02.12.2025
Справа № 639/6861/19
Провадження № 1-кп/642/338/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001143 від 03.07.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Холодногірському районному суді міста Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001143 від 03.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

28.11.2025 у судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а також продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 03.07.2019 близько 18:15 год., перебував за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Саме в той час ОСОБА_4 став ініціатором конфлікту з ОСОБА_6 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у нього виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , розізлившись на ОСОБА_6 , діючи агресивно, бажаючи заподіяти тому тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості, узявши з приміщення кухні кухонний ніж, вийшов на двір. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи довести його до кінця, ОСОБА_4 , відчуваючи ненависть до ОСОБА_6 , діючи умисно, застосовуючи фізичну силу, суб`єктивно усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність свого діяння, використовуючи в якості знаряддя злочину кухонний ніж, наніс ним один удар ОСОБА_6 у ділянку шиї зліва, один удар в потиличну ділянку зліва, один удар в ліву ділянку слизової щоки та кута роту, один удар у ділянку грудної клітини зліва в ділянці 8-го ребра по середнє-лопатковій лінії, проникаюче в ліву плевральну порожнину, яке y течії ускладнилося розвитком лівостороннього гемопневматорексу, після чого, почав хаотично розмахувати кухонним ножом перед ОСОБА_6 , піддавши таким чином травматизації особливо важливі життєві органи потерпілого, що могло призвести до розвитку небезпечного для його життя стану.

Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, піддавши травматизації особливо важливі життєві органи, що призвело до розвитку небезпечного для життя потерпілого стану, байдуже ставлячись до можливого настання тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_6 залишивши останнього, з місця скоєння злочину зник.

Однак ОСОБА_4 довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки того ж дня потерпілого ОСОБА_6 було госпіталізовано до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. Проф. О.І Мещанінова», де йому своєчасно було надано кваліфіковану медичну допомогу.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: різане поранення шиї зліва, різане поранення потиличної ділянки зліва, колото-різане поранення слизової лівої щоки та кута рота зліва, колото-різане поранення грудної клітини зліва в ділянці 8-го ребра по середнє-лопатковій лінії, проникаюче в ліву плевральну порожнину, яке у течії ускладнилося розвитком лівостороннього гемопневматорексу, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 12-14/449-А/19 від 23.07.2019.

Прокурор вказує у клопотанні, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 03.07.2019, під час якого виявлено та вилучено: змиви рідини бурого кольору (на бетонній доріжці, що веде від входу на територію домоволодіння до входу до житлового будинку, на землі у траві на відстані 4 м. від входу до житлового будинку, на бетонній поверхні на відстані 1 м. від входу до житлового будинку, на дерев?яному паркані біля входу до житлового будинку, на ступенях біля входу до житлового будинку, на градуснику, що закріплено з права біля вхідної двері до житлового будинку) та кухонний ніж зі слідами рідини бурого кольору; протоколом огляду місця події від 03.07.2019 під час якого виявлено та вилучено: футболку темно-синього кольору з двома наскрізними отворами зі слідами речовини бурого кольору, блузку жіночу білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, покривало жовтого кольору з червоно-коричневими вставками зі слідами речовини бурого кольору, рушник різнокольоровий зі слідами рідини бурого кольору; протоколом затримання ОСОБА_4 відповідно до якого, у нього було виявлено та вилучено: футболку «Поло» білого кольору в червоні та чорні смуги із слідами речовини бурого кольору та шорти сірого кольору з плямами на поверхні; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_9 та рідною сестрою ОСОБА_6 , та яка пояснила, що 03.07.2019 вона знаходилась за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де бачила, як приблизно о 18 годині 00 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 наніс ножові поранення ОСОБА_6 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка є матір?ю ОСОБА_4 та яка пояснила, що 03.07.2019 вона знаходилась за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де приблизно о 18 годині на вищевказану адресу прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_6 які знаходились у стані алкогольного сп?яніння, після чого, через деякий час вона почула крики від ОСОБА_8 , та надалі побачила ОСОБА_6 , який був весь у крові.

03.07.2019 о 20 годині 05 хвилин за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 .

04.07.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

05.07.2019 стосовно ОСОБА_4 Жовтневим районним судом м. Харкова обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.08.2019.

23.01.2020 ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, внаслідок чого обвинувачений порушував умови запобіжного заходу та не виконував покладені на нього процесуальні обов?язки, зокрема, не з?являвся на судові засідання призначені до розгляду на 17.03.2020, 21.04.2020, 16.07.2020, 28.08.2020, 23.09.2020, 26.05.2021, 15.06.2021, 14.01.2021, 16.02.2021, 15.03.2021, 12.07.2021, 22.07.2021, 27.08.2021, 15.09.2021, 04.10.2021, 28.10.2021, 23.11.2021, 10.12.2021, 14.01.2022, 04.03.2022, 12.07.2022, 07.09.2022, 10.10.2022, 27.10.2022, 17.11.2022, 20.12.2022. Внаслідок чого останній був оголошений у державний розшук з 20.12.2022 по 28.02.2024.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2024 ОСОБА_4 було повторно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Прокурор вказує у клопотанні, що наразі існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду та ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Прокурор вважає, що зважаючи на дані про особу обвинуваченого у поєднанні із тяжкістю вчиненого злочину, за обставин, викладених в описовій частині клопотання, конкретними обставинами і характером вчиненого кримінального правопорушення, поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, ОСОБА_4 становить особливу соціальну небезпечність для суспільства, а тому жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, забезпечити його належну поведінку та запобігти ризикам, що передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на що необхідно продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане нею клопотання, просила його задовольнити, посилалася на обставини, викладені у клопотанні.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилався на обставини, яким судом вже надавалася оцінка, вказав, що він не є соціально-небезпечною особою, просив суд обрати щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні у вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого поклався на розсуд суду.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 03.07.2019; протоколом огляду місця події від 03.07.2019; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; іншими доказами у їх сукупності.

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду варто розцінювати те, що ОСОБА_4 згідно з ч. 5 ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, у разі незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може знов переховуватись від суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.07.2019 стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 23.01.2020 ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, після чого обвинувачений неодноразово порушив умови запобіжного заходу, не виконав покладені на нього судом процесуальні обов`язки, з-поміж іншого, не з`являвся у судові засідання, внаслідок чого був оголошений у державний розшук.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.02.2024 ОСОБА_4 повторно обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який згодом неодноразово продовжувався.

На підставі викладеного судом встановлено наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частинами ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор.

На переконання суду застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Відомостей про наявність в обвинуваченого захворювань, які унеможливлюють його перебування в умовах тримання під вартою, під час розгляду клопотання суду не надано та матеріали справи не містять.

Отже суд із врахуванням всіх обставин справи дійшов висновку про доведеність того, що продовжує існувати один з ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, а саме: ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в період воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Водночас відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд зауважує, що дискреція встановлення застави (при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) та визначення її розміру належить саме суду, оскільки прокурор звертається до суду із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а не у вигляді застави.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні ризики, які на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу продовжують існувати, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає можливим залишити раніше визначений судом обвинуваченому розмір застави заставу у розмірі ста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На переконання суду такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 26.01.2026 включно.

Визначити суму застави у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки:

1) прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатись з постійного місця проживання без дозволу прокурора, суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками, понятими, експертами.

Встановити строк дії ухвали до 26.01.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.12.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_11