ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/6914/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-сс/818/1187/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника ОСОБА_6 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора та підозрюваного, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 31 жовтня 2025 року включно, з визначенням суми застави у розмірі 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп., з покладенням відповідних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали і постановлення нової, якою вона просить обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді не було зазначено якими саме доказами обумовлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і не вказано чому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не було надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить звернути увагу на те, що ОСОБА_7 у силу ст.89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв`язки та місце роботи.

У зв`язку з цим захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою і просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні за допомогою відеоконференції брала участь захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Підозрюваний та прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Від підозрюваного жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі він також не наполягав. Від прокурора ОСОБА_11 надійшла заява з проханням судове засідання проводити без її участі.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, а також те, що захисник не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного та прокурора, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності вказаних осіб.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000588 від 14.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, всупереч урегульованим законом суспільним відносинам у сфері обігу наркотичних засобів, з порушенням положень, встановлених Законом України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів» та Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними», маючи прямий умисел на вчинення дій, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, в невстановлений день та час, за невстановлених обставин незаконно придбав наркотичний засіб метадон, у невстановленій кількості, після чого зберігав його у невстановленому досудовим розслідуванням місці з метою подальшого збуту іншим особам.

02.09.2025 ОСОБА_7 було затримано на підставі ст.208 КПК України.

03.09.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України.

Враховуючи це, 03.09.2025 старший слідчий СВ відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000588 від 14.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без визначення розміру застави, зпосиланням на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється останній, та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема того, що він може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий послався на зібрані під час досудового розслідування матеріали, як окремо, так і всі у сукупності, а саме: витяг з ЄРДР; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.06.2025; протокол допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; рапорт старшого о/у ОСОБА_19 , о/у ОСОБА_20 ,, о/у ОСОБА_21 ; протокол додаткового допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_22 ; протокол огляду грошових коштів від 17.07.2025; протокол огляду покупця від 17.07.2025; протокол добровільної видачі від 17.07.2025; висновок експерта СЕ-19/121-25/18492-НЗПРАП; постанову про визнання речових доказів та визначеннях їх місця зберігання від 23.07.2025; протокол про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 25.07.2025; протокол про наслідки проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 17.07.2025 та від 18.08.2025; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.09.2025; постанову про визнання речових доказів від 02.09.2025; протокол допиту підозрюваного від 03.09.2025.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги вказані ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, який фактично мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштований, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, за вчинення найтяжчого з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, не виключена можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Враховуючи, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань та дослідження їх судом, а ОСОБА_7 має реальну можливість впливати на вказаних осіб у даному кримінальному провадженні, в тому числі на тих, яким відомо про вчинення кримінальних правопорушень, не можна виключати можливість такого впливу підозрюваного на останніх з метою зміни їх свідчень на свою користь. Крім того, слід зазначити, що свідки на даний час не допитані.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з існуванням ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки, враховуючи те, що ОСОБА_7 схильний до вчинення правопорушень, підозрюється у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, є ризик того, що останній, ймовірно, буде продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, але, враховуючи вищевикладене, було зроблено вмотивований висновок про те, що обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів на даному етапі розслідування не дозволяє застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Відповідно до вимог ч.3 ст.183, п.2 ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя вважав необхідним визначити розмір застави, яка дорівнює тридцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд.

У зв`язку з викладеним застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.1 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів;

- ч.2 ст.307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року: «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно недоведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст.370 КПК України.

Твердження захисника підозрюваного про те, що ОСОБА_7 у силу ст.89 КК України не судимий, має міцні соціальні зв`язки та місце роботи, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Більше того, вказані обставини були враховані слідчим суддею при постановленні ухвали, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінальних правопорушень, лише запобіжний захід у виді тримання під вартою із заставою у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та не вбачається підстав для зміни раніше обраного останньому запобіжного заходу на більш м`який, а саме домашній арешт.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_7 з можливістю внесення застави в розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 коп., та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами поданої апеляційної скарги.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її зміни чи скасування на цьому етапі досудового розслідування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, ст.ст.392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04.09.2025

про застосування до підозрюваного за ч.ч.1, 2 ст.307 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 31.10.2025 включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4