Справа № 738/1924/25
№ провадження 1-кп/738/152/2025
Вирок

іменем України

12 грудня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження: № 0000221, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2025 року; № 0000559, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2025 року стосовно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Макошине Менського району Чернігівської області, громадянство України, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , неодруженого, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Макошине Менського району Чернігівської області, громадянство України, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , неодруженого, військовослужбовця, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 263, частиною п`ятою статті 407 КК України,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_5 ,
захисниківОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченихОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

встановив:

1.Хронологія судового провадження.

27 серпня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000221 про обвинувачення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону.

29 серпня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

01 вересня 2025 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000559 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 263, частиною п`ятою статті 407 КК України, надійшов до Менського районного суду Чернігівської області з Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону.

02 вересня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про призначення підготовчого судового засідання.

04 вересня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про передачу кримінального провадження № 0000559 для вирішення питання про об`єднання з іншим кримінальним провадженням.

21 жовтня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу про об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень 0000221 та № 0000559 та призначення судового розгляду в провадженні.

12 грудня 2025 року Менський районний суд Чернігівської області постановив ухвалу, згідно з якою клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за частиною п`ятою статті 407 КК України на підставі частини п`ятої статті 401 КК України задоволено; ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України, на підставі частини п`ятої статті 401 КК України; кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 КК України закрито у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності на підставі частини п`ятої статті 401 КК України.

2.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

2.1. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України при наступних обставинах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Президент України 24 лютого 2022 року видав Указ «Про введення воєнного стану» № 64/2022, затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався, в тому числі, Указом Президента України №235/2025 від 15 квітня 2025 року з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб.

12 травня 2025 року, близько 23 години, ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану в Україні, переслідуючи корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до території Приватного підприємства «Завод «Сільгоспмаш», яка розташована по вулиці Дружби, 70 в селищі Макошине Корюківського району Чернігівської області, власником та директором якого є ОСОБА_8 . Через незамкнену хвіртку, проникли на територію приватного підприємства, шляхом зриву навісного замка, проникли в складське приміщення, звідки викрали радіатор латунний виробництва СССР, вагою 20 кг та кабель високовольтний АВВГ4х35. У подальшому, у нічний час 21 травня 2025 року, на відкритій місцевості випалили полімерну обмотку кабелю, а наступного дня здали на пункт збору металобрухту радіатор, вагою 20 кг та алюмінієвий дріт, вагою 18,40 кг. Станом на 12 травня 2025 року вартість латуні у брухті (радіатор латунний), вагою 20 кг становить 3300 грн., вартість алюмінію у брухті, вагою 18,40 кг становить 903,44 грн. Указаними діями потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 4 203,44 грн.

2.2. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 263 КК України при наступних обставинах.

У квітні 2023 року ОСОБА_3 , перебуваючи у місті Бахмут Донецької області, знайшов у невстановленому досудовим розслідуванням місці два корпуси наступальної осколкової ручної гранати РГН та два ударно-дистанційні запали УДЗ, які у конструктивному поєднанні є двома наступальними осколковими ручними гранатами РГН та є вибуховими пристроями промислового виготовлення, що відносяться до категорії боєприпасів, та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та запал до ручних гранат AF11, які у конструктивному поєднанні складають саморобний вибуховий пристрій.

Усвідомлюючи, що знайдені ним предмети є боєприпасами та вибуховим пристроєм, ОСОБА_3 , діючи умисно, в порушення приписів, передбачених статтею 178 Цивільного Кодексу України, пункту 1 Додатку № 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17 червня 1992 року, пунктів 2, 3, 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, пунктів 2.1, 2.3 Розділу 2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, забрав їх, обернувши у власне протиправне володіння, чим вчинив незаконне їх придбання без передбаченого законом дозволу та у подальшому, 14 червня 2023 року, зберігаючи при собі, перемістив до домоволодіння АДРЕСА_3 , де зберігав у господарській будівлі до 10 липня 2025 року.

У подальшому, 10 липня 2025 року, в період часу з 14 години 11 хвилини до 15 години 54 хвилини, слідчий під час проведення обшуку домоволодіння АДРЕСА_3 , виявив та вилучив два корпуси наступальної осколкової ручної гранати РГН та два ударно-дистанційні запали УДЗ, які у конструктивному поєднанні є двома наступальними осколковими ручними гранатами РГН та вибуховими пристроями промислового виготовлення, що відносяться до категорії боєприпасів, та корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та запал до ручних гранат AF11, які у конструктивному поєднанні складають саморобний вибуховий пристрій.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені.

ОСОБА_2 вчинив:

- кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 вчинив:

- кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану;

-кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу;

4.Позиції сторін кримінального провадження.

4.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 22 серпня 2025 року слідчим СВ відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області та затверджений прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_9 , та у обвинувальному акті, що був складений слідчим відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 та затверджений прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону ОСОБА_5 .

За змістом обвинувальних актів, які підтримав прокурор, сторона обвинувачення вважає установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 263 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив: визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком три роки, відповідно до статті 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України; визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, частиною першою статті 263 КК України, призначити йому покарання за частиною четвертою статті 185 КК України п`ять років позбавлення волі, за частиною першою статті 263 КК України три роки позбавлення волі, за сукупністю кримінальних провопорушень визначити покарання п`ять років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - три роки, відповідно до статті 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

4.2. Позиція сторони захисту.

Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_2 , ОСОБА_3 правову кваліфікацію дій обвинувачених та фактичні обставини справи не оспорювали.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав, надав показання, у вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_2 під час виступу у судових дебатах погодились із запропонованим прокурором покаранням. Захисник просила звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - один рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленим обвинуваченням визнав, надав показання, у вчиненому щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 під час виступу у судових дебатах погодились із запропонованим прокурором покаранням погодились із запропонованим прокурором покаранням, захисник просив звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком - два роки.

4.2.Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_8 подав письмову заяву у якій повідомив, що претензій до обвинувачених не має, просив призначити покарання, яке не пов`язане із позбавленням волі (том 1 арк. с. 142).

5.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

5.1.Висновки суду, що обсягу доказів, що підлягають дослідженню.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинувачених, доказами, які характеризують особи обвинувачених, а також доказами, які підтверджують наявність процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні.

5.2.Показання обвинувачених.

5.2.1. Обвинувачений ОСОБА_2 надав показання, якими підтвердив фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті, зокрема зазначив, що 12 травня 2025 року близько 23 години він ( ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 вирішили будь-що викрасти із заводу «Сільгоспмаш» в селищі Макошине. Зайшли на територію підприємства, зламали навісний замок з ангара, викрали радіатор та кабель, та здали на металобрухт, грошові кошти від продажу металобрухту розділили між собою.

5.2.2. Обвинувачений ОСОБА_3 надав показання, якими підтвердив фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті, зокрема щодо обставин кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, зазначив, що разом із ОСОБА_2 прийшли на територію заводу «Сільгоспмаш» в селищі Макошине. Смикнули за замок на одному із ангарів. З ангару викрали радіатор та кабель. Кабель випалили. Радіатор та кабель, та здали на металобрухт, грошові кошти від продажу металобрухту розділили між собою. Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, надав показання про те, що у 2023 році під час проходження військової служби у місті Бахмут Донецької області знайшов та забрав собі два корпуси ручної гранати, два запали та корпус гранати Ф-1, запал до ручних гранат, які перевіз до себе додому в селище Макошине та зберігав у сараї до проведення обшуку.

5.3. Документи, зібрані стороною обвинувачення.

Суд дослідив надані прокурором документи, які характеризують особи обвинувачених та документи щодо речових доказів, процесуальних витрат.

6.Висновки суду.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, відповідно до положень частини третьої статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальних актах.

Суд дійшов висновку, що прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання:

- ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану;

- ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану та кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, а саме у вчиненні незаконного придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу.

7.Обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_2 - відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 - відсутні.

8.Мотиви призначення покарання і мотиви ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

8.1.Мотиви призначення покарання ОСОБА_2 .

Обвинувачений ОСОБА_2 , є особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинив умисний тяжкий злочин проти власності у дев`ятнадцятирічному віці, неодружений, офіційно непрацевлаштований, на обліках у лікаряпсихіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. (том 1 арк. с. 175-179).

У досудовій доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_2 , у розділі «Соціально-психологічна характеристика обвинуваченого» зазначено, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується як такий, що має низький контроль над власною поведінкою та мисленням, не вміє передбачати наслідки своїх дій, є імпульсивним, неусвідомленим, незрілим у вирішенні життєвих ситуацій та проблем, схильний до асоціальної поведінки. Родинні стосунки, які б мали стабілізуючий вплив, майже відсутні, має неоформлене батьківство. У досудовій доповіді зазначено про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб, наданий висновок про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (том 1 арк. с. 136-141).

З урахуванням обставин справи, особи винного, його молодого віку, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі із найменшим строком, передбаченим у санкції частини четвертої статті 185 КК України - п`ять років позбавлення волі.

Також, суд дійшов висновку, відповідно до статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без ізоляції від суспільства з огляду на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення і потерпілого. З урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статтей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Під час досудового розслідування та судового розгляду запобіжні заходи до ОСОБА_2 не застосовувались.

Суд дійшов висновку, що підстави та необхідність у застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили відсутні.

8.2. Мотиви призначення покарання і мотиви ухвалення рішення про залік досудового тримання під вартою щодо ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності; вчинив умисний тяжкий злочин проти громадської безпеки та умисний тяжкий злочин проти власності; неодружений; офіційно непрацевлаштований; з 17 вересня 2022 року до 11 серпня 2023 року перебував на військовій службі; отримав тяжке вибухове поранення під час безпосередньої участі у бойових діях по захисту Батьківщини, при виконанні бойових завдань; за місцем проходження служби характеризується як професійно грамотний, дисциплінований та працелюбний військовослужбовець, ініціативний, мотивований, у стройовому відношенні підтягнутий, фізично дуже розвинений, не відрізнявся пунктуальністю і делікатністю у спілкуванні; на обліках у лікаряпсихіатра та лікаря-нарколога не перебуває; притягувався до адміністративної відповідальності (том 1 арк. с. 180-203).

У досудовій доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , у розділі «Соціально-психологічна характеристика обвинуваченого» зазначено, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю, має середню спеціальну освіту, мав незначні підробітки, є таким, що не завжди контролює свої дії та емоції, з рідними підтримує гарні сімейні стосунки. У досудовій доповіді зазначено про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб, наданий висновок про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (том 1 арк. с. 131-135).

З урахуванням обставин справи, особи винного, його молодого віку, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання:

- у виді позбавлення волі із найменшим строком, передбаченим у санкції частини четвертої статті 185 КК України - п`ять років позбавлення волі;

- у виді позбавлення волі із найменшим строком, передбаченим у санкції частини першої статті 263 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим п`ять років позбавлення волі.

Також, суд дійшов висновку, відповідно до статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти командира військової частини або уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_3 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства з огляду на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення і потерпілого, досудову доповідь. З урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статтей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання, а також дозволить ОСОБА_3 проходити військову службу та виконувати обов`язок громадянина України - захищати країну.

Також у цьому провадженні, під час досудового розслідування ОСОБА_3 був попередньо ув`язнений та стосовно нього обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з 10 липня 2025 року, строк дії якого не закінчився станом на час ухвалення вироку.

Суд дійшов висновку запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 скасувати і на підставі частини першої статті 377 КПК України ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі судового засідання, у зв`язку із звільненням від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі відповідно до статті 75 КК України.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України, ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2025 року до 11 грудня 2025 року, як відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення день за день.

Підстави для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили відсутні.

9. Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат, щодо вирішення цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, розмір яких підтверджений документально та які, відповідно до положень частини другої статті 124 КПК України, необхідно стягнути на користь держави: із ОСОБА_2 в розмірі 2 897,05 грн, із ОСОБА_3 в розмірі 9 582,55 грн.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлений.

10. Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів.

Суд вирішує питання щодо речових доказів, на які під час досудового розслідування накладений арешт, відповідно до положень частини дев`ятої статті 100 КПК України та частини четвертої статті 174 КПК України, зокрема, суд дійшов висновку скасувати арешт, накладений на речові докази відповідно до ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2025 року та:

- мобільний телефон «iPhone» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , який знаходяться у камері речових доказів при Слідчому управлінні ГУНП в Чернігівській області повернути ОСОБА_3 ;

- предмет зовні схожий на корпус гранати «Ф1», предмет зовні схожий на запал до ручної гранати, два фрагменти газети, два поліетиленові пакети в яких знаходиться подроблена речовина рослинного походження зеленого кольору, два предмети зовні схожі на корпус гранати «РГН», два предмети зовні схожі на запали типу «УДЗ», ганчірка біло-чорного кольору, які знаходяться у камері речових доказів при Слідчому управлінні ГУНП в Чернігівській області знищити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України, частиною першою статті 263 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною четвертою статті 185 КК України п`ять років позбавлення волі;

-за частиною першою статті 263 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі статті 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим п`ять років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини або до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти командира військової частини або уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_3 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснювати командиром військової частини, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 скасувати.

На підставі частини першої статті 377 КПК України, ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі судового засідання у зв`язку із звільненням від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі відповідно до статті 75 КК України.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України, ОСОБА_3 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10 липня 2025 року до 12 грудня 2025 року, як відбуте ним покарання у виді позбавлення волі, виходячи із співвідношення день за день.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів в сумі 2 897,05 грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів в сумі 9 582,55 грн.

Арешт, який був накладений на речові докази відповідно до ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16 липня 2025 року скасувати та речові докази:

- мобільний телефон «iPhone» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 із сім картою НОМЕР_3 , який знаходяться у камері речових доказів при Слідчому управлінні ГУНП в Чернігівській області повернути ОСОБА_3 ;

- предмет зовні схожий на корпус гранати «Ф1», предмет зовні схожий на запал до ручної гранати, два фрагменти газети, два поліетиленові пакети в яких знаходиться подроблена речовина рослинного походження зеленого кольору, два предмети зовні схожі на корпус гранати «РГН», два предмети зовні схожі на запали типу «УДЗ», ганчірка біло-чорного кольору, які знаходяться у камері речових доказів при Слідчому управлінні ГУНП в Чернігівській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1