в науковій установі 34 роки, за час роботи зарекомендувала себе з позитивної сторони, чесним, відповідальним, дисциплінованим працівником, добросовісно виконувала покладені на неї обовязки, проявляючи розумну ініціативу, заходи дисциплінарного стягнення до неї не застосовувалися, також суд враховує незадовільний стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_5 , яка страждає гіпертонічною хворобою, що підтверджується наданою стороною захисту випискою із медичної карти від 08.09.2025 року. Отже, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, за вищезазначених обставин, поряд із наявністю у підозрюваної ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, є вкрай малоймовірним.

При цьому, на думку слідчого судді, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведена неможливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

За практикою Європейського суду з прав людини суд зобов`язаний проаналізувати особисті обставини заявника докладніше та навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені доказами, що узгоджується із положеннями ст.196 КПК України.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню встановлених слідчим суддею ризиків, яким можливо запобігти шляхом застосування по відношенню до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, в умовах контролю за дотриманням покладених на неї обов`язків. Та, крім того, обрання підозрюваній ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який просить застосувати сторона обвинувачення, матеріалами клопотання не доведено тих обставин, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню або ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (злочину), відомості про які внесені до ЄРДР 16.04.2021.

Крім того, враховуючи репутацію підозрюваної ОСОБА_5 , її вік, матеріальний та сімейний стан, наявність хронічного захворювання, спосіб життя підозрюваної, яка на теперішній час ніде не працює, регулярного доходу та постійного джерела прибутку не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, на її утриманні неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб не знаходиться. Разом з тим, підозрювана має постійне місце реєстрації та фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за яким характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності не притягувалася, скарг від сусідів не надходило.

Отже, вагомих обставин, які б вказували про необхідність застосування виключного запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_5 , слідчий суддя не знаходить.

З огляду на сукупність вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що зазначені у клопотанні керівником відділу детективів доводи не дають підстави вважати, що належну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 неможливо забезпечити шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що належну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 можливо забезпечити шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, без застосування електронних засобів контролю. Та на думку слідчого судді, саме такий запобіжний захід здатний убезпечити негативну поведінку підозрюваної.

Враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та без доведення в судовому засіданні прокурором тих обставин, що підозрювана ОСОБА_5 переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню або ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , є неможливим.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання керівника відділу детективів Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково та з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вважаю необхідним застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.176-178, 181, 183-184, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання керівника відділу детективів підрозділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, до 13 листопада 2025 року (включно), із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21-00 години до 06-00 годин наступного дня із покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого (детектива), прокурора, слідчого судді, суду за викликом, на визначений ними день та час;

- повідомляти слідчого (детектива), прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення;

- здати на зберігання до відповідного органу міграційної служби за місцем реєстрації свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на відповідне відділення поліції ГУНП в Закарпатській області, та направити копію ухвали до органу Національної поліції за місцем фактичного проживання підозрюваної ОСОБА_5 , для виконання.

Строк домашнього арешту відраховувати з 15 вересня 2025 року.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом - до 13 листопада 2025 року включно, або зміни запобіжного заходу, відповідно до положень глави 18 § 1 КПК України.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваної, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на керівника відділу детективів підрозділу Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_7 , процесуального прокурора ОСОБА_4 .

Про прийняте рішення повідомити учасників судового розгляду та копію ухвали слідчого судді невідкладно вручити підозрюваній ОСОБА_5 , учасникам судового провадження, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Перечинського районного суду ОСОБА_16

Закарпатської області

на