Номер провадження: 11-сс/813/2261/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003459 від 01.09.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 31.10.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за контрактом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 31.10.2025 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 та підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 05.12.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Захисник вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики недоведені. Також захисник звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше не судимий та має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дотримався вимог ст.199 КПК, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що 05.09.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України за кваліфікуючими ознаками: перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: рапортом ВАЗОЧ ТУ ДБР у м.Миколаєві від 01.09.2025 року вих.№ 13505/16-10/25, згідно якого о 19 годині 41 хвилину 01.09.2025 року до територіального органу ДБР надійшло повідомлення від оперативного чергового НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ про розслідувану подію; протоколами допитів свідків очевидців ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відомі їм обставини загибелі ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 01.09.2025 року, проведеного за адресою поблизу с.Тимкове Слобідської територіальної громади Подільського району Одеської області, поза межами села, в районі пп/зн 0297 (координати 47.45311 Пн 29.1644 Сх), під час якого, серед іншого, вилучено одяг з трупу ОСОБА_12 ; протоколом огляду, проведеного 02.09.2025 року у приміщенні Північного МВ № 1 ДСУ «ООБСМЕ», за адресою: м.Подільськ, пр-кт Перемоги, 23, під час якого вилучено предмет, зовні схожий на кулю із тіла загиблого ОСОБА_12 ; протоколом огляду від 02.09.2025 року, в приміщенні відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б), під час якого вилучено зброю АКСУ № НОМЕР_2 , з якої здійснював постріли ОСОБА_8 , та АКСУ №4425106, з якої здійснював постріл ОСОБА_13 , а також два магазини та 6 набоїв; лікарським свідоцтвом про смерть №129 від 02.09.2025 року, на ім`я ОСОБА_12 , виданого ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи»; висновком експерта №3986-34-25 від 05.09.2025 року за експертними спеціальностями 3.1 «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї» та 3.2 «Балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу», згідно якого куля відстріляна з 5,45 мм автомата АКС74 системи Калашнікова № 2584377 (зброї, закріпленої за ОСОБА_8 ); висновком експерта №369 від 26.09.2025 року за результатами медико-криміналістичної експертизи, згідно якого на кофті та футболці, в яку був одягнутий загиблий ОСОБА_12 , виявлені пошкодження, що має ознаки вхідного вогнепального та могло утворитись в результаті пострілу з вогнепальної кульової зброї, з дистанції, що знаходиться за межами дії додаткових факторів пострілу; матеріалами службового розслідування, проведеного ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вказаним фактом та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені вище докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст.89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Постановою виконувача обов`язків керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 28.10.2025 року строк досудового розслідування в кримінальному провадженні №0003459 продовжений до 3-х місяців, тобто до 05.12.2025 року.

Як вбачається з клопотання слідчого, для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних дій, в тому числі: отримати висновки чотирьох судово-медичних експертиз; встановити та допитати додаткових свідків; виконати вимоги, передбачені ст.ст.290, 291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування та після їх вручення скерувати до суду.

Оскільки наразі досудове розслідування триває, існуючи в даному кримінальному провадженні ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не зменшились та не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, та у разі доведеності вини, йому може бути призначено реальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

За таких обставин, підозрюваний розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини за результатами судового розгляду кримінального провадження у разі звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ризик передбачений ч.1 п.1 ст.177 КПК продовжує існувати.

Крім того, на думку колегії суддів, у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, передбачені п.п.2 та 4 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ОСОБА_8 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього та про обставини, що є предметом доказування, а тому перебуваючи на свободі він матиме можливість знищити або приховати речі та документи, які мають значення для правильного становлення всіх фактичних обставин справи, а також може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, шляхом затягування досудового розслідування, розголошення його відомостей, тощо.

Також, апеляційний суд погоджується з продовженням існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний матиме можливість здійснювати вплив на свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показань, що буде перешкоджати встановленню істини та у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками в кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.95, ст.224 КПК.

Наразі досудове розслідування триває, а показання свідків у даному кримінальному провадженні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

За наявності існування обґрунтованої підозри та вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді щодо необхідності продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного та сама підозра у вчиненні тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно продовжують існувати ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Приймаючи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, виходячи із конкретних обставини інкримінованого підозрюваному протиправного діяння, яке призвело до загибелі людини, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України не визначив ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у виді застави.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про неспроможність доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м.Одеси від 31.10.2025 року, якою в кримінальному провадженні №0003459 від 01.09.2025 року підозрюваному ОСОБА_8 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4