Справа № 296/387/26
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , поданого в межах кримінального провадження № 0001626 від 20.11.2025 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001626 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України КК України. Процесуальне керівництво забезпечується Житомирською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , в період з літа 2021 року по березень 2025 року, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою, та не досягла статевої зрілості, вчинив стосовно неї ряд умисних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Крім того, ОСОБА_5 в період з червня 2024 року по 17.03.2025, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітньою вчинив умисні злочини проти її статевої свободи та статевої недоторканості.

Так, влітку 2021 року в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на розбещення малолітньої особи, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_8 , яка є племінницею та похресницею його дружини, діючи умисно, задовольняючи власну статеву пристрасть, з метою розбещення, збудження статевого інстинкту у малолітньої, посягаючи на її моральне та фізичне становлення, за допомогою свого мобільного телефону показував відео порнографічного характеру, а також вів з нею розмови на сексуальні теми, тим самим вчиняючи інтелектуальне розбещення потерпілої.

Крім того, у ОСОБА_5 , який будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, у червні 2024 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства, не пов`язаного з проникненням в тіло іншої особи.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, перебуваючи на одинці з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою, користуючись безпорадним станом потерпілої, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, не дивлячись на опір потерпілої, торкався руками її зовнішніх геніталій, грудей, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_9 , без її добровільної згоди.

Крім того, ОСОБА_5 у грудні 2024 року, в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156

КК України, перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наодинці у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

У подальшому, взимку 2025 року ОСОБА_5 , в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

Крім того, взимку 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, вчинив сексуальне насильство, не пов`язане з проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи наодинці з ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою, користуючись її безпорадним станом, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно торкався руками грудей неповнолітньої.

Крім того, на початку березня місяця 2025 року, у вечірній час доби, (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи повторно, будучи особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування, після якого потерпіла завагітніла.

У подальшою, у березні 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України, повторно вчинив сексуальне насильство не пов`язане з проникненням в тіло іншої особи.

Так, ОСОБА_5 перебуваючи наодинці з ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, незважаєючи на її опір, руками торкався до грудей неповнолітньої, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, без її добровільної згоди.

25.11.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/13478/25 від 25.11.2025 підозрюваному ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою встановлено до 23.01.2026.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_5 , за ч. 4 ст. 152 КК України та те, що під час дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а продовжують існувати, сторона обвинувачення ставить питання про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання, просила суд застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки ризики вже зменшились.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши матеріали клопотання вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що 25.11.2025 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 20.11.2025 року;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 20.11.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 20.11.2025;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 19.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 20.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21.11.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 21.11.2025;

- протокол огляду речей від 20.11.2025;

- протоколом огляду речей від 21.11.2025;

- висновком експерта №2553 від 20.11.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/13478/25 від 25.11.2025 підозрюваному ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачений порядок розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ст.ст.197, 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує вік, стан здоров`я підозрюваного, наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК, а саме, переховуватись від органу досудового розслідування та суду під тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, з огляду на суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та його наслідки, у сукупності дає підстави дійти висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто ймовірна причетність останнього до даного злочину, підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, не виключає можливість того, що підозрюваний усвідомлюючи тяжкість злочину, бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, може ухилятися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурором доведені ризики визначені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню всебічного, повного та неупередженого встановлення обставин вчиненого злочину, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, зокрема на потерпілих та свідків.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні слідчого обставини свідчать про те, що встановлені під час досудового розслідування ризики не зменшились та продовжують існувати, тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.176, 181, 193-194, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24 березня 2026 року (включно) без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1