Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/12/26
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали судового провадження №296/14528/25 в межах кримінального провадження №0000108 від 17.09.2025 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.12.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 .

Продовжено застосування щодо підозрюваного у кримінальному провадженні №0000108 від 17.09.2025, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.5 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 з постійним місцем дислокації АДРЕСА_1 , строком до 19 лютого 2026 року включно.

Продовжено дію покладених на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених ст.194 КПК України:

- заборонити без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження цілодобово залишати місце розташування військової частини НОМЕР_1 з постійним місцем дислокації в АДРЕСА_1 .

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця фактичного перебування;

- прибувати за кожною вимогою до суду та органу досудового слідства.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23.02.2026 року (включно).

Клопотання сторони захисту залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою змінити запобіжний захід на домашній арешт у певний період доби та встановити для підозрюваного такі обов`язки: носити електронний засіб контролю; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. При цьому, зазначає, що до клопотання стороною обвинувачення долучено ряд доказів, яким обвинувачення доводить обґрунтованість підозри, разом з тим зазначені матеріали не містять жодних доказів, окрім припущень органу досудового розслідування та показань свідків, що ОСОБА_8 має відношення до кримінальних правопорушень. Зауважує, що на час обшуку помешкання, зберігання речей жодних заборонених речовин та слідів вчинення злочинів не віднайдено. Наголошує, що жодний ризик передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Вважає, що підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів слідства так як підозрюваний розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може в подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі. Звертає увагу, що хоча ОСОБА_8 , на даний момент підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, разом з цим, сам по собі запобіжний захід не може застосовуватися до підозрюваного, як вид кримінальної відповідальності якому ОСОБА_8 , ще не підданий. Зазначає, що ОСОБА_8 , має міцні соціальні зв`язки, протягом тривалого часу не змінює місце проживання, має на утриманні дружину, має виключно позитивні характеристики, інші запобіжні заходи до ОСОБА_8 , раніше не застосовувалися, у вчиненні іншого кримінального правопорушення ОСОБА_8 повідомлення про підозру не оголошувалося. Наголошує, що ОСОБА_8 , не схильний переховуватися від органів досудового розслідування, адже жодних дій які свідчили б про наміри останнього уникнути покарання не було. Також, ОСОБА_8 , не має доступу до доказів обвинувачення, а відтак не може їх знищити, сховати чи спотворити. Крім того, в матеріалах відсутні докази про тиск на будь кого з свідків або потерпілих на них саме підозрюваним чи його родичами. В свою чергу, ризик перешкоджати кримінальному провадженню відсутній, оскільки слідство навіть не наводить аргументів як саме «іншим чином» може перешкоджати підозрюваний, а ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , спростовується тим, що згідно матеріалів клопотання не судимий, жодних інших підозр йому не оголошувалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно з положеннями ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, продовжуючи підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається зі змісту клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області України перебуває кримінальне провадження №0000108 від 17.09.2025 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.5 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

22.09.2025 ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208, п.6 ч.1 ст.615 КК України.

23.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.28, ч.5 ст.190, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України.

24.09.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира у справі № 296/10747/25 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів, що становить 605 600 грн., строком до 21.11.2025.

Ухвалою слідчого судді Корольовсього районного суду м. Житомира у справа №296/13069/25 від 20.11.2025, ОСОБА_8 змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешту із строком дії до 23.12.2025 включно та покладено обов`язки, передбаченні ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді у справі №296/14485/25 від 18.12.2025 строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців тобто до 23.02.2026.

Прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. За результатами судового розгляду клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

В свою чергу, при продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує останній у клопотанні про продовження запобіжного заходу.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид запобіжного заходу як домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, викладених у клопотанні прокурора аргументів щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на відповідних учасників провадження, як і перешкоджанню провадженню іншим чином, та належним чином обґрунтував їх, з чим погоджується й апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є необґрунтованими.

Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, враховував тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень (тяжке та особливо тяжке), дані про особу підозрюваного (раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, місце реєстрації та проживання, виключно позитивні характеристики, ряд захворювань, є учасником бойових дій та діючим військовослужбовцем - офіцером), у зв`язку із чим продовжив останньому передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчим суддею були враховані доводи сторони захисту щодо особи ОСОБА_8 та його належну процесуальну поведінку під час обраної в попередньому міри запобіжного заходу, а також фактичні обставини інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваному необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам можливості переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на учасників провадження, як і перешкоджати провадженню іншим чином.

За наведених вище обставин саме запобіжний захід у виді домашнього арешту може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на відсутність підстав застосування запобіжного заходу, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді в частині продовження міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги сталу належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 за час застосування до нього міри запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, зменшення процесуальних ризиків, однак не на повну їх відсутність на цей момент, той факт, що підозрюваний є діючим (кадровим) офіцером, фахівцем в стратегічно важливому напрямку захисту України, професійний досвід якого на даний момент явно необхідним в/ч, та вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, із залишенням покладених слідчим суддею на останнього процесуальних обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На думку апеляційного суду, саме вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного, як і забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в визначений період доби стосовно підозрюваного, з залишенням покладених слідчим суддею на останнього процесуальних обов`язків визначених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.12.2025 стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в чистині часової дії застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби з 22 год. до 06 год. за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 з постійним місцем дислокації АДРЕСА_1 , строком до 19 лютого 2026 року включно.

В решті ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.12.2025, у тому числі, в частині покладених на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених ст.194 КПК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :