ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

19 січня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 22.08.2025 року, -

встановив:

26.12.2025 року ОСОБА_2 в судовому засіданні, під час розгляду слідчим суддею ОСОБА_3 скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 22.08.2025 року, заявив про недовіру слідчому судді та заявив про відвід від розгляду зазначеної скарги, який занесений секретарем до журналу судового засідання. Мотивуючи заявлений відвід, скаржник послався на те, що слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні заявленого ним відмову прокурору.

Учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. При цьому, судом було надіслано ухвалу до ДУ «Вінницька УВП №1» щодо забезпечення участі ОСОБА_2 в судовому засіданні в режимі відеоконференції, але відеоконференція не відбулась через неявку скаржника.

Враховуючи неявку учасників судового провадження, а також їх необов`язкову участь у розгляді заяви про відвід, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе судовий розгляд проводити за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Оцінивши на предмет обґрунтованості доводи заявленого слідчому судді ОСОБА_3 відводу, суд приходить висновку про таке.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд також застосовує практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Пунктами 1, 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, передбачено, що незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Під час розгляду заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_3 , судом не встановлено існування будь-яких сумнівів в його об`єктивності та неупередженості, що було б підставою для відводу на підставі положень кримінального процесуального закону, які регламентують підстави для відводу слідчому судді. Таких доказів особою, яка заявила відвід слідчому судді ОСОБА_3 , суду не надано. Отже відсутні підстави вважати, що побоювання ОСОБА_2 в недостатній неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , та його необ`єктивності в рамках розгляду його скарги на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, є об`єктивно виправданими.

Навпаки, судовим розглядом заяви про відвід слідчого судді, встановлено, що побоювання заявника у недостатній неупередженості та необ`єктивності слідчого судді ОСОБА_3 ґрунтуються на власних припущеннях і нічим не підтверджуються та фактично зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прийнятими суддею в ході розгляду скарги ОСОБА_2 , що в свою чергу не є підставами для заявлення відводу слідчому судді, тому доводи заявника суд визнає необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, за встановлених в судовому засіданні підстав заявлення відводу слідчому судді ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство не наділяє суд першої інстанції повноваженнями здійснювати перевірку та надавати оцінку процесуальним рішенням слідчого судді, а інші обставини, які б викликали сумнів в упередженості слідчого судді ОСОБА_3 , заявником не наведені.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу слідчого судді ОСОБА_3 , суд визнає доводи ОСОБА_2 про відвід необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу упередженість та необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_3 під час розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 22.08.2025 року, а тому заява про відвід слідчого судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 369 372, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/20304/25

Номер провадження № 1-кс/522/531/26

Головуючий суддя ОСОБА_1