Справа № 711/3022/22
Номер провадження 1-кп/711/139/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000853 від 14.05.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого електрозварювальником в ТОВ «Технокраїна», не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 14.05.2022 року, близько 09 години 00 хвилин, керуючи автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині вулиці Козацька, зі сторони вулиці Героїв Дніпра в напрямку вулиці Припортова, на пішохідному переході, поблизу будинку №5 по вулиці Козацька, в порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), продовжив рух керованого ним транспортного засобу та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вулиці Козацька в межах пішохідного переходу, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження від яких настала його смерть.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав та пояснив, що 14 травня 2022 року близько 8-30 години ранку він їхав на виклик таксі «Болт». Він вже працював таксистом приблизно два місяці і мав орендовану у їх фірмі машину марки «Рено Логан», білого кольору із логотипом «Болт», д.н.з. НОМЕР_2 . В той день він їхав на виклик і трошки запізнювався, оскільки добирався до місця виклику близько 10 хвилин. На місці виклику біля магазину «Хвиля» на парковці він забрав людей, а саме хлопця із дівчиною, які мали їхати на якесь свято. Працюючи в службі таксі «Болт», в нього на телефоні встановлений додаток, через який він отримує замовлення на перевезення пасажирів. Отримавши таке повідомлення про прийняття замовлення на його телефоні автоматично вмикається маршрут-навігатор. Коли він приїхав на місце замовлення таксі, він через цей додаток відмітив своє прибуття шляхом натискання відповідної позначки «прибув». Потім люди сіли в таксі, і він через додаток натиснув позначку «розпочати маршрут» для доставки їх на місце їх кінцевої зупинки. Після цього він вже нічого на пристрої не нажимав та не дивився на нього.

Після того як він розпочав рух по правій полосі, на відстані приблизно до 30 метрів від себе він побачив людину похилого віку біля пішохідного переходу, яка зупинилася біля нього на тротуарі, приблизно за 0,5 метрів від краю дороги. По діям цієї людини він зрозумів, що вона не мала наміру переходити по пішохідному переходу, тому він продовжив рух свого автомобіля не зупиняючись щоб його пропустити. Але він рухався на автомобілі дуже повільно, приблизно зі швидкістю 20-23 км/год. Як тільки він побачив, що пішохід розпочав свій рух по пішохідному переходу, він одразу почав гальмувати. Пішохід здійснив два кроки по переходу, а потім відбулось зіткнення з його автомобілем, пішохід впав на капот машини, з якого він потім впав на асфальт та вдарився головою об нього. Приблизно з відстані 10-13 метрів він побачив, що пішохід вийшов на пішохідний перехід, здійснивши один стрибок та один крок по переходу. В той день починаючи із п`ятої години ранку був рясний дощ, який закінчився близько восьмої години ранку. І на пішохідному переході, за 40 см до проїзної частини, була яма із багнюкою приблизними розмірами 1,5 х 1 метр. А про проїзній частині вздовж бордюру текла вода після дощу. Пішохід зробив стрибок через те, що він перестрибував цю калюжу. Коли він вперше побачив літню людину, яка підійшла до пішохідного переходу, його автомобіль був від цього переходу на відстані близько 20-25 метрів. Гальмувати він почав на відстані 10 метрів від пішоходу, який вже був на пішохідному переході. Зіткнення відбулось правою передньою частиною його автомобіля, ближче до його центральної частини.

В той день він почував себе добре, ніякі психотропні речовини чи алкоголь, які б могли впливали на швидкість його реакції, він не вживав. За 20 днів до моменту ДТП він вживав пігулку, яка містила амфетамін, та яку йому дали незнайомі хлопці на заправці, як заспокійливе. Він тоді не зрозумів, що йому дали і яка була реакція його організму на цю пігулку. Огляд місця події проводився приблизно об 11-30 години цього ж дня. На той момент вже був асфальт місцями сухий та світило сонце, проте на переході ще залишалася вода із багнюкою. ДТП відбулось о 09-09 ранку. Патрульна поліція на місце ДТП приїхала через п`ять хвилин, а слідчий приїхав об 11-30 годині. На момент ДТП асфальтне покриття проїзної частини було повністю мокре і місцями по ній текли струмки води вздовж узбіччя. Про характеристики дорожнього покриття на момент ДТП він казав слідчому. Він також знімав місце події після ДТП та долучив ці фотографії до матеріалів справи. На даних фотокартках видно, що на тротуарі та під машиною було мокро. Асфальту не було на тротуарі до підходу до пішохідного переходу. На його автомобілі після ДТП не було пошкоджень. Ті вм`ятини, що були зафіксовані, вони виникли ще до ДТП. Він брав автомобіль в оренду вже з цими пошкодженнями. На сьогоднішній день, окрім виплачених на лікування сум, він добровільно не відшкодовував потерпілій завдану їй шкоду, оскільки вона не контактна людина. Засобами поштового зв`язку він не пересилав їй кошти. Цивільний позов він не визнає в повному обсязі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 14.05.2022 року її батько близько 7.30 год. вийшов з дому (вул. Козацька, 5, м. Черкаси) і поїхав у своїх справах. Близько 8-30 години до них додому прийшов працівник поліції та повідомив, що її батька збила машина біля магазину «Хвиля» та його на кареті швидкої медичної допомоги повезли до третьої міської лікарні. Після чого вона зі своєю матір`ю викликала таксі та поїхала до лікарні. В той день у першій половині дня пройшов невеликий дощ, її батько був без парасолі. Тому коли вона з матір`ю їхала до батька у лікарню асфальт вже був майже сухий, великих калюж не було. Коли вона побачила батька, то в нього було багато гематом, садна, а потім лікар сказав що в батька також перелом черепу і його готували до операції, яка тривала 2 години задля видалення гематом в черепі. Коли вона очікувала завершення операції, до неї підійшла жінка, яка повідомила, що вона є матір`ю ОСОБА_10 та сказала, що лікування потерпілого вона оплатить. Загалом її батькові зробили дві операції, вона надавала чеки і мати ОСОБА_10 перераховувала кошти через ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте стан її батька погіршився і ІНФОРМАЦІЯ_4 він помер не приходячи до тями весь цей час. Вона намагалася зустрітися з ОСОБА_10 і поспілкуватися з приводу того що трапилось, але їх зустріч відбулась лише один раз. А після смерті батька ОСОБА_10 більше не мав бажання з нею спілкуватися, бо кожен раз він був чимось зайнятий. Цивільний позов вона просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що її батько був єдиним чоловіком у їхній сім`ї, який займався усіма фінансовими питаннями родини. Через ці події її мати перенесла інфаркт і їй зробили операцію, через що їй встановлено 2 групу інвалідності. Для неї неочікувана втрата батька була сильним шоком. За життя батька вони були дуже близькі один до одного, батько для неї був прикладом і дуже важливою людиною у її житті. Просить відшкодувати 1000000грн. При визначені розміру заподіяної їй шкоди вона посилалася на силу її хвилювання та біль, які вона зазнала через втрату батька, яка також дуже сильно вплинула на матеріальне забезпечення їхньої родини, оскільки він був головним утриманцем їхньої сім`ї. Через втрату батька їх життєвий уклад дуже сильно змінився, від них навіть дистанціювались деякі з друзів батька, оскільки їм також важко через його втрату.

На запитання прокурора потерпіла пояснила, що з огляду на поважний вік її батька, він в той день вже не міг дуже активно перестрибувати калюжі та робити будь-які різки рухи. За життя він був дуже уважною та зосередженою людиною. Переходячи проїзну частину, її батько завжди пильно слідкував за дорожньою обстановкою, відмінно знав ПДР. Також зазначила, що там не було настільки великою калюжі, яку треба було перескакувати.

На запитання захисника потерпіла пояснила, що на свій вік її батько був здоровою людиною і ніколи не скаржився на стан здоров`я. Її мати дуже пильно слідкувала за його здоров`ям. Був бадьорою людиною, любив рибалку у будь-яку пору року. Хвороб суглобів у нього не було. Вважає, що визначена нею сума відшкодування в розмірі 1000000грн. не є завищеною, оскільки обвинувачений керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння і його дії призвели до смерті її батька. Крім того вважає, що ОСОБА_11 так і не усвідомив своєї вини у вчиненому і має відповідати за злочин в повному обсязі. Вважає, що в свої 25 років він вже має усвідомлювати значення своїх вчинків і нести за них відповідальність, а не намагатись її уникнути.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що 14.05.2022 року він замовив таксі. По прибуттю машини, яка зупинилась біля магазину, що навпроти спортивного клубу СпортЛайф, він сів на заднє праве сидіння, а його дружина заднє ліве пасажирське сидіння автомобіля. Коли він сів в автомобіль, він в своєму телефоні перевіряв статус замовлення таксі в додатку «Болт», пройшло декілька секунд і він відчув удар, підняв голову та побачив, що по центру перед машиною щось впало. Коли він з водієм автомобіля вийшли з машини, то побачив, що на дорозі лежав чоловік. Потім він подзвонив на лінію 103 та викликав швидку допомогу, а як йому здається водій дзвонив на лінію 102 та викликав поліцію. Пояснив, що він точно не пам`ятає о котрій годині відбулась дана подія, можливо близько 9-ї чи 10-ї години ранку. За його відчуттями, до моменту зіткнення автомобіль рухався зі швидкістю 30 км/год. З огляду на те, що дані події відбулись вже давно, він точно не пам`ятає де саме відбулось зіткнення, перед чи після пішохідного переходу. Він не може сказати чи здійснював водій в той момент підтвердження посадки пасажирів в таксі. В той день була хмарна погода і дощу не було, вони були без парасолі. Він детально не пам`ятає чи були калюжі біля потерпілого чи десь на дорозі. Момент удару потерпілого він не бачив, явних пошкоджень на автомобілі від удару потерпілого він також не бачив. Він тільки відчув момент зіткнення та побачив силует людини. Сторонніх людей на місці події він не запам`ятав, оскільки їх раніше не бачив. Рух автомобіля починався повільно, плавно. Швидкість автомобіля була близько 30 км/год. Він точно не пам`ятає на яку відстань відкинуло чоловіка від машини, можливо на відстань близько 2-х метрів. Гальмування автомобіля він відчув як різке.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що в той день вони мали їхати на хрестини. Близько о 09-30 годині ранку викликали таксі. Це була субота травня 2022 року. Була прохолодна погода. Таксі викликав її чоловік ОСОБА_12 . Це було таксі «Болт», чоловік його викликав через мобільний додаток «Болт». Марки машини вона не пам`ятає. Машина приїхала із запізненням. Вона зупинилась біля магазинчику, що навпроти СК «СпортЛайф». Вони з чоловіком сіли на заднє пасажирське сидіння. Вона сиділа з лівого боку позаду водія, а чоловік сів з правого боку. Рухатися автомобіль почав повільно, їхав зі швидкістю до 30 км/год. Перед зіткненням водій різко загальмував. З моменту початку руху таксі до моменту зіткнення пройшло дуже мало часу, близько 3-5 секунд. Коли машина рушила, вона не звертала увагу на оточуючі обставини, оскільки в той момент поправляла свою довгу сукню. Тому момент зіткнення із потерпілим вона не бачила, відчула тільки удар, але не зрозуміла що саме відбулось. Першим з машини вийшов її чоловік, а близько через 2-5 секунд вийшла з машини і вона. Коли вийшла побачила, що потерпілий лежить на асфальті, але через те що вона боїться крові вона намагалась не дивитись в бік потерпілого. Вона не пам`ятає в якому саме місці відбулось зіткнення автомобіля з потерпілим, чи на пішохідному переході чи поза ним.

На запитання захисника ОСОБА_6 свідок ОСОБА_13 пояснила, що коли вони вийшли на вулицю дощу не було. Можливо дощ був вночі. Дорога була суха, можливо була вологість біля узбіччя, але чи були калюжі вона не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що точну дату він не пам`ятає, але ці події відбулись навесні два роки тому, а саме в 2022 році. Він вийшов з дому по вул. Козацька, 5 в м. Черкаси та сів на парапеті біля магазину «Хвиля» та побачив як білий автомобіль на пішохідному переході збив людину похилого віку, яка повільно рухалася цим пішохідним переходом в напрямку зі сторони його будинку в бік р. Дніпро. Зіткнення відбулось на відстані близько 1,5-2 метрів від бордюру. Він не бачив чи виходив хтось з автомобілю чи ні. Він більше нічого не бачив. Він не пам`ятає яка була погода в той день. Літня людина виходячи на пішохідний перехід не перестрибувала калюжі. Коли відбулися ці події, він сидів на парапеті неподалік від дитячого майданчика, а тому бачив як дідусь вийшов на пішохідний перехід та його збила машина, яка рухалася зі сторони магазину «Хвиля». Від цього магазину до пішохідного переходу близько 50 метрів. Машина не швидко рухалася. Він не може сказати на якій відстані був автомобіль до пішохода, коли він його побачив. Пішохід пройшов по пішохідному переходу близько 1,5-2 метри до моменту його збиття автомобілем. Пішохідний перехід знаходиться від парапету на якому він сидів на відстані близько 15-20 метрів. Слідчий експеримент проводився слідчим за його участі та участі статиста і ще було двоє осіб, яких він не знає. Вони робили вимірювання відстані рулетками, слідчий робив фотографування. Пам`ятає що вимірювали відстань від бордюру до місця, на якому лежав пішохід. Коли проводили слідчий експеримент, він був поряд із слідчим на дорозі і розказував про те що бачив. Статист з його слів відтворював рух пішоходу по пішохідному переходу. Понятих було троє: статист та ще двоє людей. Після збиття пішохода він не підходив до місця події, він допалив цигарку та пішов у своїх справах. Йому подзвонив слідчий та запитав чи був він свідком цих подій. Він знав, що потерпілий проживав у сусідньому під`їзді його будинку, з ним він іноді вітався, але дружніх відносин між ними не було. Рідних потерпілого він не знав, також він не знав в якій квартирі проживав потерпілий. До місця ДТП він не підходив, оскільки дуже вразливий. Про те що потерпілий загинув, він дізнався від слідчого. Слідчий сам йому зателефонував та встановив, що він був свідком подій, але він не пам`ятає через який час це відбулось від моменту ДТП. На слідчому експерименті відтворення статистом темпу руху потерпілого було з його слів. В нього відсутні підстави оговорювати обвинуваченого, він його не знає і бачить тільки другий раз у суді. ДТП відбулось дуже рано вранці, то була субота близько 8-30 години, людей на вулиці було мало.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він був очевидцем ДТП навесні 2022 року. Він бачив, що їхала машина по крайній правій полосі. Машина їхала з невеликою швидкістю, на пішохідному переході стояв дідусь. Коли той шагнув на перехід, його зачепила машина. Він впав на капот і потім із нього впав на землю. Він (свідок) перейшов дорогу по цьому ж пішохідному переходу, підійшов до місця події. Побачив, що дідусь підвівся із землі. Водій вийшов із машини та підійшов до потерпілого. Коли він підійшов до водія, то залишив йому свій номер телефону та сказав, якщо потрібен буде свідок, то той може йому зателефонувати. Потім через деякий час під`їхала поліцейська машина, коли він уходив з міста події, швидкої на місці ще не було. Свої контакти поліції він не надавав.

На запитання сторони захисту свідок відповів, що в той день йшов дощ. Було мокро, похмуро, пісок був вологий. Він підійшов до тротуару для переходу проїзної частини, в цей час з іншої сторони дороги підійшов до переходу дідусь. Пішохід ступнув на пішохідний перехід, машина почала гальмувати, але збила людину. Потерпілий з тротуару ступнув ногою на перехід. В цей час автомобіль був від нього за 10-15 метрів. Це відбулось дуже миттєво, приблизно 2-3 секунди. Зіткнення відбулося із правою частиною капоту. Потерпілий впав на капот, а потім із нього впав на землю. Він не може сказати, чим вдарився потерпілий. Візуальних пошкоджень потерпілий не мав. Автомобіль їхав не дуже швидко. Його приблизна швидкість була 15-20 км/г. Потерпілий по переходу пройшов може 2 кроки.

Крім того, у зв`язку з наявністю об`єктивних причин неможливості повторного допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , суд задовольнив клопотання захисника та дослідив свідчення надані ними в судових засіданнях, які відбулись під головуванням судді ОСОБА_18 , а саме ОСОБА_16 - 23.03.2023, ОСОБА_17 03.04.2023.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні, яке відбулось 23.03.2023 пояснив, що він був присутній при проведені слідчого експерименту. В той день він разом з дружиною проходив поряд з магазином «Хвиля» і в цей час до них підійшов поліцейський, який був одягнений по формі та попросив бути понятим. Хто конкретно там також перебував вказати не може, був автомобіль, були люди, бігали, щось заміряли, яким чином проводилися заміри він не пам`ятає. У процесуальні дії він не вникав. Свій підпис у протоколі підтвердив. Раніше його понятим ніколи не залучали. Вказані дій проводилися протягом десь пів години.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2023, надав пояснення, що він брав участь у слідчому експерименті за проханням поліцейського. Пам`ятає, що по ліву сторону стояла легкова машина, були присутні два поліцейських і ще двоє людей. Його попросили пройти по пішохідному переході, просили пройтися повільніше, потім швидше, пам`ятає, що стояла синя легкова машина, марки не пам`ятає. Він проходив, поліцейські вимірювали, чим саме робились заміри не пам`ятає. Йому повідомили, що відбулося ДТП, треба, щоб він пройшов по переходу, вони заміряють швидкість. Відбувалось це недалеко від «Спортлайфу», по закінченню експерименту підписав протокол, але зміст його не пам`ятає.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_19 суду пояснив, що ним проводилась судова експертиза №СЕ-19/124-25/9295-ІТ від 18.09.2025. У вказаній експертизі зазначені обставини, які стали підставою для неврахування показів обвинуваченого ОСОБА_5 при проведення експертного дослідження. Як зазначено на арк.7 експертизи, покази обвинуваченого ОСОБА_5 в частині, що в момент наїзду на пішохода, його автомобіль рухався прямолінійно, на відстані 2,1 м відносно правого краю проїзної частини, мають суперечності технічного характеру із розташуванням зафіксованого під час огляду місця події довшого сліду гальмування правих коліс автомобіля, початок якого розташований на відстані 2,3 м, а кінець на відстані 2,1 м від правого краю проїзної частини, тобто слід гальмування зміщується зліва направо, відповідно і передня частина автомобіля «Renault Logan» в процесі руху в загальмованому стані зміщувалася зліва направо. Тому покази обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 30.05.2025, не можуть прийматися до уваги при дослідженні, як технічно неспроможні. Інших суперечностей в показах обвинуваченого ними не було встановлено, оскільки вони їх далі не перевіряли. Якби ж його покази співпадали із даними, які були зафіксовані під час проведення огляду місця події, то вони були б враховані. Покази свідка ОСОБА_15 також не були взяті до уваги під час проведення дослідження, оскільки вони також є технічно неспроможними - при проведенні розрахунків встановлено, що в свідченнях ОСОБА_15 наявні суперечності технічного характеру в частині розташування автомобіля Renault Logan від місця наїзду на відстані 8,7 м в момент виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід і часу руху пішохода, так як враховуючи час руху пішохода (1,68с) автомобіль Renault Logan від місця наїзду повинен був знаходитись на відстані 13,4… 14,4м, а отже вказані свідчення не можуть прийматися до уваги при досліджені, є технічно неспроможними. Покази свідка ОСОБА_14 також перевірялись на технічну спроможність, визнані такими, що відповідають їй, це вбачається із проведених розрахунків за його показами на сторінках 10-11 експертизи.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_20 суду пояснив, що ним проводилась судова експертиза №СЕ-19/124-25/9295-ІТ від 18.09.2025. Під час проведення експертного дослідження було складено масштабно-графічну схему, з урахування дорожнього покриття, слідів гальмування лівих та правих коліс автомобіля, місця наїзду на пішохода і встановлено, що покази обвинуваченого ОСОБА_5 є технічно неспроможними з розташуванням автомобіля в частині, що в момент наїзду на пішохода автомобіль рухався прямолінійно, на відстані 2,1 м відносно правого краю проїзної частини, оскільки під час огляду місця події було зафіксовано сліди гальмування, які вказують на змішення автомобіля в загальмованому стані зліва направо. Дані суперечності не можуть враховуватись під час проведення експертного дослідження, тому при дослідженні свідчення обвинуваченого не враховувались. Тобто, його покази не відповідають в частині розташування транспортного засобу відносно елементів проїзної частини, а вказані суперечності можуть впливати на визначення місця наїзду на потерпілого, що в свою чергу вплине на показник відстані, яку подолав пішохід до моменту зіткнення із автомобілем, а відтак і зміниться час, який витратив пішохід на рух по пішохідному переходу, що в свою чергу не дасть точної можливості визначити швидкість його руху. Отже все це впливає на технічну спроможність показів обвинуваченого. Технічно неспроможні покази можуть призвести до хибного висновку експерта, який потім суд не прийме до уваги. Враховуючи, що було встановлено технічну неспроможність показів обвинуваченого ОСОБА_5 , тому не виявилося можливим відповісти на перше питання поставлене на експертне дослідження, оскільки воно містить дані, які визначено технічно неспроможними. Встановивши, що покази обвинуваченого не відповідають в частині розташування транспортного засобу відносно елементів проїзної частини, цього достатньо для визначення його показів технічно неспроможними в цілому, про що ними було зазначено в експертизі. Покази свідка ОСОБА_15 ними також було визнано технічно неспроможними, оскільки вказаний свідок вказав, що в момент виходу пішохода на пішохідний перехід, автомобіль знаходився на відстані 5,5м до початку дорожньої розмітки. Отже, враховуючи, що автомобіль знаходився на відстані 5,5м до дорожньої розмітки, а місце наїзду відбулось на відстані 3,2 м відносно ближньої межі дорожньої розмітки по напрямку руху автомобіля, то за таких обставин автомобіль мав знаходитись від лінії руху пішохода на відстані 8,7м (5,5+3,2=8,7). Такі свідчення ОСОБА_15 зазначені у вихідних даних, а з урахуванням проведеного обчислення, вони виявляються технічно неспроможними. Це підтверджується розрахунками проведеними на сторінці 9 експертизи, на якій вираховано по даним зазначеним у свідченнях ОСОБА_15 (час руху пішоходу, швидкість автомобіля, гальмівний шлях), що відстань, на якій знаходився автомобіль від місця наїзду мала складати 13,4…14,4 м, хоча вказане також суперечить даним зазначеним цим свідком, що автомобіль від місця наїзду знаходився на відстані 8,7м. З огляду на вказане, покази свідка ОСОБА_15 визначено як технічно неспроможними. Покази свідка ОСОБА_14 визначені ними як технічно спроможними в частині місця розташування транспортного засобу, в частині місця наїзду на пішохода.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх належності та достовірності в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14.05.2022 року зі схемою до вказаного протоколу та таблиці зображень до вказаного протоколу по факту ДТП, слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_21 , в присутності понятих та водія ОСОБА_5 , провів огляд місця події, яким є місце ДТП, яке знаходиться на пішохідному переході поблизу будинку 5 по вул. Козацькій в м. Черкаси, при зазначених погодних умовах - похмуро, без опадів, +17 градусів, напрямок проведення огляду від вулиці Героїв Дніпра до вул. Припортової, вид події - наїзд на пішохода, адреса ДТП - м. Черкаси, вул. Козацька, 5, елементи дороги - нерегульований пішохідний перехід, проїзна частина - горизонтальна ділянка, пряма в плані, вид та стан покриття - асфальтобетон, сухе, чисте, дорожнє покриття загальною шириною 14,9 м., число смуг дві в двох напрямках, дорожня розмітка - 1.1, 1.3, 1.5, 1.14.1, до проїзної частини примикають - бордюрний камінь, далі за тротуаром розташовано - будівлі міського типу, спосіб регулювання руху - не регулюється, дорожні знаки - 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід», пора доби - світла, загальна видимість при денному освітленні - 400 м, локалізація ушкоджень на транспортних засобах: автомобіль Renault Logan - ушкодження локалізовані в передній частині, а саме пошкоджений капот, наявність характерних для даного ДТП слідів на транспортному засобі - вм`ятина на капоті автомобіля, завантаження транспортного засобу - без вантажу, двоє пасажирів, гальмові системи - в нормі, рульове керування - в нормі, колеса і шини - тиск в нормі, сліди шин автомобіля Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 : L1 = 4,2 м слід гальмування лівого переднього колеса; L2 = 6,9 м слід гальмування правого переднього колеса, вилучені речі - автомобіль Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 (направлено на спеціальний майданчик УНП в Черкаській області за адресою м. Черкаси, вул. Л.Українки, 21), додаток до протоколу - план-схема, застосування науково-технічних засобів - цифровий фотоапарат Sony, спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу - надання протоколу, заяви і зауваження - не надходили). Постановою слідчого від 14.05.2022 автомобіль «Renault Logan» р.н. НОМЕР_1 визнаний речовим доказом та направлений для зберігання на спеціалізований майданчик зберігання транспортних засобів ГУНП в Черкаській області за адресою м. Черкаси вул. Л. Українки, 21. (Т.3 а.с.2-12, 13) ;

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 1057/22-23 від 25.05.2022, швидкість руху автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 на момент початку утворення слідів гальмування, складала приблизно 31….33 км/год.(Т.3 а.с.17-19) ;

Відповідно до висновку експерта №03-01/502 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , яка була проведена 25.05.2022 встановлено, при стаціонарному лікуванні ОСОБА_9 із 10 год. 00 хв. 14.05.2022 по 21 год. 15 хв. 23.05.2022 року, лікарями у ОСОБА_9 діагностовано: Травматичний субарахноїдальний крововилив. Важка відкрита проникна черепно-мозкова травма. Гостра субдуральна гематома над правою гемісферою головного мозку. Забій головного мозку. Пневмоцефалія. Лінійний перелом лівої тім`яної та скроневої кістки та клиновидної кістки ліворуч. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Забій головного мозку важкого ступеня тяжкості. Садно в правій тім`яній ділянці. Садна лівої виличної ділянки та правої щоки. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз СНІ. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 , окрім слідів проведення виявлено сполучену травму голови, тулубу та кінцівок, що включає у себе: травму голови, у вигляді: перелому кісток склепіння та основи черепа із крововиливами у під оболонки та у речовину головного мозку; крововиливів в м`які тканини голови, саден; травму грудної клітки, у вигляді: синця та крововиливів в м`які тканини; синець лівого надпліччя та плеча; синець лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до госпіталізації ОСОБА_9 , на що вказують їх морфологічні властивості, а також описаний в медичній карті клінічний перебіг травматичного процесу. Зважаючи на вид тілесних ушкоджень (садна, синці, крововиливи, переломи), їх характер, різноманітність та масивність, вони утворилися від дії тупих предметів. Виникнення всіх описаних тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, обставини якої зазначені у постанові, не виключається. Виявлена сполучена травма голови, тулубу та кінцівок у ОСОБА_9 , відповідно до змісту п. 2.1.2. п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995, належить до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок сполученої травми голови, тулубу та кінцівок із переломами кісток черепа, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку. Що підтверджується виявленням в ході проведення розтину його трупа описаних тілесних ушкоджень та травматичних змін внутрішніх органів і тканин. Таким чином, між виявленою у ОСОБА_9 сполученою травмою голови та кінцівок і настанням його смерті, існує прямий причинний зв`язок. Згідно із даними наданої медичної документації смерть ОСОБА_9 настала о 21 год. 15 хв., що цілком узгоджується із даними отриманими під час експертизи його трупа. З огляду на важкість стану та перебування ОСОБА_9 в умовах стаціонару, можливість вживання ним алкоголю незадовго до настання смерті, можна виключити (Т.3 а.с. 23-26) ;

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2022 та схеми до нього з фототаблицею зображень, слідчий в ВРЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 за участю свідка ОСОБА_14 , у присутності понятих, провів 15.06.2022 о 19.07 год. поблизу будинку № 5 по вул. Козацькій в м. Черкаси слідчий експеримент, яким встановлено, який був проведений на проїзній частині вул. Козацька, поблизу будинку №5, свідку ОСОБА_14 було запропоновано вказати на місці події обставини ДТП, на що останній погодився добровільно. Для початку проведення слідчої дії свідку ОСОБА_14 було запропоновано виставити статистичний автомобіль марки «Мерседес Бенз», р.н. НОМЕР_3 відносно правого краю проїзної частини таким чином, щоб його розташування відповідало розташуванню автомобіля в момент наїзду на пішохода, що було виконано та проведено заміри, а саме передня вісь автомобіля була на відстані до правого краю проїзної частини 2,3 м, як і задня. В подальшому свідку ОСОБА_14 було запропоновано вказати на проїзній частині де відбулось безпосереднє зіткнення пішохода з транспортним засобом (місце наїзду), на що ОСОБА_14 вийшовши на проїзну частину вказав конкретне місце в межах розмітки пішохідного переходу, яке знаходилось на відстані 2,6 м від краю проїзної частини зі сторони жилих будинків та магазину. В ході подальшого проведення слідчої дії було запрошено статиста, який за антропологічними властивостями відповідає властивостям пішохода, а саме гр. ОСОБА_17 , який тричі долав відстань, відповідно відстані, яку встиг подолати пішохід, а саме 2,6 м, в результаті чого були зафіксовані наступні відомості: t1 - 2,2 с, t2 - 2,3 с, t3 2,4 с, що свідчить про те, що середній час за який пішохід долає відстань від краю проїзної частини становить 2,3 с. Також було відмічено крейдою місце початку утворення довшого сліду гальмування та встановлено відстань між ним та місцем наїзду, яка становить 4,5 м. (Т.3 а.с. 27-30,31,32--33) ;

Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/124-22/5197-ІТ від 21.06.2022 з довідкою про витрати на її проведення, встановлено, що до моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 , знаходились в працездатному стані. До моменту ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані, тому відповідь на питання № 2 постанови, з технічної точки зору втрачає сенс(Т.3 а.с. 34-40,41) ;

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/124-22/6405-ІТ від 28.06.2022 з довідкою про витрати на її проведення, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи водій автомобіля Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 під час руху та для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.18.1. Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля Renault Logan р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , виконуючи вимоги п.18.1. Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування гальмування в умовах місця ДТП. За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1. Правил дорожнього руху України. За обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходиться не надання переваги в русі водієм ОСОБА_5 пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу (Т.3 а.с. 44-47, 48) .

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, при аналізі інших зібраних доказів, суд вважає, що заявлені прокурором в якості доказів витяг є ЄРДР, постанови слідчого про перекваліфікацію та видачу транспортного засобу, супровідний лист Черкаського відділення КНДІСЕ не є джерелом доказів, частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР та супровідний лист не є процесуальними джерелами доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

За клопотанням сторони захисту, був проведений слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_15 , призначена та проведена комісійна судова інженерно-транспортна експертиза.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.05.2025 та схеми до нього з флешнакопичувачем з відеозаписом його проведення, який був переглянутий в судовому засіданні, слідчий в ВРЗСТ СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_22 за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_15 , у присутності понятих, провів 30.05.2025 о 15.43 год. поблизу будинку № 5 по вул. Козацькій в м. Черкаси слідчий експеримент, яким встановлено, ДТП, яка мала місце 14.05.2025 в м. Черкаси, вул. Козацька, поблизу будинку № 5 за участі пішохода ОСОБА_23 , автомобіля «RENAULT LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 . Для проведення даного слідчого експерименту здійснено виїзд безпосередньо на місце події за вказаною адресою. Свідку ОСОБА_15 запропоновано встановити статистичний автомобіль в те положення, в якому перебував автомобіль «RENAULT LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 14.05.2022 в той момент, коли останній здійснив зупинку поблизу магазину «Хвиля» (на той момент) для того, щоб підібрати пасажирів та з якого він в подальшому розпочав рух в напрямку вул. Припортова, на що свідок ОСОБА_15 погодився та розташував статистичний автомобіль таким чином, що його обидві вісі були розташовані (праві вісі) таким чином на відстані 0,7 м від правого краю проїзної частини відносно його напряму руху та на відстані 33,5 м до початку пішохідного переходу (розмітки 1.14.1 ПДР України). В подальшому свідок ОСОБА_15 пояснив, що через деякий час водій дещо змінив напрямок руху таким чином, що його праві вісі знаходились на відстані 2,14 м від правого краю проїзної частини та продовжив рух в такому положенні прямолінійно до моменту наїзду, вказана зміна положення ТЗ на проїзній частині відбулась на відстані 19,7 м від пішохідного переходу. На пропозицію вказати місце наїзду свідок ОСОБА_15 погодився та розташував статиста в межах розмітки пішохідного переходу таким чином, що відстань від правого краю проїзної частини становила 2,2 м та 3,2 м від початку розмітки пішохідного переходу напрямку руху автомобіля «RENAULT LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 .. У ході встановлення місця наїзду свідок ОСОБА_15 повідомив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_5 перебував дещо далі від правого краю проїзної частини, а саме його вісі знаходились (праві вісі) на відстані 2,3 м від правого краю. Зі слів свідка ОСОБА_15 він був очевидцем даної ДТП в той час, як перебував на іншому боці проїзної частини та мав намір перетинати її від р. Дніпро до буд. № 5 по вул. Козацькій. На запитання як виглядав постраждалий ОСОБА_9 чіткої відповіді надати не зміг, повідомив лише, що останній був чоловіком похилого віку та мав зріст близько 160-170 см (аналогічний зросту самого свідка). На запитання чи гальмував автомобіль перед моментом наїзду свідок ОСОБА_15 повідомив, що ні, не гальмував. Свідок ОСОБА_15 також повідомив, що коли він підійшов до потерпілого, останній був в свідомості та видимих тілесних ушкоджень він не мав. З метою встановлення темпу руху пішохода ОСОБА_9 зі слів свідка ОСОБА_15 було відміряно 2,2 м, які статист долав 3 рази зі швидкістю, яку вказував свідок ОСОБА_15 . Заміри показали: t1 - 1,76 с, t2 - 1,4 с, t3 1,85 с, tс 1,68 с. При цьому свідок ОСОБА_15 пояснив, що перший крок на проїзну частину пішохід ОСОБА_9 зробив ширшим за послідуючі, у зв`язку з тим, що під правим краєм проїзної частини була калюжа. Зі слів свідка ОСОБА_15 в момент виходу пішохода на проїзну частину, автомобіль «RENAULT LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 перебував на відстані 5,5 м до початку розмітки пішохідного переходу. При подальшому проведенні слідчої дії аналогічні питання поставлені обвинуваченому ОСОБА_5 , а саме на запитання як був розташований ним автомобіль «RENAULT LOGAN», д.н.з. НОМЕР_1 під час посадки пасажирів ОСОБА_5 розташував статистичний автомобіль таким чином, що його обидва праві колеса знаходились поза межами проїзної частини на відстані 1,1 м праворуч. Після посадки пасажирів ОСОБА_5 розпочав рух в напрямку вул. Припортової в правій смузі руху, при чому його обидва правих колеса були на відстані 2,1 м від правого краю проїзної частини. В такому положенні автомобіль перебував вже в той час, коли до початку розмітки пішохідного переходу залишалось 25,3 м. На запитання щодо того, де розташоване місце наїзду на пішохода ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_5 вказав місце, яке розташоване в межах розмітки пішохідного переходу, а саме на відстані 2,3 м від правого краю проїзної частини та на відстані 3,9 від початку розмітки пішохідного переходу відносно його напрямку руху, також ОСОБА_5 розташував статистичний автомобіль в таке положення, в якому перебував керований ним автомобіль в момент наїзду відносно правового краю, а саме: обидві праві вісі знаходяться на відстані 2,1 м. Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що ширина калюжі, яку перестрибнув пішохід становила 1,1 м. Відповідно показів обвинуваченого ОСОБА_5 , які були встановлені із залученням статиста пішохід ОСОБА_9 подолав від моменту виходу на проїзну частину до моменту наїзду 2,3 м. Дану відстань з першим широким кроком статист долав три рази, заміри показали: t1- 1,25 с, t2- 1,53 с, t3- 1,28 с, tс - 1,35 с. Під час слідчого експерименту було виготовлено дві план-схеми, відеозапис проведення слідчої дії. (Т.4 а.с. 198-201,202,203,204)

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/9295-ІТ від 18.09.2025, за результатами комісійної судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», надані наступні висновки:

1.Вирішити питання не представляється можливим по причині технічної не спроможності показів обвинуваченого ОСОБА_5 . Обґрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с. 6-7.

2.Вирішити питання не представляється можливим по причині технічної не спроможності показів свідка ОСОБА_15 . Обгрунтування підходу до вирішення питання наведено в дослідницькій частині висновку на с. 7-10.

3.Зупинний шлях автомобіля Renault-Logan (номерний знак НОМЕР_1 ) в умовах місця ДТП при застосуванні водієм екстреного гальмування на вологому асфальтобетонному покритті складає близько 15,1...18,4 м.

4.Обставини, що наїзд на пішохода ОСОБА_9 відбувся в процесі гальмування автомобіля, вказують, що водій ОСОБА_5 зреагував на небезпеку для руху та застосував екстрене гальмування.

Водій автомобіля Renault-Logan (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 , за вказаних свідком ОСОБА_14 обставин, виконуючи вимоги п. 18.1.Правил дорожнього руху, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця дорожньо-транспортної пригоди.

5.У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, в діях водія автомобіля Renault-Logan (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_5 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності технічним вимогам п. 18.1. Правил дорожнього руху.

6.Необхідні дії пішоходів, однозначно і в загальнозрозумілій формі викладені у розділі 4 Правил дорожнього руху «Обов?язки і права пішоходів» та не потребують технічного тлумачення, тому для відповіді на питання, що стосуються дій пішохода ОСОБА_9 спеціальних (технічних) пізнань в галузі автотехнічних досліджень не потрібно, та суд самостійно в змозі їх оцінити у відповідності до вимог р. 4 Правил дорожнього руху «Обов?язки і права пішоходів».

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просив визнати недопустимими доказами по справі - протокол проведення слідчого експерименту від 15.06.2022 року зі свідком ОСОБА_14 , який на його думку проведений з грубим порушенням вимог ст. 107 та ст. 240 КПК України, а також висновки авто-технічної експертизи №СЕ-19/124-22/5197-ІТ від 28.06.2022, для проведення якої були використані вихідні дані вказаного слідчого експерименту.

Так, на доводи захисника про те, що відсутнє відео слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 та на фототаблицях до протоколу його проведення наявний лише вказаний свідок, суд зазначає наступне. В протоколі від 15.06.2022 зазначено, що слідчим застосовується цифрова фотокамера смартфону «Iphone X» та за результатами слідчої дії виготовлено план-схему та саме графічні зображення, без відео. Відображення на фото свідка ОСОБА_14 є зрозумілим та логічним, оскільки саме за його участі проводився слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей ДТП, яка мала місце 14.05.2022 близько 09 год. 00 хв. по вул. Козацька в м. Черкаси поблизу будинку №5, та вказане не свідчить про те, що не залучалися поняті чи статист, які відсутні саме на фото, оскільки роль понятих полягала у спостережені, а статиста у допомозі визначення часових показників подолання потерпілим відстані до моменту наїзду, що підтвердили своїми показаннями свідок ОСОБА_16 , який був понятим, та свідок ОСОБА_17 , який виконував функції статиста, наданими у судовому засіданні. Проведення слідчого експерименту здійснювалося за участю свідка ОСОБА_14 , двох понятих та статиста з наближеними антропометричними даними потерпілого, а саме зросту, статури особи, фізичних можливостей. Всі учасники засвідчили проведення цієї слідчої дії своїми підписами у відповідному протоколі.

Оцінюючи ці доводи сторони захисту, суд, дослідивши протокол слідчого експерименту від 15.06.2022 року зі свідком ОСОБА_14 , вважає, що він відповідає вимогам ст.104 КПК України, а обов`язкової вимоги щодо фіксації проведення слідчого експерименту за допомогою технічних засобів норми ст.107 КПК України не містять. Судом не встановлено, що кимось з учасників вказаної слідчої дії заявлялося клопотання про застосування технічних засобів фіксування. Відсутність зазначення приладу секундоміра також не вказує на підстави сумніватися щодо точності та коректності його показів.

Наявність окремих розбіжностей у показах свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 щодо цифрових, кількісних, технічних та інших характеристик чи показників, а також обставин проведення слідчого експерименту, судом оцінюється критично з огляду на те, що вказані особи не мають юридичної освіти, раніше до проведення слідчих чи процесуальних дій не залучалися, певні подробиці вони могли забути у зв`язку із відсутністю прямої причетності до самої події ДТП, однак в цілому та в сукупності, вони підтвердили події та обставини, що відбувалися та зафіксовані у протоколі слідчого експерименту.

Відносно посилання захисника на некоректні відстані розташування автомобіля від бордюру під час проведення слідчого експерименту, суд зазначає, що вказані сумніви є безпідставними, оскільки дані протоколу та план-схеми, складених за наслідками проведення слідчого експерименту, в точності відповідають даним протоколу та план-схемі, складених за наслідками огляду місця події.

В протоколі та план-схемі, складених за наслідками проведення слідчого експерименту, розташування автомобіля від бордюру вказано 2,3 м, що відповідає відстані початку слідів гальмування, виявлених та зафіксованих у план-схемі під час огляду місця події 14.05.2022. Сліди гальмування починаються на відстані 2,3 м від бордюру, і закінчуються: заднє колесо - 2,2 м в кінці пішохідного переходу, переднє колесо 2,1 м за межами пішохідного переходу, довжина якого становила 6,9 м, при тому, що сам наїзд на потерпілого відбувся на самому пішохідному переході, ширина, якого 3,85 м.

Щодо відстані, яку подолав пішохід 2,6 м, зазначену у протоколі та план-схемі, складених за наслідками проведення слідчого експерименту, то суд наголошує, що вказану відстань зазначив свідок ОСОБА_14 , яка узгоджується із письмовими матеріалами та показами як свідка ОСОБА_12 , який вказував, що зіткнення прийшлося в центральну частину капоту автомобіля, так і свідка ОСОБА_15 та самого обвинуваченого ОСОБА_5 , які вказували, що контакт з потерпілим відбувся правою частиною капота автомобіля, а враховуючи ширину автомобіля, суд вважає вказану відстань об`єктивною.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для визнання як протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2022 року зі свідком ОСОБА_14 , так і висновку експерта №СЕ-19/124-22/5197-ІТ від 28.06.2022, для проведення якого були використані вихідні дані вказаного слідчого експерименту, недопустимими доказами - відсутні.

Відносно позиції сторони захисту, що під час ДТП дорожнє покриття було мокрим, а в протоколі огляду місця події від 14.05.2022 зазначено сухим, що на їх думку істотно впливає на гальмівний шлях, то вказана в судовому засіданні обставина не знайшла свого підтвердження, оскільки протокол огляду місця події складався за участі обвинуваченого ОСОБА_5 і будь-яких зауважень, заяв чи заперечень з цього приводу він не заявляв.

Суд критично оцінює свідчення обвинуваченого ОСОБА_5 щодо місця наїзду на пішохода ОСОБА_9 та його твердження, що потерпілий ОСОБА_9 , стрибаючи через калюжу, несподівано опинився на пішохідному переході, посилаючись при цьому на покази свідка ОСОБА_15 в тому числі і на слідчому експерименті 30.05.2025, як на підставу відсутності своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, тому що вони не узгоджуються із показами свідка ОСОБА_14 , який вказував, що пішохід рухався повільно, у середньому темпі та стрибків чи різких рухів не робив. Свідок ОСОБА_15 також в судовому засіданні 11.09.2024 пояснив, що потерпілий ступнув з тротуару на пішохідний перехід, де його і зачепила машина, не повідомляючи про стрибок. При цьому суд враховує вік потерпілого - 83 роки, тому наявність раптового стрибку, про який вказує в своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_5 , на відстань більше двох метрів, з одним додатковим кроком, а потерпілий до моменту зіткнення з автомобілем подолав щонайменше 2,1 м, оскільки, згідно план-схеми до протоколу огляду місця події від 14.05.2022, саме така відстань переднього колеса автомобіля від бордюру при остаточній зупинці, на думку суду є малоймовірним. Суд розцінює його свідчення, як спосіб захисту, оскільки вони суперечать і спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими документами - визнані технічно неспроможними, як і покази свідка ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-25/9295-ІТ від 18.09.2025, який наданий компетентними спеціалістами, та встановлює наявність технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця ДТП та, з технічної точки зору, невідповідності технічним вимогам п.18.1 ПДР України в діях водія ОСОБА_5 , що відповідає висновку експерта № СЕ-19/124-22/6405 ІТ від 28.06.2022, згідно якого в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п.18.1. ПДР України, за обставин зазначених у постанові слідчого про призначення експертизи, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходиться не надання переваги в русі водієм ОСОБА_5 пішоходу ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, також показаннями свідка ОСОБА_14 , які є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження дослідженими в судовому засіданні, протоколами слідчих дій, що здійснені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами.

Відповідно до Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме п.п.18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушень розділу 4 Правил дорожнього руху «Обов?язки і права пішоходів» в діях ОСОБА_9 судом не встановлено.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-22/6405-ІТ від 28.06.2022, деталі ходової частини, рульового керування та гальмівної системи автомобіля «Renault Logan», р.н. НОМЕР_1 до моменту ДТП знаходились в працездатному стані.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст.17 КПК України). Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, щодо вчинення кримінального правопорушення, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду належних, необхідних та допустимих доказів на підтвердження своєї версії розвитку подій, а також на підтвердження своїх заперечень щодо пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює, не одружений, раніше не судимий, особою з інвалідністю не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання задовільно, вину не визнав.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно приписів ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів не висувалася.

Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченого. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, судом не зазначається, оскільки така обтяжуюча обставина, є поза межами висунутого обвинувачення.

Згідно досудової доповіді органу пробації від 05.08.2022 соціально-психологічна характеристика обвинуваченого є позитивною, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, низький. Враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, емоційну врівноваженість, побутову та сімейну визначеність, наявність конструктивних життєвих планів, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним та достатнім покладання на ОСОБА_5 обов`язок відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, а також невідворотні наслідки у виді смерті людини. Так, ОСОБА_5 своїми необережними діями, які виразились в порушенні Правил дорожнього руху завдав потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до невідворотного наслідку - смерті. Тому, при вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного вказаного додаткового покарання.

У кримінальному процесі діє принцип заборони повороту до гіршого (reformatio in pejus). Нормативно він закріплений, зокрема, у статтях 416, 421, 437, 439 КПК. На практиці він означає те, що ніяке наступне судове рішення не може погіршувати становище засудженого у порівнянні з попереднім рішенням, якщо воно не було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 137/2191/15-к (провадження № 51-5842 км 18) про те, що посилення покарання за результатами нового розгляду справи допускається виключно при існуванні двох умов: оскарження попереднього вироку в апеляційному порядку прокурором, потерпілим або його представником через обрання занадто м`якого заходу примусу та прийняття апеляційним судом рішення про скасування вироку саме за вказаними доводами. Якщо ж вирок було скасовано в апеляційному порядку на інших підставах, власне факт оскарження його через м`якість покарання учасниками процесу зі сторони обвинувачення не усуває процесуальних обмежень, установлених ч. 2 ст. 416 КПК.

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року (провадження № 51-7543кмо18, справа № 728/2724/16-к) зроблено висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора чи потерпілого, щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Як із назви, так і зі змісту ст. 421 КПК вбачається, що погіршення становища обвинуваченого можливе виключно за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК таке погіршення може мати місце тільки, якщо вирок було скасовано з цих підстав (або також із цих підстав).

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13.09.2023 вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2023 у відношенні засудженого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України переглядався за апеляційною скаргою потерпілої та її представника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, а також за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на призначення суворого покарання, скасований через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Підстав для застосування ст.ст. 69,69-1,75 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь моральної шкоди, як компенсацію за моральні страждання у сумі 1 000 000 гривень, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, в тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При вирішенні цивільного позову суд враховує, що потерпілою ОСОБА_7 заявлено позовні вимоги лише до обвинуваченого ОСОБА_5 , при тому, що його цивільно-правова відповідальність як водія транспортного засобу «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована.

Судом встановлено, що відповідно до полісу №207195984, транспортний засіб «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований НАСК «Оранта».

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Вказана позиція узгоджується з висновками ККС ВС, що викладений у постанові від 20.10.2022 у справі №349/381/19.

Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з вимогами ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

- шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

- шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

- шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

- моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

- шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції № 1961-IV від 01.07.2004, що діяла на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди), страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої помер ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком потерпілої ОСОБА_7 , в судовому засіданні доведена, за таких обставин, суд вирішує, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 необхідно стягнути завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду.

Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, що виразилась в моральних стражданнях, переживаннях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, пов`язаних зі смертю батька, який загинув внаслідок ДТП. З урахуванням зазначеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи додатково до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, суд доходить висновку про те, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути на користь потерпілої складає 600 000 гривень, з яких з ОСОБА_5 підлягає стягненню 522 000 гривень, тобто за виключенням регламентованої страхової виплати страховика транспортного засобу, яким керував останній (12 м.з.п. (6500 х 12), що становить 78 000 гривень).

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2022 року накладений арешт на автомобіль марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», м. Київ, просп. Оболонський, 35А, оф. 300.

Із змісту ухвали встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, тому є всі підстави для скасування арешту на майно.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 16 737 грн. 60 коп.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН в матеріалах справи відсутній, мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 522 000 (п`ятсот двадцять дві тисячі) грн.

Стягнути із ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта: за проведення судової експертизи технічного стану № СЕ-19/124-22/5856-ІТ від 23.06.2022 в розмірі 1 510 грн. 24 коп., за проведення судової експертизи технічного стану № СЕ-19/124-22/5855-ІТ від 22.06.2022 в розмірі 1 510 грн. 24 коп., за проведення судової транспортоно-трасологічної експертизи № СЕ-19/124-22/5861-ІТ від 28.06.2022 в розмірі 3 020 грн. 48 коп., за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/124-25/9295-ІТ від 18.09.2025 в розмірі 10696 грн. 80 коп., що всього становить 16 737 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 60 (шістдесят) коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.05.2022 року, на автомобіль марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», м. Київ, просп. Оболонський, 35А, оф. 300.

Речові докази по справі:

-автомобіль «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_24 , який є представником ТОВ «Індастрі Інкорпорейшен» залишити власнику за належністю.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1