КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1393/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні № 0000114 від30.04.2025 року - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року залишено без задоволення клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року та її скасувати.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на телефони «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 ; «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що слідчим суддею залишено поза увагою доводи сторони обвинувачення та залишено без задоволення клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та містить у собі відомості, що мають суттєве значення для кримінального провадження.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що стороною обвинувачення отримано оскаржуване рішення суду першої інстанції лише 04.12.2025, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні, також надав копію постанови від 19.11.2025 про призначення комп`ютерно-технічної експертизи, думку власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення представника власника майна, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року, які викладені в клопотанні прокурора,колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, що СУ ГУНП м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000114 від 30.04.2025 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами Київської міської прокуратури.

В межах даного кримінального провадження, 10.10.2025 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене 07 жовтня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- Телефон «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 ;

- Телефон «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 .

Дане клопотання подано до Шевченківського районного суду м. Києва через Укрпошту 08.10.2025 /а.с. 57/.

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор послався на те, що проведеним розслідуванням встановлено, що на території міста Києва та ряду інших міст України діє група осіб, які запровадили протиправний механізм незаконного переоформлення об`єктів нерухомості з використанням завідомо підроблених документів, де кінцевими власниками виступають громадяни України та рф. Вказані реєстраційні дії здійснюються окремими нотаріусами та державними реєстраторами, які координують свої дії із невстановленими посадовими особами Міністерства юстиції України та незаконно вносять зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використовуючи підроблені документи, а саме договір купівлі - продажу від 26.04.2011, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_15 бланк ВРД516586, (нотаріус ОСОБА_15 помер у 2012 році), придбав квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 у громадян рф ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які перебувають за межами України. Вказаний договір купівлі продажу зареєстровано 02.04.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 .

В подальшому, 06.05.2025 року ОСОБА_14 передав вказану квартиру до статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЛОЙСІКС ПОНТ», Код ЄДПРОУ 45091962 та став власником частки у розмірі 84,86%, а інша частка у розмірі 15,14% належить ОСОБА_7 .

Крім того, 15.05.2025 ОСОБА_14 та ОСОБА_7 продали свої частки у розмірі 84,86% та 15,14% відповідно ОСОБА_19 . Загальна сума частки становила 6 606 486,00 млн. грн.

16.05.2025 ОСОБА_19 став директором та кінцевим бенефіціарним власником частки статутного капіталу у розмірі 100% ТОВ «КЛОЙСІКС ПОНТ», Код ЄДПРОУ 45091962.

В свою чергу 11.07.2025 ТОВ «Клойсікс поінт» відчужило вищевказану квартиру ОСОБА_20 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Також встановлено, що ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі підробленої довіреності (бланк НРС 108431) посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_22 , від 11.01.2022 виданої від імені ОСОБА_23 , який перебуває за межами території України, здійснив продаж квартири за адресою: АДРЕСА_3 громадянці України ОСОБА_24 . Договір купівлі-продажу №1568 від 09.12.2024 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_25 .

Встановлено, що ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі підробленої довіреності (бланк НРС 108431) посвідченої ОСОБА_22 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 11.01.2022 виданої від імені ОСОБА_23 який перебуває за межами території України, здійснив продаж квартири за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_26 . Договір купівлі-продажу №488 від 05.07.2024 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 .

В подальшому, ОСОБА_26 здійснив продаж вищевказаного об`єкту громадянину України ОСОБА_27 згідно договору купівлі-продажу №8807 від 13.08.2024 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_28 .

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_29 не мав змоги надати ОСОБА_21 довіреність від 11.01.2022 року посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_22 .

В ході проведення досудового розслідування також встановлено факт замаху ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на вчинення протиправних реєстраційних дій із використанням завідомо підробленої довіреності від 05.02.2021 посвідченої приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_30 , зареєстрованої в реєстрі під № 87, що стосуються внесення змін про склад учасників, керівника, кінцевого бенефіціарного власника та редакції статуту Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант» () в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно із інформацією, наданою на виконання доручення співробітниками оперативного підрозділу ДКІБ СБ України до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень можуть бути причетні наступні особи:

- ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 . громадянин Республіки Молдова, посвідка на тимчасове проживання серія та номер НОМЕР_5 (посвідка була дійсна до 01-03-2024 року), фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Використовує мобільні телефони з номерами НОМЕР_6 . НОМЕР_7 . Згідно розподілу ролей у даній протиправній схемі. ОСОБА_31 є співорганізатором протиправної схеми заволодіння частки у розмірі 80% статутного капіталу ПСП «Гарант» на підставі підроблених документів. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_31 з метою конспірації зареєстрував особистий профіль у месенджері «Телеграм» на номер НОМЕР_7 з ім`ям « ОСОБА_32 » та з вказаного профілю месенджера спілкувався з ОСОБА_12 який мав бути номінальним покупцем частки у розмірі 80% статутного капіталу ПСП «Гарант». Крім того, встановлено, що ОСОБА_31 надавав вказівки та інструктував про план дій з приводу т.зв. купівлі ПСП «Гарант», а також фінансував оплату його проживання та пересування по місту Києву.

- ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 . Згідно розподілу ролей у даній протиправній схемі, ОСОБА_21 є підставною особою на ім`я якої було видано фіктивну довіреність щодо розпорядження майном та яка в подальшому здійснила продаж об`єктів за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 .

- ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 . Згідно розподілу ролей у даній протиправній схемі, ОСОБА_19 14.05.2025 став номінальним власником частки у розмірі 100% у статутному капіталі ТОВ «КЛОЙСІКС ПОІНТ»ЄДПРОУ 45091962 у статутний капітал вказаної компанії ОСОБА_14 було передано об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно розподілу ролей у даній протиправній схемі, ОСОБА_7 був власником та директором ТОВ ««КЛОЙСІКС ПОІНТ» ЄДПРОУ 45091962, зокрема частину своєї частки у статутному капіталі вказаної компанії продав ОСОБА_14 та ОСОБА_19 . Крім того, ОСОБА_7 на підставі підроблених документів, а саме довіреності виданої від імені ОСОБА_33 було укладено договір купівлі-продажу Приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант» .

- ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 РНОКПП НОМЕР_3 . зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 . ТОВ «КЛОЙСІКС ПОІНТ» ЄДПРОУ 45091962 в особі директора ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , здійснило продаж квартири АДРЕСА_2 згідно договору № 4991 від 11.07.2025 року громадянці України ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7

- ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_11 . фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_10 . зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 . Використовує номер мобільного телефону НОМЕР_12 . ОСОБА_34 представлявся ОСОБА_14 особою з ім`ям « ОСОБА_35 », та здійснював супровід останнього під час укладання договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 та її передачі до статутного капіталу ТОВ «КЛОЙСІКС ПОШТ» ЄДПРОУ 45091962.

07.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи:

- телефон «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 ;

- телефон «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

07.10.2025 на підставі ст. 98 КПК України вищевказані речі визнано речовими доказами по матеріалах вказаного кримінального провадження.

19.11.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва залишено без задоволення клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що прокурор в судові засідання не з`являється, вимоги клопотання не підтримує, не обґрунтовує необхідності накладення арешту на майно, яке тимчасово вилучене 07 жовтня 2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , не надає будь-яких даних, що потреби досудового розслідування щодо накладення арешту на вказане майно, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, а також не наводить доказів наявності ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України, зокрема можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та/або відчуження такого майна.

Таким чином, неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення вказаних обставин, що має розцінюватися як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання, у зв`язку з чим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов передчасного висновку, що прокурором не наведено достатніх підстав, щодо доцільності застосування ініційованого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з огляду на приписи ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують вимоги клопотання про арешт майна, а саме, мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 та мобільного телефону «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , колегією суддів встановлено підстави для його задоволення, а саме, що прокурором доведено та матеріалами клопотання достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України за яким повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ОСОБА_13 ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України, які розслідуються у межах кримінального провадження № 0000114 від 30.04.2025, також, що постановою слідчої СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_36 від 07.10.2025, зазначене майно визнано речовим доказом, як таке, що відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки зазначене майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 від 19.11.2025, призначено комп`ютерно-технічну експертизу та для дослідження надано експертам мобільні телефони марки «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 та «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 .

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна, вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

З урахуванням наведеного, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, вищевказане майно підлягає арешту з тих підстав, що воно є речовим доказом у межах кримінального провадження № 0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, інформація, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, з урахуванням обставин кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для арешту, як речового доказу, з метою його збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майном.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Твердження слідчого судді про те, що неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання не ґрунтується на положеннях кримінального процесуального закону, виходячи з того, що відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З наведеного вбачається, що неявка прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна та не свідчить про його не підтримання прокурором, як зазначив слідчий суддя.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як речових доказів у кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000114, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2025 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 07.10.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: телефон «Xiaomi Redmi Note 14 Pro +Sa», IMEI: НОМЕР_1 ; телефон «Xiaomi Redmi 8», IMЕI: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4