Справа №295/4391/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового

засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфекренції кримінальне провадження № 0000009 від 15.01.2021 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого: за адресою АДРЕСА_1 , на даний час перебуває у Німеччин з неповнолітньою дитиною, який захворів на тяжку хворобу та проходить лікування, раніше судимого:

19.10.2017 Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2,70 до 5 років позбавлення волі 307 ч.3, 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна, -

за ст. 345 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акту 13.01.2021 близько 12 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 перебував в залі судових засідань №1 Житомирського районного суду Житомирської області, що по вул. Покровській, 90 в м. Житомирі, де відносно нього розглядалося клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000140.

В цей же час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_9 , якому було достовірно відомо, що перед ним перебуває працівник прокуратури, на якого покладено обов`язок процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в суді у кримінальному провадженні № 0000140 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , виник злочинний умисел спрямований на погрозу вбивством, насильством працівнику правоохоронного органу - ОСОБА_8 , а також щодо його близьких родичів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та кримінальну караність своїх дій, ОСОБА_5 , поводячи себе зухвало та агресивно, з метою залякування та незаконного тиску на представника органів прокуратури, в словесній формі неодноразово висловив відкриті погрози застосування насильства у вигляді погроз фізичною розправою відносно прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 та його близьких родичів, а саме дружини та дітей, у зв`язку з реалізацією останнім наданих йому прав та виконанням обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, пов`язаних з виконанням функцій процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в суді по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 15.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_8 та його близьких родичів супроводжувалися словами нецензурної брутальної лайки та особистими образами, а також агресивною манерою поведінки, що викликало у потерпілого ОСОБА_8 переконання у можливості їх невідкладного втілення у життя, сприймалися, як реальні, тобто порушили його психічну недоторканість, порушили нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет.

Окрім цього, 15.01.2021 близько 14 години 02 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи в залі судових засідань №2 Житомирського районного суду Житомирської області, що по вул. Покровській, 90 в м. Житомирі, з метою вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_12 , де в цей час перебував прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

В цей же час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 , якому було достовірно відомо, що перед ним перебуває працівник прокуратури, на якого покладено обов`язок процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в суді у кримінальному провадженні № 0000140 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , виник злочинний умисел спрямований на повторну погрозу насильством працівнику правоохоронного органу - ОСОБА_8 та його близьких родичів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність та кримінальну караність своїх дій, ОСОБА_5 , поводячи себе зухвало та агресивно, з метою залякування та незаконного тиску на представника органів прокуратури, в словесній формі неодноразово висловив відкриті погрози фізичною розправою відносно прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_8 та його близьких родичів, у зв`язку з реалізацією останнім наданих йому прав та виконанням обов`язків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України, пов`язаних з виконанням функцій процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення в суді по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140 від 15.02.2017 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , погрози фізичною розправою відносно ОСОБА_8 та його близьких родичів супроводжувалися словами нецензурної брутальної лайки та особистими образами, а також агресивною манерою поведінки, що викликало у потерпілого ОСОБА_8 переконання у можливості їх невідкладного втілення у життя, сприймалися, як реальні, тобто порушили його психічну недоторканість, порушили нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 345 ч.1 КК України, які виразились в погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу та його близьких родичів.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і показав, що до 13.01.2021 прокурор ОСОБА_14 більше десяти разів приходив на засідання не підготовленим, не ознайомлений з матеріалами, у зв`язку з чим за його клопотаннями розгляд справи відкладався, це тривало протягом року. Така поведінка прокурора його обурювала, викликала роздратування. Під час засідання поставив запитання прокурору про те, що якщо він не компетентний, тому потрібно замінити прокурора. Сенько, після засідання, проходячи повз клітки, нахилившись сказав «ти звідси не вийдеш», що його сильно принизило і він плюнув на прокурора. Жодних погроз на адресу ОСОБА_14 чи його родини не висловлював, лише плюнув, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Прокурор знову підійшов ближче до клітки повторюючи «ти звідси не вийдеш», у відповідь послав його за «руським кораблем». 15.01.2021 прокурор знову прийшов не підготовлений, а тому обізвав його коровою, але без нецензурної лайки. Уточнив, що 13.01. коли прокурор йому висловив погрозу з ненормативною лексикою «ти звідси не вийдеш» він плюнув на нього і також у відповідь висловлювався нецензурною лайкою. Ствердив, що жодних погроз ні прокурору, ні його родини він не висловлював, лише був обурений поведінкою ОСОБА_14 , який тривалий час приходив на засідання не підготовленим, що ставало причиною для неодноразового відкладення справи.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), який може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення сторона обвинувачення посилається на фактичні дані, які безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що в січні 2021 обіймав посаду прокурора Коростишівської місцевої прокуратури, стаж роботи вісім років. Його було включено до складу групи прокурорів у кримінальному провадження про обвинувачення ОСОБА_15 та інших вже під час слухання справи судом. Борисову не обирався запобіжний захід, оскільки він відбував покарання за іншим вироком. В грудні 2020 надійшло повідомлення з ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)», що 22.01.2021 закінчується строк відбування покарання ОСОБА_15 . У зв`язку з чим, ним як прокурором, було подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та призначено судовий розгляд на 13.01.2021. Під час судового засідання захистом заявлено відвід прокурору, суд вийшов у нарадчу кімнату. Обвинувачений погрожував і лаявся до всіх присутніх в судовому засіданні, погрожував розправою і вбивством. Попередньо на 13.01.2021 судове засідання не було заплановано, однак оскільки клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядаються протягом 72 годин, суддя ОСОБА_16 призначила розгляд клопотання на вказану дату. В залі суду були присутніми працівники конвойної служби, адвокати ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , обвинувачений ОСОБА_19 , судовий розпорядник. Працівники конвойної служби, судовий розпорядник просили ОСОБА_15 заспокоїтися, адвокати сиділи посміхалися. ОСОБА_15 , після судового засідання у вказаному кримінальному провадженні, неодноразово, висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, погрожував, а саме: «коли я вийду, то знайду тебе в Коростишеві, поб`ю, уб`ю». Відстань від клітки до місця де сидить прокурор становить близько 15 метрів. Після засідання яке відбулося 15.01.2021, ОСОБА_15 йому погрожував, що «відріже його лису голову і зробить попільничку». Говорив, що коли вийде, знайде його в Коростишеві, зґвалтує його і дружину, неприроднім способом. Оскільки обвинувачений був раніше судимий, сприйняв погрози реально, почав хвилюватися за своє життя і здоров`я, а тому звернувся з рапортом. Погрози були під час того, як суд перебував в нарадчій кімнаті і не здійснювалася фіксація судового засідання. До цього, погроз з боку обвинуваченого не було, однак було плювання через клітку, нецензурна лайка. Оскільки обвинувачений мав вийти із слідчого ізолятора, не було розглянуто його клопотання про обрання запобіжного заходу, розумів що висловлені погрози за 13.01.2021 та 15.01.2021 можуть бути втілені ОСОБА_15 в життя. Зі свого боку жодної агресії чи погроз ОСОБА_15 не висловлював. Зазначив, що не пам`ятає щоб говорив ОСОБА_15 «що посадить його, що той не вийде».

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що в 2021 працював секретарем судового засідання в Житомирському районному суді, здійснював фіксування судового засідання у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 . Після завершення судового засідання ОСОБА_15 висловлював погрози на адресу прокурора, який брав участь в судовому засіданні, але хто саме був прокурором не пам`ятає. Після завершення судового засідання фіксація не здійснювалося, аудіо/відео обладнання було вимкнено. Які саме погрози, їх зміст, висловлював ОСОБА_15 на адресу прокурора не пам`ятає. Чи були погрози на адресу родини не пам`ятає. Йому невідомо чи прокурор викликав поліцію. Коли ОСОБА_15 висловлював погрози в залі суду були присутніми працівники конвойної служби, судовий розпорядник.

Свідок ОСОБА_21 , показав, що в 2020 здійснював конвоювання ОСОБА_15 до Житомирського районного суду. Обвинувачених було двоє. Не пам`ятає хто був головуючим по справі. Пам`ятає, що ОСОБА_15 висловлював невдоволення прокурором, між ними почалася перепалка. Зміст перепалки, а саме, що говорив ОСОБА_15 не пам`ятає. ОСОБА_15 робили зауваження, припинити голосно розмовляти. Не пам`ятає щоб у його присутності ОСОБА_15 погрожував прокурору і його родині вбивством.

Свідок ОСОБА_22 , показав, що працює в роті конвойної служби. Обвинуваченого доставляли до Житомирського районного суду, де відносно нього слухалася справі. Пам`ятає, що прокурор виходив із залу і ОСОБА_15 в адресу останнього висловлювався нецензурної лайкою, не пам`ятає щоб ОСОБА_15 висловлював погрози, була лише нецензурна лайка. Конкретних погроз на адресу прокурора не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав, що перебував у складі конвойної служби, яка доставляла ОСОБА_15 до Житомирського районного суду. Засідання відбувалося в залі суду №1. Під час судового засідання ОСОБА_15 поводив себе збуджено, висловлювався нецензурною лайкою, а тому робив йому зауваження. Після завершення судового засідання ОСОБА_15 продовжував нецензурно висловлюватися на адресу прокурора, плюнув в бік останнього, коли той проходив повз. Дослівно все не згадає, пам`ятає, що була нецензурна лайка, висловлювань з погрозами фізичної розправи не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_24 показала, що в Житомирському районному суді слухалася справа про обвинувачення ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 . За призначенням з центру безоплатної правової допомоги здійснювала захист обвинуваченого ОСОБА_25 . Справа слухалася вже протягом тривалого часу, в грудні 2020 у справі з`явився новий прокурор ОСОБА_14 , який не був підготовлений до судового засідання, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на певну дату. Її викликали до суду 13.01., незважаючи на те, що вказана не була погоджена, була інша дата. Під час засідання стало відомо, що прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у ОСОБА_15 закінчувався строк відбування покарання за іншим вироком. У зв`язку з цим було заявлено відвід прокурору. Після того, як суд видалився, прокурор почав виходити із залу і проходячи повз ОСОБА_15 заявив йому «ти побачиш я тебе посаджу». ОСОБА_15 обурився на такі слова, а тому почав нецензурно лаятися, але погроз не висловлював. Зі свого боку оцінила обурення ОСОБА_15 , не як до прокурора, а як до всієї судової системи. Вона була шокована словами прокурора. В залі судового засідання, відстань від її столу, до клітки де тримався ОСОБА_15 пів метра, вона добре чула всі його слова. Ствердила, що окрім висловлювань нецензурною лайкою, яку ОСОБА_15 висловлював всій судовій системі, слів з погрозами не було.

Свідок ОСОБА_27 показала, що в січні 2021 працювала в Житомирському районному суді, на посаді судового розпорядника. Розгляд справи ОСОБА_15 здійснювався під головуванням судді ОСОБА_16 . Розпочалося судове засідання, було оголошено клопотання, після чого суддя вийшла до нарадчої кімнати. Вона також вийшла із зали судового засідання, не чула, що там відбувалося. В її присутності ОСОБА_15 прокурору, чи комусь іншому з учасників, не погрожував.

Свідок ОСОБА_10 показав, що разом із ОСОБА_15 були обвинуваченими по одній справі. ОСОБА_15 був під вартою, він ні. Від клітки де сидів ОСОБА_15 , до місця де він сидів зі своїм адвокатом півтора метри. Прокурор, проходячи повз ОСОБА_15 сказав «ти у мене сядеш», чи «я тебе посаджу на все життя». ОСОБА_15 відповів «не тобі вирішувати». Крім цього, прокурор ще нахилився до ОСОБА_15 , щось говорив, але що саме не чув. ОСОБА_15 агресії до прокурора не проявляв, не висловлював погроз. Відповіді ОСОБА_15 на заяви прокурора не несли за змістом будь-якої погрози.

Свідок ОСОБА_28 показав, що в січні 2021 обіймав посаду старшого судового розпорядника в Житомирському районному суді. 13.01.2021 здійснював свої обов`язки під час судового розгляду, де ОСОБА_15 був під вартою. Один раз зробив йому зауваження, оскільки ОСОБА_15 вів себе нетактовно. Під час оголошеної технічної перерви проходив повз клітки, в якій знаходився ОСОБА_15 , останній почав висловлюватися на його адресу лайливими словами, намагався плюнути, але він встиг відхилитися. На свою адресу чув лише нецензурну лайку, погроз не було. Лайка також була на адресу прокурора. Між ОСОБА_15 і прокурором почалася перепалка. Уточнив, що після судового засідання, прокурор почав збирати свої речі, і в цей час між ним та ОСОБА_15 почалася перепалка. Звучали нецензурні слова, зауваження, але слів погроз не чув, звучала фраза «розберемося», але з ким і коли, чітко не може сказати, не пам`ятає. Не може стверджувати, що ця фраза була як погроза. Також зазначив, що після засідання ОСОБА_15 йому приніс свої вибачення за висловлені образи і плювок.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 показав, що в 2021 проходив службу у підрозділі конвоювання. ОСОБА_30 не пам`ятає, оскільки він був не один кого вони конвоювали. Пам`ятає, що підсудному не сподобалося рішення, почав висловлювати своє невдоволення. Що саме було в судовому засіданні не пам`ятає. Пам`ятає, що ОСОБА_15 поводив себе агресивно, але пригадати конкретні слова, не може. ОСОБА_15 вів себе як ображений, але на кого, не може сказати. Робили йому зауваження, останній реагував на їх зауваження і заспокоювався.

Свідок ОСОБА_31 показав, що в 2021 здійснював захист обвинуваченого ОСОБА_26 , разом з яким також обвинувачувався ОСОБА_15 , якого захищав інший адвокат. Розгляд справи тривав з 2017, останнє засідання було в кінці 2020. Обвинувачені були без запобіжного, ОСОБА_15 відбував покарання по іншому вироку. В середині січня у ОСОБА_15 закінчувався термін відбування покарання. Останнє засідання яке було в грудні, було відкладено на лютий 2021. Однак 9 січня до нього зателефонувала секретар, яка повідомила, що оскільки ОСОБА_15 має звільнятися на 13.01.2021 призначено судове засідання про обрання ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прибув 13.01.2021 в судове засідання, було ініційовано клопотання про відвід прокурору. 15.01.2021 після відмови у задоволенні відводу прокурору, ним було ініційовано відвід головуючому-судді. Захисники в залі розташовані поблизу місця, де перебувають особи під вартою. Зазначив, що ні 13.01.2021, ні 15.01.2021 погроз від ОСОБА_15 на адресу прокурора не було. ОСОБА_15 дійсно лаявся нецензурною лайкою, але це була його реакція і обурення на клопотання прокурора. На його думку це скоріш була реакція в цілому на всю правоохоронну систему, слова нецензурної лайки не мали ніякого змісту. Ствердив, що погроз на адресу прокурора не було. Він особисто зробив ОСОБА_15 зауваження, що це не доречно, останній його почув, заспокоївся. Також ОСОБА_15 робив зауваження судовий розпорядник. Клопотання прокурора, його також обурило, а тому просив відмовити у його задоволенні. Ствердив, що жодної погрози на адресу прокурора, чи його родини, від ОСОБА_15 , не було. Прокурор проходячи повз ОСОБА_15 сказав «ти все одно не вийдеш і будеш сидіти». Зазначив, що якби ОСОБА_15 дійсно висловив погрози прокурору або його сім`ї, він би про це обов`язково повідомив би суду. Зазначив, що будучи під присягою, він дає суду правдиві покази, погроз на адресу прокурора, або його сім`ї ОСОБА_15 не висловлював.

Також на обґрунтування обвинувачення надано: витяг з ЕРДР від 15.01.2021 (т.1 а.с.195); рапорт ОСОБА_8 від 15.01.2021 (т.1 а.с.196); постанову про зміну прокурора від 02.10.2018 (т.2 а.с.201); наказ 654к від 14.12.2015 (т.1 а.с.202); протокол огляду місця події від 19.03.2021 (т.2 а.с.1).

Суд, проаналізувавши та оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши та оцінивши усі доводи учасників судового провадження, дійшов до наступного висновку.

Згідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно з ч.2 ст. 94 КПК України, кожен доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно диспозиції ч.1 ст.345 КК України погрозою або насильством щодо працівника правоохоронного органу, є погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Об`єктивна сторона злочину може бути виражена у погрозі вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується лише прямим умислом.

Для кваліфікації діяння особи за ст. 345 КК України погроза повинна бути реальною, тобто винна особа, усвідомлює зміст інформації, яку вона передає потерпілому, тобто те, що інформація містить погрозу вчинення певних дій, у зв`язку із виконанням потерпілим службових обов`язків і бажає вчинити такі діяння у реальній дійсності. В свою чергу, потерпілий також повинен усвідомлювати зміст погрози і можливість здійснення таких дій у реальній дійсності. Відсутність усвідомлення можливості здійснення погроз у реальній дійсності виключає кваліфікації за цією статтею.

Особливістю інтелектуального елементу прямого умислу як форми вини основного складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, слід визнати те, що він характеризується досить складним поєднанням ознак усвідомлення винним всіх обставин своєї суспільно-небезпечної поведінки, а саме:

- усвідомлення винним того, що інформація, яку він висловлює чи іншим чином ззовні виражає (жести, демонстрація зброї тощо) відображає його прагнення заподіяти шкоду адресату погрози. У зв`язку з цим не можна вважати погрозою у сенсі ч. 1 ст. 345 КК України неконтрольовані рухи особи чи іншу її поведінку, в яку вона не вкладає жодного інформативного значення, або ж таку, інформаційне наповнення якої на переконання цієї особи не відображає наміри заподіяти шкоду (вбивство, насильство, знищення майна);

- усвідомлення того, що інформація, яка складає зміст погрози, виражає наміри винного, спрямовані у майбутнє. Ця ознака інтелектуального моменту умислу відображає те, що винний висловлює саме погрозу, іманентною ознакою якої є спрямованість обіцянки (інформації, в якій відображений намір винного) на певну віддалену перспективу;

- усвідомлення того, що погроза доведена до відома адресата та сприйнята ним як реальна.

Під час судового розгляду на обґрунтування винуватості сторона обвинувачення посилається на покази потерпілого ОСОБА_8 свідків ОСОБА_32 , ОСОБА_28 . Покази потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_32 спростовано допитаними судом іншими свідками сторони обвинувачення.

Зокрема, свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_29 . 13.01. та 15.01.2021 здійснювали конвоювання ОСОБА_5 до Житомирського районного суду. Зазначені свідки показали, що між прокурором і ОСОБА_5 була словесна перепалка, під час якої ОСОБА_5 виражався словами нецензурної лайки, однак жоден зі свідків не показав, що ОСОБА_5 висловлював погрози вбивством або насильством прокурору та його родині. Свідок ОСОБА_27 , судовий розпорядник Житомирського районного суду показала, що в її присутності ОСОБА_5 прокурору погрози не висловлював, а ОСОБА_28 старший судовий розпорядник суду показав, що між прокурором та ОСОБА_5 була перепалка, під час якої останній висловлювався нецензурною лайкою, при цьому ОСОБА_15 не висловлював погроз. Пам`ятає, що ОСОБА_15 сказав «розберемося», але з ким, і кому це було адресовано йому невідомо. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_24 та ОСОБА_31 показали, що ОСОБА_5 був обурений діями суду і прокурора, у зв`язку з чим був заявлений відвід прокурору та судді. При цьому, ОСОБА_5 не висловлював жодних погроз ні прокурору, ні його родині. Зазначили, що коли прокурор виходив із залу суду і проходячи повз місця, де утримувався ОСОБА_5 сказав останньому «ти все рівно не вийдеш і будеш сидіти», саме після цих слів ОСОБА_5 почав висловлюватися нецензурною лайкою, однак погроз не висловлював. При цьому, свідок ОСОБА_31 зазначив, що висловлені ОСОБА_5 нецензурні слова були беззмістовні і стосувалися всієї правоохоронної системи. Також свідок ОСОБА_31 зазначив, що покази він дав під присягою, стверджуючи, що погроз про вбивство, насильство відносно прокурора та його близьких родичів ОСОБА_5 не висловлював. Також свідок показав, що якби в словах ОСОБА_5 були погрози вбивства або насильства, він як законослухняний та правосвідомий громадянин про це б повідомив суду.

Твердження прокурора про те, що свідок ОСОБА_31 є зацікавленою особою, оскільки також не був задоволений діями судді Житомирського районного суду, нічим не підтверджено, а є лише суб`єктивним припущенням.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_32 , який показав, що були погрози прокурору, чи були погрози його сім`ї не пам`ятає. Однак зазначений свідок не зміг повідомити суду які саме погрози вбивства, насильства були висловлені ОСОБА_5 , повідомляючи, що не пам`ятає. Зважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_8 у своїх показах стверджував, що ОСОБА_5 «погрожував вбивством, що відріже голову та зробіть з неї попільничку, що зґвалтує його та родину неприродним способом» є серйозними погрозами, з якими не кожного дня стикається працівник суду і жодної з цієї погроз свідок ОСОБА_34 не повідомив, а лише зазначив, що був факт погроз, без їх детального змісту, не може бути покладено в обґрунтування доведення винуватості.

Зазначені питання ставилися і свідкам конвойної служби, які повідомили, що таких погроз не пам`ятають.

Інших доказів на доведеність винуватості ОСОБА_5 , крім показань потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_32 , які спростовано дослідженими доказами, суду не надано.

Твердження сторони обвинувачення, що свідок ОСОБА_28 підтвердив факт висловлення погроз на адресу прокурора, суд відкидає. Так, свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що мав місце конфлікт між прокурором та ОСОБА_15 , під час якого останній висловлювався нецензурною лайкою на адресу прокурора, погроз вбивством або насильством прокурору та його родині не чув. Також свідок зазначив, що чув від ОСОБА_15 слово «розберемося», однак з ким, в який спосіб останній не повідомляв і чи відносилося це слово до потерпілого, свідкові невідомо.

Також суд відкидає доводи сторони обвинувачення, що нецензурна лайка, висловлена обвинуваченим не є звичайною емоційною реакцією, а відображає ворожість до дій прокурора та є засобом психологічного тиску, спробою залякати, принизити і знецінити авторитет прокурора. При цьому, на думку прокурора така поведінка виходила за межі емоційного реагування і фактично містила ознаки погрози. Тобто прокурор прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 доведена на висловленій ним нецензурній лайці, яка на твердження прокурора містила ознаки погроз, що на думку суду є лише припущенням. При цьому, сторона обвинувачення не звертає увагу на ту обставину, що прокурор, порушуючи етичні норми, дозволив собі висловити на адресу ОСОБА_5 «ти будеш сидіти і не вийдеш», що стало емоційним відреагуванням ОСОБА_5 , висловлення нецензурної лайки. Ці обставини також підтвердили в судовому засіданні свідки.

Крім цього, висловлення нецензурною лайкою у громадському місці чинним законодавством кваліфікується як дрібне хуліганство, передбачене ст. 173 КУпАП, а у випадках наявності кваліфікуючих ознак за ст. 296 ч.1 КК України. Без висловлення погроз вбивством, насильством, знищенням майна не утворює склад правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.1 КК України.

У зв`язку з цим не можна вважати погрозою в розумінні ч. 1 ст. 345 КК України неконтрольовані рухи особи чи іншу її поведінку, в яку вона не вкладає жодного інформативного значення, або ж таку, інформаційне наповнення якої на переконання цієї особи не відображає наміри заподіяти шкоду (вбивство, насильство, знищення майна)

Також необґрунтованими є доводи сторони обвинувачення, що у ОСОБА_8 були також підстави побоюватися ОСОБА_5 , оскільки останній неодноразово судимий та обвинувачувався у кримінальних правопорушеннях проти життя і здоров`я. Як вбачається з довідки інформаційного центру УМВС в Житомирській області ОСОБА_5 дійсно раніше судимий за корисливі злочини, а не за злочини проти життя та здоров`я людини. Та обставина, що на час інкримінованих дій ОСОБА_5 обвинувачувався за ст. 146 КК України, без встановлення його вини, не доводить про його небезпечність.

Отже, оцінюючи кожен доказ, суд приходить до висновку, що 13.01.2021 та 15.01.2021 ОСОБА_5 висловлювався нецезурною лайкою, однак це не була інформація зі змістом погроз, яка б відображала прагнення ОСОБА_5 заподіяти шкоду адресату погрози. У зв`язку з цим не можна вважати погрозою у сенсі ч. 1 ст. 345 КК України неконтрольовані рухи особи чи іншу його поведінку, в яку він не вкладав жодного інформативного значення, або ж таку, інформаційне наповнення якої на переконання цієї особи не відображає наміри заподіяти шкоду (вбивство, насильство).

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, показів свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_35 , саме прокурор дозволив собі неетичну поведінку шляхом повідомлення ОСОБА_5 «ти все одно не вийдеш і будеш сидіти», що у свою чергу і спровокувало ОСОБА_5 на висловлення беззмістовних та безсмислових образ нецензурною лайкою, однак при цьому погроз на вбивство, насильство не висловлював.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених законом юридично значущих об`єктивних та суб`єктивних ознак, що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу злочину - як тих, що утворюють об`єктивну сторону злочину, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (постанова Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 у справі № 712/13361/15).

Тобто, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанова Верховного Суду Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 у справі № 688/788/15-к).

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий учасниками судового розгляду з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 345 ч.1 КК України, не знайшло свого підтвердження, оскільки достатніх та допустимих доказів на доведення у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, стороною обвинувачення не надано, судом не виявлено, у зв`язку з чим суд вважає, в силу презумпції невинуватості, закріпленої у ст. 62 Конституції України, виправдати ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки при судовому розгляді не доведено обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.1 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345 ч.1 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити виправданому, захиснику, прокурору, потерпілому.

Суддя ОСОБА_1