Справа № 2514/4969/12
Провадження № 1-в/740/20/26
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі
Головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого,
встановити:
Адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 від 21.08.2012 року на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що постановою слідчого в межах кримінальної справи № 12/19575 накладено арешт на частки квартири по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, що видане на підставі договору дарування.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового терміну в 2 роки. Крім того, стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_6 12000,00 грн моральної шкоди; на користь місцевого бюджету міста Ніжина для перерахування Ніжинській центральній міській лікарні 3210,65 грн, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_6 . Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 січня 2013 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2012 року залишено без змін. Однак питання про скасування арешту на майно, накладеного постановою слідчого, судом не вирішувалося.
На підставі вироку суду було видано виконавчий лист та відкрите виконавче провадження ВП №36625031.
10.12.2025 головний державний виконавець Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_7 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №1/2514/347/112, виданого 11.02.2013 р. Ніжинським міськрайонним судом про стягнення з нього боргу в сумі 12000 грн на підставі фактичного повного виконання рішення. Інших проваджень щодо ОСОБА_4 , як боржника, немає.
Зазначив, що заборгованість сплачена повністю і арешт державним виконавцем скасовано, однак не скасованим залишився арешт майна, що був накладений постановою слідчого.
На підставі наведеного та ст. 2, 537 КПК, адвокат ОСОБА_3 просить клопотання задовольнити.
У судове засідання заявник не з`явився.
Від представника заявника адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він викладені в клопотанні обставини підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без їх із заявником участі.
Від прокурора ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі, проти зняття арешту не заперечувала.

Суд вважає за можливе здійснювати розгляд клопотання за відсутності заявника, його представника та прокурора, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Вивчивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом установлено, що право власності ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 01 квітня 1997 року, виданим органом приватизації при ЗАТ «Ніфар» на частку квартири АДРЕСА_1 та договором дарування від 23 листопада 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на іншу 1/2 частку вказаної квартири.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2012 року ОСОБА_4 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді 2-х років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з встановленням іспитового терміну в 2 роки; стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_6 12000,00 грн моральної шкоди; на користь місцевого бюджету міста Ніжина для перерахування Ніжинській центральній міській лікарні 3210,65 грн, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_6 .
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 31 січня 2013 року вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 листопада 2012 року залишено без змін.
Згідно з довідкою, виданою в.о. начальника Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ОСОБА_10 від 14.01.2026 № 5467, згідно даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень про стягнення боргів, штрафів з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на виконанні у Ніжинському відділі ДВС станом на 13.01.2026 на виконанні не перебуває.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Арешт на майно, щодо якого йдеться у клопотанні, накладений слідчим у межах кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року.
На час розгляду клопотання про скасування арешту майна Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК від 13.04.2012.
При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Так, згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України (в редакції 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності, та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Згідно з п.п. 7, 8 ч. 2 ст. 324 КПК України 1960 року постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.
Вирок у кримінальній справі набрав законної сили, проте питання щодо скасування арешту майна ОСОБА_4 не вирішилося по даний час, що суттєво обмежує реалізацію ним майнових прав.
Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.
Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року питання про відстрочку виконання вироку, відповідно до статті 405 цього Кодексу про розстрочення чи відстрочку сплати штрафу, про неприведення до виконання вироку у випадках, передбачених частиною 3 статті 49 Кримінального кодексу України і частиною шостою статті 404 цього Кодексу, а також всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин другої і третьої статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок.
У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» у порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, суди вправі вирішувати такі питання, які виникають при виконанні вироків внаслідок їх недоліків, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмові у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Таким чином, ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що арешт, накладений постановою слідчого на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить заявнику, слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року), суд
постановив:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати арешт на майно, накладений постановою слідчого Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 від 21.08.2012 року, а саме: на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1