Справа № 367/7519/25
Провадження по справі № 1-кп/367/916/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 15.05.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Здвижівка, Бучанського району, Київської області, паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 16.09.2024 Ірпінським міським судом Київської області за частиною першою статті 309 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, -

установив:

15.05.2025 близько 14:30 (точний час досудовим розслідуванням не установлено) поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадою відділу превенції Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, майор поліції ОСОБА_5 , будучи у форменому одязі зі знаками розрізнення, маючи вогнепальну зброю, на службовому автомобілі «Рено Дастер», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_3 , разом з працівником Бучанського РТЦК ОСОБА_6 , заступником начальника відділу муніципальної безпеки Бучанської міської ради ОСОБА_7 та двома членами Бучанського ДФТГ патрулювали по селищу Ворзель, Бучанського району. Біля залізничної станції по вулиці Курортна під час перевірки військово-облікових документів виявили ОСОБА_8 , який згідно інформаційно-пошукової бази НП України перебував у розшуку за ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тоді, працівник поліції ОСОБА_5 запропонував йому прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що останній відмовився. В момент проведення указаних заходів у подію втрутився ОСОБА_4 . Він вів себе агресивно, погрожував фізичною розправою, на що поліцейський офіцер громади сектору взаємодії з громадою відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_5 висловив вимогу припинити порушення громадського порядку, однак ОСОБА_4 вимогу поліцейського не виконав, продовжив порушувати громадський порядок. З метою запобігання конфлікту працівник поліції ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 сіли у службовий автомобіль та почали рух з паркувального майданчика. Однак в цей момент ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що офіцер громади сектору взаємодії з громадою відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_5 , який був одягнутий у формений одяг працівника поліції, на якому були знаки розрізнення, зокрема шеврони та написи «поліція», є працівником правоохоронного органу та виконує свої службові обов`язки, відповідно до Закону України «Про національну поліцію», тобто посягаючи на нормальну діяльність правоохоронних органів та їх авторитет, підійшов до службового автомобіля марки «Рено Дастер», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_3 , умисно наніс один удар долонею правої руки по лобовому склу службового автомобіля. В подальшому підійшов до працівника поліції ОСОБА_5 , який вже вийшов з водійських дверей службового автомобіля та наніс удар долонею правої руки в область голови поліцейського ОСОБА_5 , після чого повалив останнього на землю. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв поліцейському офіцеру громади сектору взаємодії з громадою відділу превенції Бучанського РУП ГУНП в Київській області майору поліції ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця потиличної ділянки зліва, саден по заднє-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу та по передній поверхні у верхній третині лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 345 КК України.

Відповідно до положень статті 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу статті 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень статті 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитаний у судовому засіданні 30.07.2025 обвинувачений ОСОБА_4 провину свою визнав та пояснив, що 15.05.2025 разом з друзями відпочивали в селищі Ворзель, біля залізничної станції, в певний момент зрозуміли, що на парковці біля магазину «Фора» працівники ТЦК та поліції здійснюють якусь перевірку. Він начебто побачив, що указані працівники ударили жінку, його це обурило і він підійшов до них, почав сваритися, вживав не нормативну лексику. Там була група людей, скільки сказати не може. Певний період часу на підвищених тонах вона спілкували, потім працівники поліції та працівник ТЦК сіли у поліцейський автомобіль і почали від`їжджати, його це також обурило і він побіг за автомобілем, наздогнавши ударив рукою по лобовому склу, однак тріщина на ньому вже була, тому це не через його удар виникла тріщина. Потім поліцейський вийшов і він його, дійсно, ударив долонею по голові, однак не кулаком. Поліцейський не втримався, зачепився ременем від автомата за дверцята автомобіля та упав, в подальшому він, дійсно, підійшов по поліцейського, відбулася штовханина. У судовому засіданні 29.09.2025 після дослідження відеозаписів з боді-камери поліцейського ОСОБА_4 підтвердив обставини, зазначені у обвинувальному акті, зазначив, що у зв`язку з тим, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то не всі обставини точно пам`ятав, тому так і зазначав у попередньому судовому засіданні. Підтвердив, що на відеозаписі, дійсно, він і там зафіксовані події, які відбулися у травні 2025 року. Зазначив, що інших свідків викликати у судове засідання не потрібно. Вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив не призначати суворе покарання.

Крім визнання себе винним, винуватість ОСОБА_4 підтверджується такими доказами.

Допитаний у судовому засіданні 29.09.2025 потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 15.05.2025 перебував на службі, у складі групи з представниками ТЦК та СП, муніципальної безпеки та членами ДФТГ патрулювали у селищі Ворзель. Перебуваючи на паркувальному майданчику поблизу залізничної станції здійснювали перевірку військово-облікових документів двох чоловіків, точних їх прізвищ він вже не пам`ятає. У одного з них все було в порядку, а от у іншого ні, тому вони запропонували останньому проїхати до ТЦК та СП. В цей час навколо них почали збиратися люди та спостерігати, в певний момент підійшов чоловік, як він потім дізнався ОСОБА_4 , та почав агресивно себе поводитися, погрожувати фізичною розправою, висловлювався ненормативною та образливою лексикою в його сторону та сторону членів його родини, інших працівників з якими вони перебували на чергуванні. Його вигляд дав їм зрозуміти, що ОСОБА_4 перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Указане тривало приблизно хвилин 10, за цей час чоловік у якого були проблеми з військово-обліковими документами зник. Щоб уникнути конфлікту він вирішив поїхати з місця подія, тому він та ОСОБА_6 сіли у службовий автомобіль поліції та почали рух. Їх наздогнав ОСОБА_4 та долонею сильно ударив по лобовому склу автомобіля. На склі вже були осколи, тому тріщина «розійшлась». Він зупинив автомобіль, відчинив дверцята і вийшов з салону автомобіля. ОСОБА_4 перебував у тому ж агресивному стані, кричав, а потім правою рукою ударив його по голові, він, у свою чергу, щоб себе захистити нахилив голову, обхопив ОСОБА_4 руками за тулуб, щоб його нейтралізувати і в певний момент вони удвох впали на землю. У якийсь момент боді-камера відірвалася і впала на землю. Якимось чином ОСОБА_4 опинився вище і почав бити його руками по тулубу. В цей час підійшли інші люди і почали відтягувати ОСОБА_9 , а він піднявся і викликав підмогу. Зауважив, що того дня мав табельний пістолет, який був у нього в кобурі, газовий балончик, автомат з собою не мав. Додатково зазначив, що він особисто претензій до обвинуваченого не має, вважає, що указані події трапилися внаслідок того, що ОСОБА_4 , як колишній військовослужбовець і особа, яка перебувала два роки у російському полоні, вживає алкогольні напої та наркотичні речовини. Впевнений, що в усьому винна агресія рф на Україну, психіка ОСОБА_4 , мабуть, порушена, внаслідок всього того, що йому довелося пережити, а програми для реабілітації таких військовослужбовців на сьогодні є не ефективними. Просив суворо не карати, призначити найменш суворе покарання, яке тільки можливе.

Допитаний у судовому засіданні 29.09.2025 свідок ОСОБА_6 зазначив, що у травні перебував у складі групи на чергуванні у селищі Ворзель, як працівник ТЦК та СП. Біля магазину «Фора» вони перевіряли документи у двох чоловіків, у одного з них були проблеми з військовим обліком і тому вони чемно запропонували йому проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Звернув увагу, що вони все чітко повідомили чоловікам, не агресували, не підвищували тон голосу, примусу не застосовували. В певний момент до них підбіг ОСОБА_4 та почав кричати, погрожувати, лаятися, махати руками, стрибати. Почали збиратися люди, щоб поспостерігати, тому вони вирішили уникнути конфлікту і поїхати звідти. Сіли з ОСОБА_5 у службовий автомобіль, він на заднє сидіння, а ОСОБА_5 за кермо і почали рух. Майже одразу їх наздогнав ОСОБА_4 , підбіг до автомобіля, двома руками ударив по капоту. Чи бив по склу він не бачив. ОСОБА_5 зупинив автомобіль та вийшов з салону і у них з ОСОБА_4 почалася штовханина, хто кого вперше і яким чином ударив він не дуже пам`ятає, оскільки це відбулося швидко. Вже побачив, як вони удвох впали на землю. ОСОБА_4 в цей час кричав, вживав не нормативну лексику, продовжував погрожувати, махав руками. На той час не був впевнений, що має право застосовувати силу, тому у сутичку не втручався. Чи був у ОСОБА_5 автомат він не пам`ятає. Також просив врахувати, що обвинувачений колишній військовослужбовець, перебував у російському полоні, швидше за все ці події сильно вплинули на його психоемоційний стан, тому просив його суворо не карати.

Крім того, під час судового провадження було досліджено та ретельно перевірено докази, зібрані в ході досудового розслідування, а також інші документи, зафіксовані у відповідній процесуальній формі, що слугували підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, що підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні також підтверджується такими письмовими та речовими доказами:

- відповідно до витягу з ЄРДР 15.05.2025 внесено відомості про правопорушення за ознаками, передбаченими частиною другою статті 345 КК України, відповідно до фабули якого 15.05.2025 близько 14:39 до ЧЧ ВП №1 Бучанського РУП ГУНП у Київській області надійшло повідомлення про те, що під час перевірки документів за адресою: Київська область, Бучанський район, селище Ворзель, вулиця Курортна, будинок 60-А, працівник поліції ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_4 ;

- відповідно до протоколу 15.05.2025 о 15:30 було затримано ОСОБА_4 у присутності захисника у селищі Ворзель, Бучанського району, Київської області на підставі пункту 2 частини першої статті 208 КПК України, за обставини, що відбулися 15.05.2025, внаслідок чого нанесено тілесні ушкодження працівнику поліції ОСОБА_5 ;

- протоколом огляду місця події від 15.05.2025, а саме вільнодоступної ділянки місцевості біля будинку 60-А, по вулиці Курортна, в селищі Ворзель, Бучанського району, у якому указані обставини, що зазначені у обвинувальному висновку та співпадають з показами обвинуваченого, потерпілого та свідка;

- протоколом огляду оптичного диску із вмістом відеозаписів з боді-камери поліцейського ОСОБА_5 . Також досліджено безпосередньо відеозапис, відповідно до якого запис розпочинається з моменту, як працівник поліції сидить за кермом у салоні автомобіля, лобове скло повністю відображене у кадрі, через декілька секунд після початку запису спостерігається ОСОБА_4 , який перебуває ззовні та двома руками одночасно ударяє об капот автомобіля, одразу ж підходить ближче до лобового скла і правою рукою ударяє об нього. Потім працівник поліції вимикає двигун автомобіля, відчиняє водійські дверцята виходить з салон, до нього підбігає ОСОБА_4 голосно кричить, вживає образливу не нормативну лексику і одразу ж розпочинається сутичка. Убачається, що поліцейський упав, потім камер падає на землю, чути звуки голосів на підвищених тонах, ОСОБА_4 продовжує агресивно висловлюватися на адресу поліцейського, а ОСОБА_5 в цей час намагається його заспокоїти словами;

- постановою від 15.05.2025 DVD-R диск з відеозаписом з камери нагрудного реєстратора поліцейського ОСОБА_5 визнано речовим доказом;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2025 за участі ОСОБА_4 , спеціаліста ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також від 07.06.2025 за участі потерпілого ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_10 та понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 з відеозаписами, на яких зафіксовано процесуальну дію;

- висновком судово-медичної експертизи № 53, проведеної 16.05.2025, за результатами якої установлено, у потерпілого ОСОБА_5 мають місце такі тілесні ушкодження: синець потиличної ділянки зліва, садна по заднє-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу та по передній поверхні у верхній третині лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, усі описані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (их) предмету (ів) у термін до однієї доби до проведення судово-медичного освідування, можливо у строк та за обставин, указаних у фабулі постанови та потерпілим під час допиту 15.05.2025, а саме синець внаслідок одного удару кулаком в ділянку голови, садна при падінні з подальшим контактуванням з поверхнею землі;

- посадової інструкції поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Бучанського РУП ГУНП у Київській області, майора поліції ОСОБА_5 .

Проаналізувавши показання свідка у їх сукупності та у нерозривному взаємозв`язку із показаннями потерпілого та самого обвинуваченого, суд констатує що надані показання є логічними, не суперечать показанням обвинуваченого та потерпілого, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у цій справі та вважає їх отриманими у порядку встановленому КПК України. З огляду на вказане, суд дійшов переконливого висновку, що ними підтверджуються обставини того, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Крім того, судом досліджено докази, які характеризують обвинуваченого, відповідно до яких ОСОБА_4 за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Бучанський консультативно-діагностичний центр» не звертався, раніше судимий і має не зняту та не погашену судимість, за місцем проживання характеризується посередньо.

Указані докази у сукупності з іншими, викладеними вище, враховуються судом при призначенні покарання ОСОБА_4 .

Згідно з частиною першою статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до частини третьої статті 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та спроможність на їх підставі вирішувати питання щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість чи неможливість використання інших доказів.

Надані сторонами докази також є допустимим, що було ретельно перевірено судом, жодна зі стороні не просила визнати певні докази не допустимими.

Ураховуючи наведене, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 і необхідності притягнення його до кримінальної відповідальності

Таким чином винуватість ОСОБА_4 повністю доведена у вчиненні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 345 КК України

Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, у виді 2 років обмеження волі застосувавши статтю 75 КК України.

Також судом враховується, що цивільний позов у вказаному проваджені заявлено не було.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особистість обвинуваченого, суд враховує таке: ОСОБА_4 раніше судимий, має не зняту та не погашену судимість, правопорушення вчинив в період відбування іншого покарання у виді пробаційного нагляду, не працюючий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за допомогою до вказаних спеціалістів за місцем проживання не звертався.

Згідно з частиною другою статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також думку потерпілого ОСОБА_5 .

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 345 КК України відповідно до статті 12 КК України віднесене до нетяжких злочинів.

Обставиною, яка згідно зі статтею 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які згідно статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

В пункті першому Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладені обставини, те, що обвинувачений визнав свою провину, щиро розкаявся, враховуючи відомості про особу, суд вважає, що ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України має бути призначене покарання у межах санкції указаної статті.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді обмеження волі буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, позиції прокурора, який просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки та застосувати статтю 75 КК України; позиції потерпілого ОСОБА_5 та думки свідка ОСОБА_6 ; відомостей про обвинуваченого, який визнав свою провину, щиро розкаявся, а також враховуючи відомості про його особу, суд призначає покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі у межах санкції статті кримінального закону.

Відповідно до частини першої статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2024, який набрав законної сили 17.10.2024, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 309 КК України і призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Листом від 23.06.2025 Бучанським районним відділом №2 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області повідомлено, що ОСОБА_4 , засуджений 16.09.2024 вироком Ірпінського міського суду Київської області з 08.11.2024 перебуває на обліку Бучанського РВ №2 філії державної установи «Центр пробації», пробаційний нагляд закінчується 08.11.2025.

З огляду на викладене, до покарання призначеного за вироком від 30.09.2025 ОСОБА_4 слід приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2024, а саме 38 днів пробаційного нагляду.

Разом з тим, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні розкаявся у вчиненому, негативно оцінив власну протиправну поведінку, тому, зважаючи на його щире бажання стати на шлях виправлення, суд вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням певних обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, має бути справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попереджати вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідати його меті, гуманності, справедливості і не потягнути за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов в межах цього провадження заявлено не було.

Питання щодо речових доказів, зокрема DVD-R диск із відеозаписами з боді-камери поліцейського ОСОБА_5 вирішити в порядку статті 100 КПК України, залишити при матеріалах кримінального провадження.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироку законної сили суд не убачає.

Керуючись статтями 50, 65-67, 71, 72, 75, 76, 100, частиною другою статті 345 КК України, статтями 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного за цим вироком покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2024 року у справі № 367/9319/24, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць 8 (вісім) днів.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, поклавши на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме: DVD-R диск із відеозаписами з боді-камери поліцейського залишити при матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироку законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого частиною другою статті 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - направити не пізніше наступного дня.

Вирок складено та проголошено 30.09.2025.

Суддя ОСОБА_1