Справа № 331/85/26
Провадження № 1-кс/331/127/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000703 від 08.08.2025 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВРОТЗ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000703 від 08.08.2025 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, приблизно у вересні 2025 року дізнався, що у потерпілого ОСОБА_7 наявна значна сума грошових коштів, після чого, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, маючи прямий умисел, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно з кінця 2025 року, більш точної дати не встановлено, по 13 грудня 2025 року включно, вимагав від ОСОБА_7 , з погрозою насильства над ним, сплатити грошові кошти у розмірі 20000 доларів США за начебто існуючий борг.

При цьому потерпілий ОСОБА_7 грошових коштів в борг у ОСОБА_6 не брав, цивільно-правові зобов`язання перед останнім, відсутні.

ОСОБА_6 , розуміючи, що для досягнення кінцевої мети даної злочинної діяльності - особистого збагачення, самотужки, без залучення інших осіб, не зможе досягти визначеного злочинного результату, а тому у невстановленому досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, залучив до реалізації вказаного злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб.

Так, для досягнення спільної злочинної мети, приблизно у вересні 2025 року, невстановлені особи, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , прибули за місцем мешкання потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки відвезли ОСОБА_7 та його співмешканку ОСОБА_10 до ОСОБА_6 за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому забравши з квартири потерпілого ряд цінних речей та техніки, які належали потерпілому, в якості сплати частини неіснуючого боргу.

У цей же день, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Молочна, 28, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 висунув незаконну вимогу, щодо передачі йому грошових коштів у розмірі 20 000 доларів США, яку потерпілий сприйняв реально, у зв`язку з усвідомленням, що ОСОБА_6 є особою, яка неодноразово притягувалася за насильницькі злочини.

Одразу після цього, у цей же день, потерпілий ОСОБА_7 , реально сприймаючи небезпеку насилля відносно себе та своїх близьких, на виконання вищевказаної незаконної вимоги, у супроводі ОСОБА_6 направився за місцем мешкання матері ОСОБА_10 ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , у якої потерпілий зберігав частину своїх власних грошових коштів в сумі 3500 доларів США.

Прибувши за вказаною адресою, до будинку №44 по вул. Шкільна у м. Запоріжжя, ОСОБА_7 , діючи на виконання незаконної вимоги ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_11 вказані грошові кошти в сумі 3500 доларів США та передав їх ОСОБА_6 , в якості сплати частини вищевказаного неіснуючого боргу.

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, у продовж часу до листопада 2025 року, періодично прибували за місцем мешкання ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , де з погрозами насилля відносно потерпілого та членів його родини продовжували висловлювати вимогу, щодо передачі їм грошових коштів в якості сплати за не існуючий борг.

13.11.2025 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, продовжуючи реалізацію їх спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, перебуваючи за невстановленою адресою у Космічному районі м. Запоріжжя, зустрів потерпілого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і завів останніх у невстановлену квартиру, куди пізніше прийшов ОСОБА_9 де по відео зв`язку зателефонував ОСОБА_6 , який перебуваючи в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша ливарна, 36, у зв`язку з обранням 29.10.2025 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, потворно, пред`явив потерпілому вимогу сплатити грошові кошти в якості погашення неіснуючого боргу, з погрозою насильства над ним та членів його родини.

В цей же час ОСОБА_9 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, реалізовуючи їх спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів також висловив погрози застосування насилля відносно потерпілого ОСОБА_7 та членів його родини у випадку не виконання потерпілим вимог ОСОБА_6 щодо передачі грошових коштів.

В той же час ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, реалізовуючи їх спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, з метою формування у потерпілого ОСОБА_7 реальності загрози життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю його родини, наніс два удари рукою в область обличчя ОСОБА_10 .

У цей же день, тобто 13.11.2025 потерпілий ОСОБА_7 , реально сприймаючи небезпеку насилля відносно себе та своїх близьких, на виконання вказівки ОСОБА_6 у супроводі ОСОБА_8 прибув до торгівельного центру «Інтрейд», розташованого в районі зупинки громадського транспорту «Університетська» по пр. Соборному у м. Запоріжжя, де ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_8 , використовуючи банківський термінал поповнив рахунок невстановленої банківської картки на суму 5000 гривень.

В подальшому, 13.12.2025, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, переслідуючи на меті одержання спільного та єдиного злочинного результату, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, спільно та узгоджено з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами, реалізовуючи їх спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, зустрівся з потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , де останні, реально сприймаючи небезпеку насилля відносно себе та своїх близьких, на виконання раніше висунутої незаконної вимоги, передали ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 5000 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий.

21 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно вимогам п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 : може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчиняти інші кримінальні правопорушення,

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування й суду, впливати на потерпілого, свідків та осіб, причетність яких до інкримінованого йому злочину підлягає перевірці в цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тим самим перешкодить встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.

Приймаючи до уваги наявність письмового повідомлення про підозру у вчиненні діяння передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямованні на перешкоджання досудового розслідування та правосуддя, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, яке визначено законом на строк до 12 років позбавлення волі, вважають недоцільним обрати більш м`який запобіжний захід.

У зв`язку із зазначеними вище обставинами, досудове слідство приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 активно перешкоджатиме виконанню завдань кримінального провадження, що не дозволить виконати прийняті щодо нього процесуальні рішення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, зазначив, що з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження вважають доцільним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наполягали на задоволенні скарги на незаконність затримання.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, думку захисника, дослідивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000703 від 08.08.2025 року, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

21.01.2026 року о 08 год. 24 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208, ст. 615 КПК України.

21.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, але останній від підпису відмовився.

Клопотання оформлено відповідно до вимог ст. 184 КПК України. Копію клопотання та матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, отримані підозрюваним та його захисником завчасно до судового розгляду.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.11.2025 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.12.2025 р.; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.12.2025 р.; протоколами огляду від 12.01.2026 р.; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.11.2025 р.; протоколами допиту свідків від 20.01.2026 р.; матеріалами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно положень ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК України, під час вирішення питання застосування запобіжного заходу має бути встановлена наявність трьох складових - чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, його майновий стан та репутацію, міцність його соціальних зв`язків, наявність судимостей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, із погрозою застосування насильства, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

При цьому, обставин, які б давали можливість застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено, наявність сім`ї не впливає на існування чи зменшення ступеню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також надані слідчому судді відомості про стан здоров`я підозрюваного, який має ряд захворювань, зокрема цукровий діабет, саме по собі не свідчить про неможливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не є безумовною підставою для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, у разі погіршення стану здоров`я підозрюваному ОСОБА_6 буде надана відповідна невідкладна медична допомога.

Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпечність злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 на думку слідчого судді дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи міру покарання, що може бути йому призначено та відсутність перешкод у виїзді за межі України в період воєнного стану; враховуючи стадію кримінального провадження (досудове розслідування), необхідність подальшого збирання доказів, враховуючи обізнаність підозрюваного щодо речей та документів, які можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого, свідків в цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На підставі викладеного, cлідчий суддя вважає законним і обґрунтованим застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Слідчий суддя вважає також необхідним зазначити, що на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000703 від 08.08.2025 р. потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 , про який йдеться в клопотанні слідчого.

Також, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Щодо скарги захисника на незаконне затримання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Згідно із ч. 4, ч. 5 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим.

Частиною 4 ст. 213 КПК України передбачено обов`язок уповноваженої службової особи, що здійснила затримання, негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

З протоколу про затримання ОСОБА_6 встановлено, що затримання підозрюваного відбулося за адресою: м. Запоріжжя, вул. Молочна, буд. 28, фактичний час затримання: 21.01.2026 року о 08 год. 24 хв.

21.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, останній від підпису відмовився.

Відповідно до вимог ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 21.01.2026 року складений відповідно до вимог КПК України, оскільки містить обов`язкові реквізити, посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. ст. 208,615 КПК України.

Також підозрюваному забезпечено право на захист, оскільки складання протоколу відбувалося у присутності захисника ОСОБА_4 , про що свідчать викладені в ньому заперечення та доповнення до протоколу.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку, що протокол затримання особи складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, а саме у зв`язку з наявністю підстав вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що відповідає положенням п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, однак зазначення ч. 6 ст. 615 КПК України є лише технічною помилкою, оскільки надалі міститься повне зазначення підстави затримання, що збігається саме з п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складенні такого протоколу на час розгляду скарги слідчим суддею не встановлено,

Встановлено, що цього ж дня, 21.01.2026 року, тобто не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, оскільки стороною захисту не було наведено переконливих та достатніх доказів на обґрунтування незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу щодо визнання затримання ОСОБА_6 незаконним слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000703 від 08.08.2025 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 діб, без визначення застави.

Термін дії ухвали закінчується 22 березня 2026 року о 08 годині 24 хвилини.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою відраховувати з 21 січня 2026 року - 08 годин 24 хвилини.

Скаргу адвоката ОСОБА_4 на незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено 21 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1