Справа 556/3644/25
Номер провадження 1-кп/556/79/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Володимирець матеріали кримінального провадження №0000139 від 18.04.2025 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працює, раніше не судимого,-

За ч.2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2025, приблизно о 18 год. 35 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за кермом автомобіля, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 та спільно з пасажиром ОСОБА_6 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, під час руху ділянкою автодороги Т1808, по вулиці Центральна в с. Собіщиці, Вараського району, Рівненської області, зі сторони с. Більська Воля Вараського району, в напрямку м. Вараш Рівненської області, в супереч вимог п.п. 12.1 п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості та не врахував дорожньої обстановки, щоб мати можливість постійно контролювати рух і безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив з`їзд до правого кювету по ходу свого руху з подальшим зіткненням з придорожніми деревами.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, а пасажир даного транспортного засобу ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер, вивиху шийного хребця С1/С2, множинних переломів кісток таза, перелому основи черепа, забою та гематоми легені, травматичного гемотораксу, які згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №№6 МОЗ України від 17.01.1995 відносяться до категорії тяжких тяжкості тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину обвинувачений ОСОБА_4 визнав і суду пояснив, що 17.02.2025 вони з потерпілим їхали в м. Вараш. Під час руху, в с. Собіщиці, не справився з керуванням, з`їхав в кювет, в подальшому зіткнувшись з придорожніми деревами. Викликали швидку медичну допомогу і їх обох з потерпілим забрали в лікарню.

Щиро розкаюється у вчиненому, потерпілому збитків відшкодував і надалі допомагає.

Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву, просить обвинуваченого суворо не карати, моральних та матеріальних претензій не має.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується також:

- Витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000139 від 18.04.2025;

- Протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17.04.2025 = ділянка автодороги Т1808, що в с. Собіщиці по вул. Центральній, зі схемою та фототаблицями;

- Згідно Висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 18.06.2019 №3.10340/19, на момент експертного дослідження робоча гальмівна система наданого на дослідження автомобіля, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», номерний знак НОМЕР_1 , перебувала у працездатному стані, система рульового керування, наданого на дослідження автомобіля перебувала у стані повної відмови. Повна відмова в системі рульового керування наданого на дослідження автомобіля, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 виникла під час дорожньо-транспортної пригоди.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.08.2025 за участю свідка ОСОБА_7 , який розповів про обставини ДТП;

- Згідно Висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди від 21.11.2025 №5270-Е, в даній дорожній обстановці водій автомобіля, марки «Mercedes-Benz GLE 350D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 1.5. 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для безпеки дорожнього руху", 2.3 (підпунктів «б» і «д»), 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України. Максимально допустима швидкість автомобіля, марки «Меrcedes-Benz GLE 350D» реєстраційний номер НОМЕР_1 на ділянці автомобільної дороги в межах кривої в плані радіусом 117м по умовах заносу становить 91.2...97.5 км/год. В діях водія автомобіля, марки «Mercedes-Benz GLE 350D» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , вбачається невідповідність вимогам п.12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

- Як вбачається з Висновку судово-медичної експертизи №151 від 24.11.2025, при судово-медичній експертизі у гр. ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: множинних переломів ребер, вивиху шийного хребця С1/С2, множинних переломів кісток таза, перелому основи черепа, забою гематоми легені, травматичного гемоторакса. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, коли ОСОБА_6 знаходився в салоні автомобіля на місці пасажира поруч з водієм в термін вказаний в постанові, і які згідно п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до розряду ТЯЖКИХ ТІЛЕСНИХ УШКОДЖЕНЬ як небезпечних для життя на момент їх заподіяння.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, заява № 25, ЄСПЛ наголошує на необхідності дотримання стандарту доказування поза розумним сумнівом , який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту .

Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає, що зібрані стороною обвинувачення та безпосередньо досліджені судом докази, є належними, достовірними та допустимими і поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

А як зазначено в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин,що впливають на покарання.

При виборі обвинуваченому заходу примусу і порядку його відбування у відповідності до даної норми разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, суд враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, в тому числі, ст. ст. 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір такого заходу примусу та порядок його відбування, а також форму вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості та наслідків, що настали.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. (ст.65 КК України).

При обранні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, що вчинив тяжкий злочин за ч.2 ст.286 КК України, з необержності.

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, збитки відшкодовано, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, потерпілий претензій не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку і заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

У Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного (пп. 4.1 п. 4).

Принцип рівності всіх громадян перед законом - конституційна гарантія правового статусу особи, що поширюється, зокрема, на призначення кримінального покарання. Притягнення особи, яка вчинила злочин, до кримінальної відповідальності не лише означає рівність усіх осіб перед законом, а й передбачає встановлення в законі єдиних засад застосування такої відповідальності (пп. 4.2 п. 4).

Згідно висновку органу пробації - дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_4 за місцем його проживання, умови його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його ймовірної небезпеки для суспільства, (ризик низький), свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи позицію потерпілого, висновок органу пробації, морально-емоційне ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає за правильне у даному конкретному випадку, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

Одночасно суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків у відповідності до правил ст.ст.75, ч.1 ст. 76 КК України.

Разом з тим, обвинувачений хворіє, проходить лікування і обстеження в клініці в Німеччині, що підтверджується відповідними медичними документами. З урахуванням вище викладеного, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшуть покарання, суд приходить до висновку, додатково не покладати на засудженого обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України, не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, відшкодував збитки потерпілому, останній просить суворо не карати обвинуваченого.

Призначене покарання, на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Щодо додаткового покарання, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст. 55 КК України, додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Маліге проти Франції" від 23 вересня 1998 року право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності".

Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.

В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження № 51-4055км19, Суд вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Враховуючи вище викладені обставини, суд не вважає доцільним, призначати обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, без позбавлення права керувати транспортними засобами, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень..

Також у відповідності до ст.ст.122, 124, 126 КПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого судові витрати, понесені у даному кримінальному провадженню стороною обвинувачення на залучення експертів, згідно ст.124 КПК України.

Окрім того, за приписами ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Оскільки, на підставі ст.77 КК України, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовується при звільненні від відбування покарання з випробуванням, а тому, суд на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України скасовує арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року на автомобіль, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , який частково скасовано в частині заборони, щодо права користування майном ухвалою Вараського міського суду Рівненської області від 22 серпня 2025 року.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 174, 368, 370, 373-374, 376 КПК України, суд,-

УХ В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді - 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

Згідно ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 15059 (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2025 року, в частині розпорядження майном, на автомобіль, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 .

Речові докази:

- автомобіль, марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_8 .

- змив з керма автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , який було упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, що опечатаний з пояснювальними написами та підписами учасників; контрольний зразок марлі для змиву з керма автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , який було упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, що опечатаний з пояснювальними написами та підписами учасників; змив з перемикача коробки передач (далі КПП) автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , який було упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, що опечатаний з пояснювальними написами та підписами учасників; контрольний зразок марлі для змиву з КПП автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_1 , який було упаковано у паперовий конверт НПУ СУ, що опечатаний з пояснювальними написами та підписами учасників знищити.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу - відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1