МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
Справа № 210/6046/25
Провадження № 1-в/210/3/26
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «КВК №80» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений підтримав заяву та просив її задовольнити.

Прокурор вважав заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник ДУ «КВК (№80)» заперечував щодо задоволення заяви, оскільки засуджений не набрав необхідну кількість балів, а отже і не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Ворошиловського районного суду міста Ростов-на-Дону від 15.03.2017 року, який ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2018 року приведений у відповідність із законодавством України та поставлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України на строк 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.10.2016 року по 14.03.2017 року включно, а також період адміністративного затримання з 11.10.2016 року по 13.10.2016 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано період з 11.10.2016 року по 13.10.2016 року, та з 13.10.2016 року по 07.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 15.03.2017 року, кінець строку 12.02.2026 року.

Згідно з комісійним висновком від 10.10.2025 щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 згідно якого із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений набрав 57 балів з мінімально необхідних 64, тому вважається таким, що не довів своє виправлення.

Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_5 за час відбування покарання має одне заохочення в 2022 році, та 8 стягнень в період 2019-2023 роках.

З довідки про доходи встановлено, що ОСОБА_5 за період з 01.06.2025 року по 31.08.2025 року працював в філії «Криворізька №80» та отримав сукупний дохід в розмірі 16100,00 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Частиною 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Крім того, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засуджених обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з досліджених матеріалів убачається, що за весь час відбуття покарання поведінка засудженого була негативною, має лише одне заохочення в 2022 році.

Суд враховує, що з часу відбування покарання у ОСОБА_5 відбувалися прояви як негативної так і позитивної поведінки. Втім, наявність заохочень, які були застосовані до ОСОБА_5 протягом всього періоду відбування покарання, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що засуджений змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин.

За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_5 , суд вважає, що обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що останній дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для застосування умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали суду проголошено 23.01.2026 року о 10-40 годині.

Суддя: ОСОБА_1