Справа № 713/2643/25
Провадження №1-кс/713/349/25
УХВАЛА

іменем України

25.09.2025 м. Вижниця

Слідчий суддя Вижницького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , з участю секретарки судових засідань ОСОБА_2 , потерпілої ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця скаргу потерпілої ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000100 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

УСТАНОВИВ:

13.09.2025 року потерпіла ОСОБА_3 та законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача СД Вижницького РВП ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000100 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У скарзі вказували, що 08.09.2025 року дізнавачем ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000100 від 22.05.2024 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Зазначену постанову вважають незаконною, оскільки вона суперечить завданням кримінального провадження, визначеним у ст.2 КПК України.

Стверджували, що дізнавачем ОСОБА_6 не вжито заходів щодо вилучення з лікарні медичних документів, не проведено судово-медичну експертизу її та дитини, не вилучено історії хвороби, яка мала місце після її побиття. Дізнавач ОСОБА_6 не реагував на її численні клопотання про проведення слідчих дій, не допитав її малолітнього сина, який був свідком її побиття, не призначив йому судово-психологічну експертизу та не допитав свідків, на яких вона вказувала, не надав відповіді на її клопотання, не дослідив відео.

Просили скасувати постанову дізнавача ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 22.05.2024 року.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримали, посилаючись на викладені в ній обставини. Просили скаргу задовольнити, постанову дізнавача ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження №0000100 від 22.05.2024 року скасувати.

У судове засідання дізнавач ОСОБА_6 не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання скарги. До початку судового засідання надав до канцелярії суду письмові заперечення. Просив відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю. Надав заяву, у якій просив скаргу розглядати за його відсутності та відмовити у задоволенні скарги.

У судове засідання прокурор ОСОБА_7 не з`явився, належно повідомлений про місце, день та годину слухання скарги. До початку судового засідання надав до канцелярії суду заяву про розгляд скарги без його участі та відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши потерпілу ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , представник потерпілої адвоката ОСОБА_5 , дослідивши скаргу, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000100 від 22.05.2024 року, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею установлено, що 22.05.2024 року до ЄРДР за №0000100 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України. Згідно відомостей: 21.05.2024 року до Вижницького РВП надійшло звернення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 про те, що 08.05.2024 року, близько 17.00 год, біля храму «Різдва Пресвятої Богородиці», в с. Чорногузи Вижницького району невідома особа почала штовхати заявницю та її сина, чим самим завдала тілесних ушкоджень. (ЄО-2893 від 21.05.2024 року).

Постановою дізнавача ОСОБА_6 від 08.09.2025 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000100 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У матеріалах кримінального провадження наявний супровідний лист № від 09.09.2025 року, адресований ОСОБА_3 та супровідний лист № від 09.09.2025 року, адресований ОСОБА_4 , а також докази надіслання їм оскаржуваної постанови 09.09.2025 року.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У ч.1 ст.92 КПК України вказано, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчим суддею установлено, що дізнавач ОСОБА_6 при винесенні оскаржуваної постанови допустив ряд порушень вимог КПК України, оскільки:

не встановив місце проживання та не допитав в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

не надав належної правової оцінки висновку СМЕ ОСОБА_3 №113 від 09.08.2024 року та висновку СМЕ ОСОБА_10 №167 від 19.12.2024 року;

не провів судово-психологічну експертизу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 ;

не провів одночасного допиту потерпілої ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою усунення розбіжностей у їх показах;

не встановив та не допитав інших очевидців події, якими були не лише поліцейські, а й інші місцеві жителі.

Крім того судом встановлено, що дізнавач ОСОБА_6 умисно надав потерпілій ОСОБА_3 копію постанови про закриття кримінального провадження від 08.08.2025 року, яку потерпіла помилково просила скасувати. Постанова про закриття кримінального провадження від 08.08.2025 року та постанова про закриття кримінального провадження від 08.09.2025 року ідентичні за змістом. Така халатність дізнавача під час досудового розслідування створила для потерпілої ОСОБА_3 невизначеність щодо оскарження постанови.

За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що постанова дізнавача СД Вижницького РВП ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000100 від 22.05.2024 року є передчасною, формальною та невмотивованою.

Статтею 40-1 ч.1 КПК України встановлено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Таким чином, вважаю, що скарга обґрунтована і підлягає до задоволення.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову дізнавача СД Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 від 08.09.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000100 від 22.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Копію ухвали направити дізнавачу для виконання, а прокуророві Вижницької окружної прокуратури Чернівецької області - для організації досудового розслідування у встановлені законом строки.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_14