МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1280/25

Провадження № 1-кс/210/197/26

02 лютого 2026 року

Слідча суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на відмову слідчого у знятті арешту з тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 , звернувся до слідчої судді із вказаною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що в ході обшуку на підставі ухвали слідчого судді Металургійного районного суду м. Кривого Рогу, справа №210/1280/25, провадження №1-кс/210/1881/25, від 26.11.2025 року, в період часу з 06:03год. по 07:01год., у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено та в подальшому слідчим суддею накладено арешт на майно: - мобільний телефон «Xiaomi 14», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який вилучений та поміщений до спеціального пакету НПУ NPU5709994; - мобільний телефон «Redmi 9», imei: НОМЕР_3 , який вилучений та поміщений до спеціального пакету НПУ WAR1104101; - виписку з медичної карти стаціонарного хворого, що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR1368688; - медичну документація та медичні карти в кількості 2-х штук на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR1523017.

Окрім іншого, під час обшуку був вилучений військовий квиток, який не був визначений як предмет, який може бути вилучено під час обшуку та відповідно арешт накладено неправомірно.

На підставі викладеного, просить слідчу суддю поновити строк для звернення до суду із скаргою та визнати неправомірну відмову слідчої СВ ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 у поверненні ОСОБА_2 зазначених мобільних телефонів та військового квитка.

Дослідивши обґрунтування скарги слідча суддя зазначає наступне.

Глава 26 КПК України відносить вирішення скарг на дії, рішення чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування відноситься до компетенції слідчих суддів.

Згідно з статтею 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком учинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Положеннями частини 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскарженні до слідчого судді під час досудового розслідування.

Згідно з частиною 1 статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК України, згідно з якою клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більший за 3 дні з моменту подання, і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не тільки не вчиненням процесуальної дії в межах установлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 звертався до слідчої із заявою про повернення зазначених мобільних телефонів та військового квитка.

16 січня 2026 року слідча скерувала відповідь заявнику у якій вказано, що вилучене майно під час обшуку 26.11.2025 року, в період часу з 06:03год. по 07:01год., у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в установленому законом порядку визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Також слідчою суддею встановлено, що в подальшому 04 грудня 2025 року слідчим суддею Металургійного районного суду міста Кривого Рогу накладено арешт на майно, вилучене 01.12.2025 року, в ході обшуку, а саме: мобільний телефон «Xiaomi 14», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який вилучений та поміщений до спеціального пакету НПУ NPU5709994; мобільний телефон «Redmi 9», imei: НОМЕР_3 , який вилучений та поміщений до спеціального пакету НПУ WAR1104101; виписку з медичної карти стаціонарного хворого, що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR1368688; медичну документація та медичні карти в кількості 2-х штук на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що поміщено до спеціального пакету НПУ WAR1523017.

Враховуючи встановлені обставини, спірне майно, про яке клопоче скаржник і яке вилучене під час обушку наразі не має статусу «тимчасово вилученого майна».

Отже, вилучене під час обшуку майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, набуває статусу арештованого майна, втрачаючи статус тимчасово вилученого. Це означає, що порядок його повернення змінюється: замість негайного повернення через сплив 48-годинного строку, необхідно ініціювати скасування арешту через оскарження ухвали або клопотання.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні клопотання.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

В той же час, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (частина перша статті 174 КПК України 2012 року).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Натомість власник майна звертається до слідчого судді із скаргою на дії слідчого у якій просить визнати неправомірну відмову слідчого у поверненні йому зазначених мобільних телефонів та військового квитка.

В той же час, за змістом пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Слідчою суддею встановлено, що сторона захисту не клопотала перед прокурором та слідчим про проведення слідчих (розшукових) дій, а незгода з мотивами відмови у задоволенні клопотання про повернення про повернення майна вилученого під час обшуку, не є предметом оскарження в розумінні статті 303 КПК України.

Враховуючи наведене, у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_2 на відмову слідчого у знятті арешту з тимчасово вилученого майна слід відмовити.

Керуючись, статтями 2, 8, 98, 100, 131, 178, 303 КПК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на відмову слідчого у знятті арешту з тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя: ОСОБА_1