УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

психолога ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , в рамках кримінального провадження № 0001570 внесеного до ЄРДР 22.12.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0001570 внесеного до ЄРДР 22.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, 21.12.2025, приблизно о 19:30 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в приміщенні торгово - розважального центру «Sky Park», що за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Оводова, 51, використовуючи малозначний привід, розпочали словесний конфлікт із ОСОБА_13 .

У цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, виник злочинний умисел на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що вони перебувають у громадському місці, використовуючи малозначний привід, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, шляхом погроз та залякувань змусили ОСОБА_13 піднятись на третій поверх торгового центру, де неподалік виходу на парковку, оточивши останнього, продовжили в зухвалій формі висловлювати погрози в бік останнього ( ОСОБА_13 ).

Далі, невстановлені в ході досудового розслідування особи розпочали шарпати останнього за одяг, одна з яких (невстановлена в ході досудового розслідування особа) шарпала останнього за одяг та штовхала, паралельно наносячи хаотичні удари руками по голові та тулубу ОСОБА_13 , який відреагувавши на такі дії та з метою самозахисту, розпилив у бік нападників перцевий балончик.

В той же час, ОСОБА_4 , попередньо не узгоджуючи свої дії із невстановленими в ході досудового розслідування особами та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , не домовляючись про розподіл ролей між собою, використовуючи малозначний привід (вищевказану суперечку), діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у особливій зухвалості, незважаючи на те, що вони перебували в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно, з хуліганських спонукань та явної зневаги до існуючих норм поведінки у суспільстві, продовжуючи своє нахабне поводження, діючи спільно, шарпав останнього за одяг, штовхав його руками та наніс декілька ударів руками та ногами в ділянку кінцівок голови та тулуба ОСОБА_13 , а інші спираючись на дії один одного, використовуючи численну перевагу, продовжили наносити чисельні удари руками та ногами в ділянку голови, тулуба та кінцівок ОСОБА_13 , відтіснивши останнього до стіни.

Однак, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, не зупинились на скоєному та продовжили реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення хуліганських, виражаючись у бік останнього нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою. В той же час, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка приймала участь у вище вказаних хуліганських діях, підбігла у бік ОСОБА_13 та нанесла один удар правою ногою в ділянку тулуба, після чого дії останніх помітив ОСОБА_14 , який намагався зупинити бійку та вивести ОСОБА_13 з приміщення торгівельного центру, з метою припинення відносно останнього хуліганських дій.

В той же час, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, продовжили вчиняти хуліганські дії в бік ОСОБА_13 , виражаючись нецензурною лайкою та погрожуючи фізичною розправою, при цьому ОСОБА_11 наблизився до ОСОБА_13 та схопивши останнього за одяг, потягнув його до себе, використовуючи перевагу у фізичній силі, та в цей час до нього приєднався ОСОБА_10 , який схопивши ОСОБА_13 лівою рукою за одяг та утримуючи, наніс паралельно один удар правою рукою в область голови останнього, після чого дії останніх припинив ОСОБА_14 , вивівши останнього із приміщення торгово - розважального центру.

Однак, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, не зупинившись на скоєному, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_13 , послідували за останнім та перебуваючи поблизу входу до ТЦ «Sky Park», на пішохідній частині вулиці Миколи Оводова у м. Вінниці, знову підійшли до нього та продовжили ображати останнього.

Водночас, ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою, попередньо не узгоджуючи свої дії між собою, реалізуючи злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень потерпілому ( ОСОБА_13 ), почали заподіювати хаотичні удари руками та ногами в ділянку його голови, тулуба та кінцівок, поваливши його на землю та продовжуючи наносити удари по вказаним ділянкам тіла, при цьому дії останніх намагалася припинити невстановлена в ході досудового розслідування особа жіночої статі.

В подальшому припинивши свої протиправні дії вказані особи з місця події зникли.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій, у потерпілого ОСОБА_13 , відповідно довідки КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» було виявлено тілесні ушкодження: забійні садна волосистої частини голови, лобної ділянки, підборіддя, забій м`яких тканин верхньої губи, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій лівого колінного суглобу та правої гомілки, субкон`юктивальний крововилив лівого ока.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниці, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий, якому 24.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: витягом з ЄРДР; протоколом прийняття заяви, протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим та свідками, іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на строк до 4 років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний нетяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років, а тому без обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від явки до органів досудового розслідування (слідчого), прокурора, та суду, залишивши район, область та межі держави, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний злочин.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується

Так, ОСОБА_4 , маючи змогу вільно пересуватися, може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується характером вчиненого кримінального правопорушення та свідчить про антисоціальну поведінку останнього.

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні

Так, ОСОБА_4 , маючи змогу вільно пересуватися, може незаконно впливати на потерпілого, свідків, маючи їх анкетні дані, отримані з наданими йому копіями із матеріалів кримінального провадження, схиляючи останніх до зміни показань задля уникнення кримінальної відповідальності.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Так, ОСОБА_4 , маючи змогу вільно пересуватися, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У той же час, застосування до останнього іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину.

2) особиста порука, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до останнього в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У п. 42 Заключних зауважень Комітету ООН з прав дитини щодо об`єднаних п`ятого та шостого періодичних звітів України від 13.09.2022 на Україну покладено обов`язок привести свою систему правосуддя щодо дітей у повну відповідність з Конвенцією ООН про права дитини та іншими актуальними стандартами, у тому числі Керівними принципами Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей.

За змістом ст. 37 Конвенції ООН про права дитини та ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил ООН, які стосуються здійснення правосуддя щодо неповнолітніх (Пекінські правила), заходи впливу повинні бути завжди співмірними не тільки з обставинами і тяжкістю правопорушення, а й зі становищем і потребами неповнолітнього, а також із потребами суспільства.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини - дитина наділяється правом, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги першочергово про прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як у державній так і в приватній сфері.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, батьків, які можуть слідкувати за дотриманням ним покладених на нього обов`язків та враховуючи вимоги зазначені у Конвенції ООН, позицію яка характеризується визнанням провини та щирим каяттям у скоєному застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для попередження вищевказаних ризиків.

На підставі вищевикладеного, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого, слідчому судді пояснила, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, разом з тим, по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні, слідчому судді пояснив, що він наніс потерпілому один удар в область плеча оскільки потерпілий неодноразово розпилив у його бік перцевий балончик. Проти застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби не заперечив.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 , під час судового розгляду слідчому судді пояснила, що ОСОБА_4 являється її сином, того дня він відпросився прогулятись із друзями та вона дозволила, але повідомила, що о 21:00 год. він повинен бути вдома, повернувся додому її син о 21:15 год. та на запитання чи «у тебе все добре?» він відповів що «так, все добре» і нічого не розказав про вказану подію, дізналась вона про дане правопорушення на наступний день. При цьому її син їй повідомив, що потерплий розпилив на нього перцевий балончик та він не стримався і наніс один удар в область плеча.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 не заперечила проти задоволення клопотання слідчого, разом з тим зазначила, що ОСОБА_4 на даний час навчається, має позитивну характеристику, при цьому вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Психолог ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що під час отримання пояснень від підозрюваного ОСОБА_4 прав підозрюваного порушено не було та жодний тиск з боку учасників судового розгляду на підозрюваного не здійснювався.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, слід звернути увагу, що згідно положень чинного КПК України, на стадії досудового розслідування оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи.

На цій стадії слідчий суддя, враховуючи правову позицію ЄСПЛ, оцінює оголошену підозру лише з точки зору її обґрунтованості.

Так, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність і стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, прокурор має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

В даному випадку, з`ясовані під час розгляду клопотання обставини свідчать про те, що повідомлення про підозру було здійснено за наявності фактичних даних, які давали прокурору можливість дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетним до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а додані до клопотання документи містять фактичні дані, які дають підстави слідчому судді на даній стадії процесу вважати, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінують органи досудового розслідування, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, у даному випадку оголошена ОСОБА_4 підозра з огляду на практику ЄСПЛ відповідає критеріям обґрунтованості.

Разом з тим, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, однак здобуває освіту, не одружений, утриманців не має, сприяє органу досудового розслідування у встановленні об`єктивної істини у справі.

Разом з тим ОСОБА_4 підозрюється у нетяжкому кримінальному правопорушенні, вчиненого із застосуванням насильства, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Враховуючи вагомість наявних доказів у підозрі про вчинення кримінального правопорушення, наслідки від кримінального правопорушення, особу підозрюваного, надають підстави слідчому судді дійти висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Крім того, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім домашнього арешту в певний період доби, не зможе запобігти ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного, а тому, з урахуванням всіх обставин, передбачених ст. 178 КПК України та встановлених в судовому засіданні ризиків, до підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в межах строку досудового розслідування, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 196, 309, 369, 370, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21:00 год. по 07:00 год. кожної доби, строком на 56 (п`ятдесят шість) днів, тобто до 24 лютого 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 24 лютого 2026 року включно.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до вимог ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу слідчого судді для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на старшого слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_8 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, однак оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя