ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/48/26 Справа № 712/941/26 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

10 лютого 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2026, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси,

українки, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, на утриманні

малолітніх та неповнолітніх дітей не маючої, не працюючої, депутатом, учасником

ліквідації наслідків ЧАЕС, інвалідом не являється, зареєстрованої та фактично

проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК

України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів до 21.03.2026 включно з визначенням розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів до 21.03.2026 включно з визначенням розміру застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 199 680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з обґрунтованості повідомленої підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вказуючи на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження в частині визначеного розміру застави прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, якою просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційну скаргу обґрунтованотим, що судом не враховано, що ОСОБА_7 вчинила тяжкі і корисливі злочини за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років із конфіскацією майна, що є достатнім стимулюючим фактором переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Сторона обвинувачення вважає за доцільне визначити підозрюваній заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків, у тому числі чинити тиск на основного свідка у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку підозрюваної та її захисника, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів клопотання, у провадженні Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001758 від 21.05.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

21.01.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_7 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності, які долучені до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: рапортами, протоколом огляду та помітки грошей від 06.12.2025, протоколом огляду особи, залученої до проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.12.2025, протоколом добровільної видачі придбаних предметів від 06.12.2025, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 08.12.2025, протоколами за результатами проведення негласної слідчої дії від 17.12.2025, висновком експерта від 17.12.2025 № СЕ-19/124-25/18007-НЗПРАП, протоколом огляду та помітки грошей від 09.12.2025, протоколом огляду особи від 09.12.2025, протоколом добровільної видачі предметів від 09.12.2025, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 09.12.2025, протоколом про результати спостереження за особою від 15.12.2025, протоколом про результати спостереження за місцем від 15.12.2025, протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії від 17.12.2025, висновком експерта від 15.12.2025 № СЕ-19/124-25/18010-НЗПРАП, іншими матеріалами кримінального провадження.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованості повідомленої підозри, ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також особу підозрюваної, які дають підстави для обрання запобіжного заходу.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

У рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, такі дії останньої призводять до неконтрольованого обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, що спричиняє шкоду здоров`ю населення, відтак у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. При цьому даних про неможливість перебування підозрюваної під вартою матеріали клопотання та апеляційної скарги не містять.

Твердження апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності розміру визначеної підозрюваній застави апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що при визначенні розміру застави підозрюваній слідчий суддя керувався даними про особу підозрюваної та її майнового стану і визначив розмір застави 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Також згідно з практикою ЄСПЛ, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, та покликаний забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, розмір визначеної слідчим суддею застави у даній справі відповідає визначеним Законом межам і не є найменшим. Також апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце проживання, її процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу, визнання провини, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваної, повинен достатньою мірою гарантувати виконання останньою процесуальних обов`язків, забезпечити її належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні, розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваної та її захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом вивчення слідчого судді, їм дана належна, правова оцінка, а тому такі зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням і висновків щодо визначеного слідчим суддею розміру застави у даному провадженні, про що вказано в апеляційній скарзі, не спростовують.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 182, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2026 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів в межах строку досудового розслідування до 21.03.2026 включно з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді