Провадження №: 1-кс/755/4632/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2025 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

представниці скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002971 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в ил а:

адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась зі скаргою на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002971 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 скаргу обґрунтовує тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що заявником наведено детальний опис обставин, які свідчать про завдання йому майнової та моральної шкоди внаслідок обманних дій та введення в оману, зокрема шляхом маніпулювання довірою, отримання грошових коштів та їх подальшого використання не за заявленою метою. Такі обставини за своїм змістом відповідають вимогам ч. 2 ст. 55 КПК України та є достатніми для виникнення у заявника прав потерпілого з моменту подання відповідної заяви.

Разом з тим, слідчий, відмовляючи у визнанні заявника потерпілим, здійснив передчасну оцінку доказів і зробив висновок про відсутність шкоди без проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій чи наданих матеріалів.

Адвокат звернула увагу на те, що на стадії вирішення питання про визнання особи потерпілою слідчий не уповноважений встановлювати остаточну наявність чи відсутність шкоди. Достатнім є сам факт можливості її завдання, що прямо передбачено положеннями КПК України. Натомість слідчий необґрунтовано поклав на заявника обов`язок довести шкоду у повному обсязі ще до проведення розслідування, що є процесуально неприпустимим.

Крім того, постанова слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить належної мотивувальної частини: у ній відсутній аналіз конкретних обставин, не наведено логічного обґрунтування висновків, не зазначено, з яких саме причин слідчий дійшов висновку про відсутність шкоди. Формальне викладення загальних фраз без співвіднесення з доводами заяви свідчить про поверхневий та формальний розгляд клопотання.

Відмова у визнанні заявника потерпілим фактично позбавляє його можливості реалізувати процесуальні права, передбачені КПК України, зокрема право брати участь у досудовому розслідуванні, подавати клопотання, надавати докази, оскаржувати процесуальні рішення та ефективно захищати свої законні інтереси. Така ситуація суперечить завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, та порушує право особи на доступ до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, адвокат вважає, що постанова винесена без аналізу доказів та без достатньої правової аргументації, є формальною, необґрунтованою і незаконною, підлягає обов`язковому скасуванню.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доводи скарги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з наведених у ній обставин.

Особи, бездіяльність яких оскаржується, в судове засідання не з`явилися, хоча матеріали провадження за скаргою містять дані про виклик уповноважених осіб у судове засідання. Їх неявка, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, не перешкоджає розгляду даної скарги.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідча суддя встановила наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим він після початку кримінального провадження подав заяву про залучення його до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002971 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України здійснюється Дніпровським УП ГУНП у м. Києві.

25 листопада 2025 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слідчий у своїй постанові послався на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які б вказували на те, що ОСОБА_6 завдано будь-яку шкоду.

Слідча суддя звертає увагу, на те, що ч. 5 ст. 55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не вчинено всіх необхідних дій для обґрунтування відомостей щодо наявності або відсутності підстав вважати ОСОБА_4 особою, якій завдано матеріальну чи моральну шкоду кримінальним правопорушенням, за фактом якого і здійснюється вищевказане кримінальне провадження.

Все це в сукупності дає підстави вважати, що рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні є передчасним, необґрунтованим, і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, а тому скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню в цій частині.

Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги, адвокат ОСОБА_3 просить слідчу суддю зобов`язати посадових осіб Дніпровського УП ГУНП у м. Києві визнати ОСОБА_7 потерпілим та негайно вручити пам`ятку потерпілого і забезпечити реалізацію його процесуальних прав.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до ч 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 220 КПК України, вирішення питань щодо заявленого клопотання належить до дискреційних повноважень слідчих та не віднесено до компетенції слідчої судді, а тому відсутні підстави давати вказівки слідчому щодо визнання ОСОБА_7 потерпілим та негайно вручити пам`ятку потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 24, 26, 40-1, 55, 110, 303-305, 307, 309 КПК України, слідча суддя,

п о с т а н о в и л а:

скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002971 від 15.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № № 0002971 від 15.09.2025 року.

У іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 00 хв 22 грудня 2025 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1