Справа 556/3001/25
Номер провадження 1-кп/556/45/2026
У Х В А Л А

іменем України

про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20.01.2026 року сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

В складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в режимі відеоконференції клопотання прокурора Вараської окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 02.04.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині - Вараш), Рівненської області, громадянина України, працівника ТОВ «ЮТЕМ», відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Володимирецьким районним судом Рівненської області здійснюється розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1, ч.2 ст.307 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 07.08.2025 року, посилаючись на наявність ризиків та обґрунтованість підозри.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення клопотання, пояснили, що вказані стороною обвинувачення ризики недоведені, ОСОБА_4 , має зареєстроване місце проживання, родину, місце роботи, стійкі соціальні зв"язки, у зв"язку із чим до нього може бути застосовано більш м"який запобіжний захід, в т.ч. цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши обвинувальний акт з додатками та копію ухвали слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 07.08.2025 року, суд прийшов до наступних висновків.

Так судом достовірно встановлено, що 29 вересня 2025 року слідчим відділом Вараського РВП ГУНП в Рівненській області завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 02.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України та складено обвинувальний акт, який 01 жовтня 2025 надійшов до Володимирецького районного суду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що обвинувачений, у достовірно невстановлений час, місце та спосіб, але не пізніше 14.05.2025 року, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «;Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», придбав, з метою подальшого збуту, не менше 1 (однієї) цілої таблетки та частину таблетки, які містять у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон), обіг якого обмежено, загальною масою метадону - 0,035 г., після чого, придбаний таким чином наркотичний засіб, ОСОБА_4 зберігав при собі з метою збуту.

У подальшому, 14.05.2025 року останній, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на прилеглій території до вулиці Олізарка, що в селі Суховоля, Вараського району, Рівненської області, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «;Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», в період часу з 15 год. 56 хв. по 16 год. 07 хв., діючи умисно, незаконно, шляхом передачі з рук в руки, збув за грошову винагороду в розмірі 200 (двісті) гривень особі, щодо якої застосовано заходи безпеки, 1 (одну) цілу таблетку та частину таблетки, білого кольору, які містять у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон), загальною масою метадону 0,035 г., який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Окрім того, ОСОБА_4 , у достовірно невстановлений час, місце та спосіб, але не пізніше 06.08.2025 року, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «;Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», повторно придбав, з метою подальшого збуту, не менше 3 (трьох) таблеток із вмістом наркотичного засобу - метадон, обіг якого обмежено, після чого, придбаний таким чином наркотичний засіб, зберігав при собі з метою збуту.

У подальшому, 06.08.2025 року обвинувачений, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу - метадон, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачуючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на прилеглій території до вулиці Олізарка, що в селі Суховоля, Вараського району, Рівненської області, завідомо знаючи про заборону вільного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «;Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», в період часу з 13 год. 14 хв. по 14 год. 35 хв., діючи умисно, незаконно, повторно, шляхом залишення для передачі в заздалегідь обумовленому місці, збув за грошову винагороду в розмірі 403 (чотириста три) гривні 20 копійок, особі, щодо якої застосовано заходи безпеки, 3 (три) таблетки, білого кольору, з вмістом наркотичного засобу - метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено.

Таким чином, ОСОБА_4 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

06.08.2025 року, о 16 год. 54 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

07 серпня 2025 року відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, із визначенням розміру застави.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 26.11.2025 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, із визначенням розміру застави було продовжено та закінчується 25 січня 2026 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-рапортом о/у СКП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області про виявлення кримінального правопорушення від 02.04.2025 року;

-протоколом допиту свідка (особа зі зміненими анкетними даними) від 03.04.2025 року;

-протоколами огляду від 14.05.2025 року;

-протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 15.05.2025 року, яким зафіксовано обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_4 , протиправного діяння;

-протоколом допиту свідка (особа зі зміненими анкетними даними) від 14.05.2025 року;

-протоколами допиту свідків від 15.05.2024 року;

-висновком судової експертизи від 19.05.2025 року №СЕ-19/118-25/7892-НЗПРАП, згідно якої, придбана у ОСОБА_4 речовина (одна ціла та половина цілої таблетки) містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон), загальною масою 0,035 г., обіг якого обмежено;

-протоколами огляду від 06.08.2025 року;

-протоколом допиту свідка (особа зі зміненими анкетними даними) від 07.08.2025 року;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частина 1 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; частина 2 статті 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з правлюдини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Обираючи обвинуваченому запобіжний захід, слідчий суддя враховував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, тяжкість кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Розглядаючи питання про продовження строку дії даного запобіжного заходу, суд констатує, що клопотання прокурора є обгрунтованим, наявні на час поміщення ОСОБА_4 під варту ризики не зникли, і продовжують зберігатись.

При цьому суд приймає до уваги, що в даний час судом розпочато дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, при цьому не здійснено допит свідка, відносно якого застосовано заходи безпеки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Як вбачається зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно, суд вважає за необхідне зменшити розмір застави, визначеної попередніми ухвалами слідчого судді та суду, до мінімального розміру, встановленого п 2) ч.5 ст.182 КПК України для тяжких злочинів.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 191, 193, 194, 196, 197, 309, 314, 315 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Вараської окружної прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 02.04.2025 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити на 60 (шістдесят) діб запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Вараського міського суду Рівненської області від 07.08.2025 року відносно відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині - Вараш), Рівненської області, громадянина України, працівника ТОВ «ЮТЕМ», відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала діє до 21 березня 2026 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Рівненській області, рахунок отримувача №UA0010559, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом часу дії ухвали.

У разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку має бути наданий відповідальній особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор», яка після перевірки має розпорядитися про звільнення підозрюваного (обвинуваченого) з-під варти, про що повідомити слідчого, прокурора та суд.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , такі обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після внесення застави і звільнення з-під варти ОСОБА_4 необхідно вважати, що до нього застосований запобіжний захід у вигляді застави.

З моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний (обвинувачений), будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1