Справа № 670/878/17
Номер провадження 1-кп/676/12/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

спеціаліста Віньковецього районного суду Хмельницької області ОСОБА_10 ,

провівши відкрите судове засідання в залі судових засідань в м. Кам`янці-Подільському в режимі відеоконференції з Віньковецьким районним судом Хмельницької області у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21 липня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Слобідка Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, українця, в силу ст.89 КК України не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Слобідка Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, українця, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Слобідка Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, українця, раніше не судимого,

встановив:

1. Короткий зміст та доводи клопотання прокурора

На розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 до суду подане клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, яке підтримав в судовому засіданні.

У клопотанні прокурор ОСОБА_3 просив обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з огляду на наступне. Зокрема, прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Будучи зобов`язаним на підставі ст.42 КПК України прибувати за викликом до суду, обвинувачений, незважаючи на належне повідомлення про дату та час судових засідань, із 166 призначених судових засідань не з`явився у 46 судових засідань без поважних причин, доказів про поважність причин неприбуття у судові засідання суду не надав, адже надані довідки від сімейного лікаря лише підтверджують факти телефонних звернень обвинуваченого до лікаря, не підтверджують факту перебування на стаціонарному лікуванні чи лікуванні, яке безпосередньо перешкоджало явці до суду. Зазначене, на думку прокурора свідчить про злісне ухилення обвинуваченого від виконання покладених на нього обов`язків. Також прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 систематично зловживав процесуальними правами з метою затягування судового розгляду та перешкоджає прийняттю кінцевого рішення у розумні строки, заявляючи численні заяви про відвід прокурора, судді, клопотання про відмову від захисника, про передачу кримінального провадження до апеляційного суду для визначення територіальної підсудності, про проведення колегіального розгляду справи, про зміну правової кваліфікації, що призводить до затягування судових засідань, розгляду упродовж судових засідань лише вказаних клопотань, без дослідження доказів, допиту свідків, потерпілого. Згідно із клопотанням прокурор вважає, що існують ризики, передбачені п.1 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений не з`являється у судові засідання упродовж тривалого часу, що свідчить про перешкоджання кримінальному провадженню. Прокурор вважав, що зазначені дії вчиняються обвинуваченим з метою уникнення кримінальної відповідальності через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, прокурор просив врахувати тяжкість діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а також покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим. На думку прокурора застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти наведеним ним ризикам.

2. Позиції учасників кримінального провадження

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав з наведених у ньому підстав. Вказав, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризик переховування його від суду, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином дає підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, з огляду на поведінку ОСОБА_5 , більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим та поданим безпідставно. Зазначив, що прокурор, насамперед, не довів обґрунтованість обвинувачення, він своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не визнає. Прокурор, на переконання обвинуваченого, жодним чином не довів його винуватість у вчиненні злочину, що ставиться йому у вину. Показання потерпілого та свідків є суперечливими, та не доводять його винуватість у вчиненні злочину. Будь-які підстави для твердження про обґрунтованість обвинувачення відсутні. Крім того, є неправдивими твердження прокурора про те, що він безпідставно не з`являвся у судові засідання. Зокрема, усі неявки у судове засідання були зумовлені його хворобою, або ж хворобами його братів, іншими важливими життєвими обставинами. Кожного разу він, або ж його брати, телефонували до секретаря судового засідання та повідомляли про причини неявки до суду, а згодом на вимогу суду він надавав довідки сімейного лікаря про звернення за медичною допомогою. У серпні 2025 року він отримав травму ноги внаслідок нападу на нього бика, тому він лікувався у лікаря-травматолога. Він не перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з сімейними обставинами, адже його близькі родичі не можуть через зайнятість підсобним господарством відвідувати та доглядати його у лікарні. Зазначив, що він постійно з`являється у судові засідання, натомість інші учасники, у том числі й прокурор, захисники, потерпілий, відкладали судові засідання, про що їм (обвинуваченим) повідомляла секретар судового засідання. Також були випадки, коли він із братами запізнювалися у судові засідання, повідомляли про це секретаря судового засідання, проте судові засідання відкладалися. На думку обвинуваченого потерпілий та прокурор затягують судовий розгляд справи, адже потерпілий тривалий період не являвся до суду, а також прокурор не забезпечує явку свідків. Крім того, вважав безпідставними твердження прокурора про зловживання ним процесуальними правами, адже він подавав клопотання у межах своїх процесуальних прав. Вважав, що прокурор безпідставно звернувся із клопотанням до суду, тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що прокурор не довів жодного із вказаних ним у клопотанні ризику. На його думку немає підстав вважати, що ОСОБА_5 переховується від суду, так як його поведінка свідчить про інше. Захисник зазначив, що прокурор не довів обґрунтованість обвинувачення. Ризик переховування від суду на думку захисника нічим не підтверджено, а навпаки спростовуються довідками лікарів, телефонограмами про погіршення стану здоров`я, що свідчить про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. На думку захисника, наведені прокурором ризики є надуманими. Обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, не перешкоджав слідству, доглядає за хворою матір`ю, займається веденням особистого підсобного господарства. Також прокурор не довів, що застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні ризикам. З урахуванням викладеного, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.

3. Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали

Згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора. (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; (3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; (4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію обвинуваченого; (7) майновий стан обвинуваченого; (8) наявність судимостей у обвинуваченого; (9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).

4. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно перевірити:

1) чи відповідає подане клопотання вимогам, визначеним у ст. 184 КПК?

2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення?

3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК?

4) чи наявні інші обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК?

5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження?

6) чи можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 та який строк дії буде доцільним у даному випадку?

7) яким необхідно визначити розмір застави як альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу?

8) які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК, необхідно покласти на ОСОБА_5 у випадку внесення застави?

Суду необхідно дослідити окремо кожне із зазначених питань, за результатами чого постановити відповідне рішення.

4.1. Клопотання про застосування запобіжного заходу, відповідає вимогам, визначеним у ст. 184 КПК

Зміст клопотання містить в загальних рисах усі необхідні відомості, що визначені ч.1 ст. 184 КПК. Виконано вимоги ч. 2 ст. 184 КПК, а саме копію клопотання надано ОСОБА_5 більш ніж за три години до початку його розгляду.

Судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_9 про невідповідність клопотання вимогам КПК України, адже судом не встановлено підстав вважати, що клопотання подане з порушенням вимог ст.184 КПК України.

4.2. Чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення?

Слід зазначити, що при обранні запобіжного заходу судом не перевіряється висунуте ОСОБА_5 обвинувачення на предмет обґрунтованості. Законодавство містить вимогу виключно щодо перевірки на етапі досудового розслідування підозри на предмет обґрунтованості. Водночас, під час судового процесу закон не вимагає від суду обґрунтовувати обвинувачення при вирішенні питання про обрання/застосування запобіжного заходу. Така оцінка є предметом судового розгляду, що надається судом на підставі поданих доказів при ухваленні кінцевого рішення у справі.

Зокрема, вказана вимога ч.2 ст.177 КПК України щодо встановлення обґрунтованості підозри стосується стадії досудового розслідування, натомість після складання обвинувального акту та спрямування його до суду ОСОБА_5 згідно із ч.2 ст.42 КПК України набув статусу обвинуваченого та наразі здійснюється судове провадження щодо перевірки доводів сторін провадження стосовно обґрунтованості обвинувачення. До прийняття кінцевого процесуального рішення у справі суд 1 інстанції не має права висловлювати свою позицію щодо доказів сторони обвинувачення та захисту в силу таких засад судочинства як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини (ст.17 КПК), а також змагальності сторін (ст.22 КПК), у зв`язку з чим, судом береться до уваги факт обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України Більш того, аналіз доказів сторони обвинувачення щодо обґрунтованості обвинувачення на стадії вирішення питання застосування запобіжного заходу судом, який розглядає провадження по суті, безумовно буде свідчити про відсутність безсторонності суду, що в свою чергу буде визнано порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

4.3. Суд вважає доведеним існування ризиків вчинення обвинуваченим дій, визначених статтею 177 КПК

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

У клопотанні прокурор вказує на ризик переховуватися суду.

На переконання суду, ризик переховування від суду є реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворість можливого покарання, пов`язані із цим негативними для особи наслідками та інші обставинами.

Останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Санкція відповідної частини статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступні обставини.

Загалом до часу подання прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, судом було призначено 166 судових засідань, проте прокурор зазначає про неявку обвинуваченого ОСОБА_5 у 46 судових засідань.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував зазначені обставини та вказав, що всі неявки були зумовлені поважними причинами неприбуття, якими був карантин, введення воєнного стану, а також звернення його чи його братів до лікарів у зв`язку із захворюваннями. Про ряд судових засідань він не знав, адже не отримував повістку про виклик. Також інколи він з братами запізнювалися у судові засідання, адже пішки добиралися із села Слобідка Охрімовецька до селища Віньківці, де розташований суд. Також судові засідання, призначені у зазначені прокурором дати, відкладалися з інших причин, як то, неявка потерпілого та свідків, заяви захисників та прокурора, тощо.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився без поважних причин у 37 судових засідань. Зокрема, обвинувачений не з`явився у судові засідання, призначені на 15.04.2019, 04.12.2019 , 06.11.2020, 01.12.2020, 03.03.2021, 27.04.2021, 29.10.2021, 10.11.2021, 19.11.2021, 17.12.2021, 21.01.2022, 21.02.2022, 20.05.2022, 22.11.2022, 21.02.2023, 14.06.2023, 14.11.2023, 11.03.2024, 10.05.2024, 08.08.2024, 21.08.2024, 09.09.2024, 01.10.2024, 28.10.2024, 20.11.2024, 26.11.2024, 23.12.2024, 22.01.2025, 27.01.2025, 29.01.2025, 21.02.2025, 03.03.2025, 12.03.2025, 02.04.2025, 16.04.2025, 27.05.2025, 26.06.2025.

Інші зазначені прокурором дати судом не враховуються, адже встановлено, що ці судові засідання не відбулися не через неявку ОСОБА_5 , а з інших причин, або ж неявки були зумовлені на думку суду поважними причинами.

Судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про поважність причин неприбуття у зазначені судові засідання, виходячи з наступного.

Зокрема, є неправдивими твердженнями про поважність неприбуття у судове засідання 15.04.2019 внаслідок карантинних обмежень, адже карантин було введено у квітні 2020 року. Більш того, судом не враховується період до осені 2020 року через введення карантинних обмежень та неможливості проведення судових засідань у зв`язку з цим з поважних причин. Проте, неявки у кінці 2020, у 2021 та 2022 роках з підстав надіслання обвинуваченими заяв про відкладення судових засідань через карантин, судом не визнаються як такі, які свідчать про поважність причин неприбуття обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, адже у зазначений час карантинні обмеження були послаблені і будь-що не перешкоджало явці обвинуваченого до суду.

Також, судом не беруться до уваги доводи про поважність неприбуття у судове засідання 04.12.2019, адже згідно із довідкою сімейного лікаря від 04.11.2019 (т.6, а.м.96), ОСОБА_5 звертався до лікаря лише 04.11.2019 року і зазначений у ній діагноз не може бути визнаний поважним для неприбуття у судове засідання через місяць.

На виконання вимог суду обвинуваченим ОСОБА_5 були надані документи щодо поважності причин неприбуття.

Зокрема, у т.10 на а.м.47 наявна довідка від 24.01.2023 без вихідного номеру Віньковецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини за підписом сімейного лікаря, згідно із якої ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 29.12.2022 по 31.12.2022 з приводу ГРВІ.

Згідно із довідкою від 08.04.2025 №8 сімейного лікаря ОСОБА_11 Охрімовецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Віньковецький ЦПМСД», ОСОБА_5 звертався 08.04.2025 за медичною допомогою з приводу колотої рани лівої ступні (т.13, а.м.3).

За довідкою КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» від 13.10.25 №8 встановлено, що ОСОБА_5 знаходився на амбулаторному лікуванні з 09.08.25 по 04.09.25 з приводу ран правого стегна та правої підколінної ямки (т.13, а.м.124).

Судом за клопотанням прокурора витребовувалася інформація із медичних закладів щодо фактів звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою за період з 21.10.2024 по 21.02.2025 (т.12, а.м.206,207).

Згідно із довідкою КНП «Віньковецький центр первинної медико-санітарної допомоги» №179 від 06.03.2025 (т.12, а.м.215), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звертався у телефонному режимі до сімейного лікаря за медичною допомогою 27.11.2024, 04.03.2025.

За повідомленням КНП «Віньковецька багатопрофільна лікарня» Віньковецької селищної ради №118 від 07.03.2025 (т.12, а.м.214), ОСОБА_5 за період з 21.10. 2024 по 21.02.2025 за медичною допомогою до вказаного закладу не звертався, що підтверджує ту обставину, що він не перебував у вказаний період на стаціонарному лікуванні.

Крім того, під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 надав документи, які свідчать, на його думку, про поважність причин неприбуття.

Зокрема, довідку від 02.12.2025 №30 сімейного лікаря ОСОБА_11 Охрімовецької амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНП «Віньковецький ЦПМСД», згідно із якої ОСОБА_5 звертався за медичною допомогою: 11.02.2019-19.02.2019, 20.11.2024, 11.04.2022, 29.12.2022, 31.12.2022, 27.11.2024, 08.04.2025.

Проте, судом встановлено, що зазначені дати не співпадають із даними довідки КНП «Віньковецький центр первинної медико-санітарної допомоги» №179 від 06.03.2025 (т.12, а.м.215), згідно із якої ОСОБА_5 , звертався у телефонному режимі до сімейного лікаря за медичною допомогою за період з 21.10.2024 по 21.02.2025 лише 27.11.2024, 04.03.2025, тобто не встановлено факту звернення 20.11.2024. Більш того, звернення 27.11.2024, 04.03.2025 до лікаря були зафіксовані лише у телефонному режимі, що на переконання суду не підтверджує їх поважність. Крім того, звернення 27.11.2024 та 04.03.2025 були здійсненні на наступний день після судових засідань, у які ОСОБА_5 не з`явився 26.11.2024 та 03.03.2025.

При цьому, якщо навіть взяти до уваги вищевказані довідки та констатувати поважність причин неприбуття, документів про поважність причин неприбуття у інші зазначені судом дати обвинуваченим не було надано.

Зокрема, судом оцінюються як неявки без поважних причин систематичні запізнення обвинуваченого ОСОБА_5 у судові засідання, адже судом призначалися судові засідання зазвичай у другій половині дня, а також призначалися відеоконференції із Віньковецьким районним судом Хмельницької області неподалік місця проживання обвинувачених. Оскільки судові засідання призначалися у другій половині дня, а також форма участі обвинуваченого у судовому засіданні у режимі відеоконференції із судом, розташованим неподалік його місця проживання, свідчить про те, що обвинувачений міг чітко спланувати свій час таким чином, щоб своєчасно прибути до суду. Час на дорогу міг бути обраний ним у будь-який зручний проміжок першої половини дня з урахуванням дорожньої ситуації, графіку громадського транспорту чи особистих обставин. Таким чином, можливість завчасного виїзду та прибуття до суду зводила до мінімуму ризики запізнення або неприбуття. Невикористання цієї можливості свідчить про відсутність об`єктивних перешкод і неповажність причин неявки

Також не свідчить про поважність причин неприбуття повідомлення обвинувачених про сімейні обставини (стихійне лихо, втеча худоби), оскільки суду не були надано жодного документу, який би підтверджував ці обставини.

Крім того, судом не беруться до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не знав про час і місце судового розгляду окремих судових засідань внаслідок неотримання повісток про виклик, або ж про зазначення у повістках дат, на які не були призначені судові засідання, з огляду на таке.

Зокрема, судом не беруться до уваги доводи ОСОБА_5 про те, що 10.11.2021, 19.11.2021, 22.11.2022 він не з`явився у судові засідання через те, що не отримував у встановленому порядку повістки про виклик до суду, адже у справі наявні розписки із підписом обвинуваченого про отримання повісток на зазначені дати (т.8, а.м.47,57, т.9, а.м.245).

Також, обвинуваченому ОСОБА_5 було відомо про заплановані судові засідання 20.01.2025 та 22.01.2025 року. Це підтверджується фактом надсилання судом обвинуваченим судових повісток листом від 26.11.2024 (т.12, а.м.153), про отримання якого обвинувачені повідомили суду у судовому засіданні 09.01.2025, а також зазначені дати були озвучені суддею у судовому засіданні (журнал судового засідання т.12, а.м.165-169, проміжок звукозапису з 16 год. 18 хв. 42 сек. по 16 год. 19 хв.16 сек.).

Крім того, неправдивим є твердження ОСОБА_5 про неотримання повідомлення про виклик до суду на 21.02.2025, оскільки зазначене спростовується фактом отримання листа суду із судовою повісткою (т.12, а.м.196, 201). Неправильне зазначення дати 21.01.2025 замість 21.02.2025 на судовій повістці не спростовує факт повідомлення про судове засідання саме на 21.02.2025 року, оскільки у листі за підписом судді, яким було надіслано повістку, було чітко зазначена дата 21.02.2025 року.

За невиконання обов`язків щодо явки до суду ухвалами від 27.01.2021 (т.6, а.м.219), 10.02.2021 (т.7, а.м.3-4), 10.11.2021 (т.8, а.м.55), 20.05.2022 (т.8, а.м.206) застосовувався привід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Доводи ОСОБА_5 про безпідставність застосування приводу 10.02.2021 через перебування у відділі поліції, судом не приймаються до уваги, адже обвинувачений не виконав свій процесуальний обов`язок, не з`явився до суду та не повідомив про причини неявки у судове засідання, тому судом правомірно було застосовано привід.

Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`являвся у судові засідання внаслідок повідомлення інших обвинувачених про неявку через захворювання. Проте, факт звернення у телефонному режимі інших обвинувачених до лікаря не свідчить на переконання суду про поважність причин неприбуття, тому ці доводи судом відхиляються. Зокрема, судом ухвалою від 28.11.2025 року було встановлено, що неявки обвинуваченого ОСОБА_6 у судові засідання, щодо яких були надані довідки про звернення до лікаря у телефонному режимі (23.12.2024, 22.01.2025, 21.02.2025), не були зумовлені обставинами, які перешкоджали його участі у судових засіданнях. Факти ж попереднього звернення до секретаря судового засідання із телефонограмами про неможливість явки не свідчить про поважність причин неприбуття у судові засідання, адже відповідно до п. 5 ч.1 ст.138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад. Проте, таких фактів за повідомленнями обвинуваченого ОСОБА_6 у вищевказані дати судом не встановлено. Не встановлено судом і інших обставин, які об`єктивно унеможливлювали з`явлення обвинувачених на виклики суду.

Отже, відсутність документів щодо поважності неприбуття інших обвинувачених, свідчить про неповажність неприбуття у судове засідання і обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про затягування ним судового розгляду способом ухилення від явок до суду, а тому, доводи прокурора про наявність ризику переховуватися від суду знайшли своє підтвердження.

Досліджені судом матеріали кримінального провадження свідчать про реальну можливість ОСОБА_5 впродовж тривалого часу ухилятися від явок до суду та у такий спосіб, переховуватись від суду.

На цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного провадження.

Доводи сторони захисту про відсутність такого ризику не спростовують наведених вище висновків суду.

4.4. Судом враховуються обставини на підставі наданих сторонами матеріалів

При вирішенні питання про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу, крім встановленого ризику кримінального провадження, суд, на підставі матеріалів кримінального провадження, оцінює в сукупності такі обставини:

- злочин, передбачений ч.2 ст.121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до тяжких.

- наразі обвинуваченому виповнилося 43 роки;

- ОСОБА_5 не одружений, не має на утриманні дітей, має постійне місце проживання. Однак, суд не вбачає соціальні зв`язки обвинуваченого такими, що нівелюють ризик кримінального провадження;

- ОСОБА_5 займається особистим підсобним господарством, не має судимості;

- відповідно до наявних матеріалів, до ОСОБА_5 застосовувалися у цьому кримінальному провадженні запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а також домашнього арешту, особисте зобов`язання, строк їх дії закінчився у 2018 році;

- відомостей щодо вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень суду не надано.

4.5. На думку суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризику, встановленого у пункті 4.3 цієї ухвали

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленому ризику, зважаючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання та ін., не зможуть запобігти визначеному ризику за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд, постановляє ухвалу за результатами розгляду відповідного клопотання на підставі дослідження всіх матеріалів справи та оцінки доказів, наданих сторонами на підтвердження певних обставин. Під час такого розгляду підлягають застосуванню і засади законності, змагальності та диспозитивності, встановлені ст. 9, 22, 26 КПК.

Так, на думку суду, застосування стосовно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановленого ризику переховування від суду.

Окрім того, суд ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених характеризуючих відомостей про особу обвинуваченого.

Суд також враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному розгляді цього кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризику кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки застосування інших запобіжних заходів відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої зацікавленості обвинуваченого під час судового розгляду, створює можливості для його позапроцесуальних дій, може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому етапі.

Зважаючи на доволі високий встановлений при розгляді клопотання ризик переховування обвинуваченого від суду, з урахуванням його особистих характеристик, процесуальної поведінки обвинуваченого, суд дійшов висновку, що останньому слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

4.6. До обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання. (ч. 1, 2 ст. 197 КПК).

Зважаючи на ризик, встановлений під час розгляду цього клопотання, суд вбачає обґрунтованим застосувати до обвинуваченого тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту взяття обвинуваченого під варту.

4.7. ОСОБА_5 необхідно визначити альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити з урахуванням описаних нижче обставин

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК).

Визначаючи розмір застави у передбачених законом межах, суд враховує реальність та ймовірність реалізації обвинуваченим ризику переховування від суду та його майновий стан.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави має бути достатнім стимулюючим фактором, який би обвинувачений або інша особа (заставодавець) боялася б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків.

На переконання суду, такій меті цілком може відповідати застава в сумі, що складає 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Саме такий розмір є співрозмірним з майновим станом обвинуваченого, він є розумним з огляду на необхідність виконання завдань кримінального провадження, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого, запобігти встановленому ризику кримінального провадження та не є завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, суд не вбачає виключність цього кримінального провадження. Оцінка вказаних обставин не свідчить про те, що при визначенні розміру застави, необхідно вийти за межі, визначені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора у частині незастосування альтернативного запобіжного заходу.

4.8. Щодо покладення обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У зв`язку з застосуванням до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді застави, суд вважає за необхідне визначити обов`язки.

А тому, слід зобов`язати обвинуваченого прибувати до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області у визначені дати.

Також, зважаючи на встановлений ризик переховування слід зобов`язати обвинуваченого повідомляти Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не відлучатися із с.Слобідка Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, без дозволу суду.

Вказані обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для останнього та покладаються на нього строком на два місяці.

Суд звертає увагу, що згідно зі ст. 198 КПК висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст.176-178, 183,194, 199, 331, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання прокурора задовольнити частково.

2. Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Слобідка Охрімовецька Віньковецького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з дня його фактичного затримання.

3. Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) гривень.

4. Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем у будь-який момент протягом дії ухвали суду.

5. У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 з моменту звільнення з-під варти прибувати до суду за кожною вимогою та на підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього з моменту такого звільнення наступні обов`язки:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

2) не відлучатися із с.Слобідка Охрімовецька Хмельницького району Хмельницької області, без дозволу суду.

6. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити на два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

7. У разі внесення застави з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу в виді застави, та обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

8. Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

9. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

10. Копію ухвали вручити (надіслати) обвинуваченому, захиснику, прокурору.

11. Організацію виконання ухвали доручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду

Хмельницької області ОСОБА_12