Справа № 153/381/24
Провадження №11-кп/801/81/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.10.2024 в кримінальному провадженні № 0000001 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Ямпільського району Вінницької області, місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого зварювальником ТОВ «Автострада», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8 ,

захисника : ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.10.2024 року змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 336 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнити ОСОБА_7 відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Вироком Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.10.2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку.

Згідно вироку суду обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 01.05.2023 №254/2023, на території України оголошено проведення загальної мобілізації у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у ході якої серед інших заходів, передбачено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних сил України.

Згідно ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби, повинні виконувати військовий обов`язок, який включає, серед іншого, призов на військову службу та її проходження.

У ході загальної мобілізації ОСОБА_7 пройшов медичне обстеження та відповідно до довідки військово-лікарської комісії №68/446 від 02.06.2023, картки обстеження та медичного огляду КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради, його визнано обмежено придатним до військової служби.

Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 02.10.2023 ОСОБА_7 було вручено особисто повістку про його виклик до вказаного РТЦК та СП за адресою: АДРЕСА_1 , на 04.10.2023 о 06 год. 00 хв. для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у військову частину.

Однак, ОСОБА_7 , в порушення зазначених вимог закону, будучи військовозобов`язаним, обмежено придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, до місця призову у вказаний у повістці час та місце не прибув. У зв`язку з чим, ОСОБА_7 05.01.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно було вручено повістку про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на 06.01.2024 о 06 годині 00 хвилин для отримання мобілізаційного розпорядження та вибуття у військову частину. Проте, не виконуючи вимог закону, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним, придатним до військової служби, не маючи права на відстрочку, без поважних причин та правових підстав, з метою ухилення від призову на військову службу до Збройних сил України під час загальної мобілізації, безпідставно та умисно, вдруге не прибув до місця призову у вказані у повістці час та місце.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що призначаючи покарання, судом недостатньо враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

На думку сторони захисту, судом безпідставно не з`ясовано відношення ОСОБА_7 до військової служби, а саме те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 28.04.2015.

Крім того, Ямпільським районним судом Вінницької області не було винесено ухвали про складання досудової доповіді Ямпільським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області.

Поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_7 одноосібно виховує малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дитини з 11.06.2024 знаходиться за кордоном, шлюбні відносини припинені з 24.02.2022 та з цього часу вона вихованням сина не займається. Батьки ОСОБА_7 є особами похилого віку та неспроможні виховувати дитину.

Також, захисник зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги стан здоров`я ОСОБА_7 , який згідно довідки військово-лікарської комісії №68/446 від 02.06.2023 року обмежено придатний до військової служби та має ряд хвороб, потребує лікування.

За таких обставин, захисник вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до обвинуваченого слід застосувати ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про час та день апеляційного розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додатку «Viber» від 11.12.2025 року на номер телефону НОМЕР_2 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу задоволити, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставними.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, обставини його вчинення, особу винного, який раніше несудимий, що підтверджено вимогою, виданою відділенням поліції №1 Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, вих.№173/227/2024 від 05.01.2024, задовільно характеризується за місцем проживання, що підтверджено довідкою-характеристикою, вих.№02-12/24 від 09.01.2024, виданою виконавчим комітетом Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області; не перебуває на обліку усиновителів, опікунів-піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів та на його утриманні немає дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, що підтверджено інформацією Служби у справах дітей Ямпільської міської ради №01-02/8 від 09.01.2024; не перебуває на обліку в відділі соціального та медичного забезпечення, як фізична особа, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, що підтверджено повідомленням відділу соціального та медичного забезпечення Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області №01-12/07 від 09.01.2024; за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, що підтверджено довідкою №01-4-35 від 11.01.2024, виданою КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради; за медичною допомогою до лікарів закладу КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради та в КП «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради не звертався, що підтверджено довідкою №01-4-31 від 08.01.2024 КНП «Ямпільська територіальна лікарня» Ямпільської міської ради та довідкою №01-2-27 від 10.01.2024 КП «Ямпільський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Ямпільської міської ради, його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання та згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання та визначив покарання, передбачене санкцією ст.336 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд першої інстанції умотивував своє рішення щодо відсутності підстав для застосування ст. 75 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції вважає, що визначене судом першої інстанції мінімальне покарання, передбачене санкцією ст.336 КК України за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності правових підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 ст. 75 КК України, оскільки відмова ОСОБА_7 від захисту Батьківщини в умовах загальної мобілізації свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Приймаючи рішення, суд вірно керувався позиціями Верховного Суду, викладеними в постанові 15.11.2023 у справі №641/1067/23.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_7 мінімально допустимого строку кримінального покарання, визначеного санкцією кримінального закону, на переконання апеляційного суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, а також принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

В апеляційній скарзі захисник, викладаючи свої доводи, посилається на обставини, які були належним чином досліджені та враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення відносно ОСОБА_7 .

Виправлення особи означає усвідомлення нею негативного характеру та наслідків вчиненого злочину, критичне відношення до скоєного, переоцінку своїх моральних, життєвих і соціальних цінностей та зміну своєї поведінки у суспільстві спрямованої на дотримання встановлених у ньому норм і правил.

Вирішуючи питання про можливість виправлення особи без відбування призначеного покарання суд має враховувати поведінку особи як до скоєння злочину, так і після цього до ухвалення вироку у справі і визначити наскільки позитивно змінилася її поведінка після вчиненого та чи дають такі зміни суду обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість її виправлення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, що матеріалами кримінального провадження доведено, що після повторної неявки обвинуваченого ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_2 06 січня 2024 року обвинувачений не лише не усвідомив протиправності своєї поведінки, а і далі в умовах воєнного стану продовжив ухилятися від мобілізації і не вживав жодних заходів для добровільної явки до РТЦК та СП .

При цьому, як убачається з матеріалів провадження, на час виклику обвинуваченого ОСОБА_7 до РТЦК та СП на 04 жовтня 2023 року та 06 січня 2024 року і до червня 2024 року його дружина перебувала в Україні і мала можливість доглядати за дитиною.

За таких обставин обвинуваченим було штучно створено ситуацію за якої його дружина виїхала за кордон і залишила сина на нього, що дало можливість ОСОБА_7 стверджувати про самостійне виховання ним дитини.

На думку суду апеляційної інстанції, наведені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не лише ухилився від мобілізації, а й намагався створити відповідні умови для його звільнення від відбування покарання за скоєний злочин.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_7 одноосібно виховує малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дитини з 11.06.2024 року вихованням сина не займається, а батьки ОСОБА_7 є особами похилого віку та неспроможні виховувати дитину, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання з огляду на відомості про особу обвинуваченого та обставини вчинення кримінального правопорушення.

До того ж, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не наведено будь-яких інших обставин, які б не були відомі суду першої інстанції та не враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання за цим вироком.

Доводи захисника щодо застосування ст. 75 КК України є безпідставними.

Суд першої інстанції проаналізував питання щодо оцінки пом"якшуючих обставин, в сукупності з іншими доказами та дійшов вірного висновку, що сукупність всіх обставин кримінального провадження разом з особою обвинуваченого не вказують на можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , як на цьому наполягає сторона захисту, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції достатньо врахував низку обставин, які мають значення для визначення виду і розміру покарання.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Підстави, визначені ст. 409 КПК України для зміни чи скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409,419 КПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.10.2024 року щодо ОСОБА_7 за ст. 336 КК України залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3