УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 Слідчий суддя Володимирського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимирі клопотання слідчого слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гішин, Ковельського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, не судимого, в силу ст.89 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 року до Володимирського міського суду Волинської області надійшло належним чином погоджене з прокурором Володимирської окружної прокуратури клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 був обізнаний про те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє Верховною Радою України на засіданні 16.04.2025 ухвалено Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від №4524-IX від 15.04.2025, яким затверджено Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.07.2025 № 478/2025, яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 07.08.2025 строком на 90 діб. Також ОСОБА_6 у силу введення воєнного стану відомо про оголошення мобілізації в Україні та запровадження обмеження виїзду за її межі військовозобов`язаних громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, в умовах правового режиму воєнного стану в Україні, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через державний кордон України та розуміючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991, Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» від 26.03.1994, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вирішили організувати незаконне переправлення осіб поза встановленими пунктами пропуску державного кордону України за грошову винагороду.

Надалі, 13.10.2025 ОСОБА_8 дізнавшись у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 про намір останнього виїхати за межі України, запропонував організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Білорусь за грошову винагороду в сумі 7000 доларів США.

Після цього, 24.10.2025 ОСОБА_8 у ході телефонної розмови з ОСОБА_9 підтвердив останньому свій намір організувати та здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Білорусь за грошову винагороду шляхом переведення останнього поза встановленими пунктами прикордонного пропуску, одночасно надаючи поради та вказівки, у тому числі щодо наявності спорядження і речей, необхідних для перетину державного кордону України. З цією метою повідомив ОСОБА_9 про необхідність його прибуття 25.10.2025 за адресю: АДРЕСА_2 з метою зустрічі з ОСОБА_6 , котрий в подальшому мав організувати його переправлення за проханням ОСОБА_8 .

Водночас, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.10.2025, ОСОБА_6 в свою чергу запропонував ОСОБА_7 спільно здійснити незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза встановленими пунктами прикордонного пропуску до Республіки Білорусь за грошову винагороду в сумі 7000 доларів США на його автомобілі марки «SKODA YETI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на що ОСОБА_10 погодився.

Надалі ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , 24.05.2025 близько 08 год. 50 хв., автомобілем марки «SKODA YETI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням останнього, прибули до заздалегідь обумовленого місця зустрічі з ОСОБА_9 , а саме на АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи на вулиці за вказаною адресою зустрівся із ОСОБА_9 , після чого останній сів до автомобіля марки «SKODA YETI», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого їх очікував ОСОБА_7 де попередньо надав йому вказівки та поради необхідні для безперешкодного незаконного перетину ним державного кордону України. Надалі прямуючи вказаним автомобілем в напрямку м. Ковель з метою подальшого слідування в м. Сарни, Сарненського району Рівненської області знаходячись в автомобілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно та узгоджено між собою, продовжили надавати вказівки та поради ОСОБА_9 під час чого він в присутності ОСОБА_7 передав в руки ОСОБА_6 заздалегідь обумовлену грошову винагороду в сумі 1 500 доларів США за незаконне переправлення його через державний кордон України, після чого їх було зупинено працівниками поліції в селі Верба Володимирського району Волинської області і вони обоє були викриті працівниками правоохоронних органів та відповідно незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 було припинено.

01.10.2025, прокурором Волинської окружної прокуратури Волинської області відомості про дане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.10.2025 прокурором Володимирської окружної прокуратури Волинської області визначено територіальну підслідність проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення за СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області.

25.10.2025 о 10 год 22 хв ОСОБА_6 слідчим затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особу, яка щойно вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Гішин, Ковельського району Волинської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, тимчасово не працючий, раніше не судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, протоколом допиту свідка та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

25.10.2025 слідчим за погодженням з прокурором ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На підставі викладеного, слідчий та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших осіб, які мають відношення до даного кримінального провадження, у зв`язку з чим у органів досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що останній, знаходячись на свободі може переховуватися від органів слідства та суду, тим самим перешкоджати досудовому розслідуванню.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлено тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, якими є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування ризикам.

На підставі вищевикладеного слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що її підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, являється інвалідом 3-ї групи, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по місцю проживання характеризується виключно позитивно. Просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або ж, якщо до такого переконання дійде слідчий суддя у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації та реєстрації його матері, за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний ОСОБА_6 позицію свого захисника підтримав, зобов`язався надалі зберігати належну процесуальну поведінку.

Слідчий суддя заслухавши пояснення та доводи сторони обвинувачення, пояснення та доводи сторони захисту, приходить до такого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000027 від 01.10.2025, протоколом огляду місця події від 25.10.2025 року, постановою про визнання речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 26.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.10.2025, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25.10.2025, повідомленням про підозру від 25.10.2025 та іншими матеріалами справи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів провадження, 25.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Слідчий суддя зазначає, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України;

- наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, знищити, спотворити, сховати будь яку з речей та документів, які мають значення для досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що матеріали клопотання містять дані щодо наявності ризику, передбаченого ст.177 КПК України, однак не містять переконливого обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Саме лише посилання у клопотанні на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину не свідчить про безумовне недотримання підозрюваним процесуальних обов`язків, які на нього можуть бути покладені при обранні іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Аналогічні твердження неодноразово відображалися і у ряді рішень Європейського суду з прав людини.

Зокрема ЄСПЛ у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Згідно з п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильно скасуванню правила сталі 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Не може утримання підозрюваного під вартою бути застосовано і з тієї причини, що у справі, на думку обвинувачення, очікується призначення покарання у вигляді позбавлення свободи - рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії», «Ілійков проти Болгарії», «Летіли проти Франції», «Худойоров проти Росії», «Рохліна проти Росії».

Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Вирішуючи питання про запобіжний захід, слідчий суддя повинен враховувати вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, являється інвалідом 3-ї групи, тимчасово не працює, по місцю проживання характеризується позитивно та має сталі соціальні зв`язки.

На думку слідчого судді, враховуючи при цьому наведені вище обставини, запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе належним чином забезпечити необхідні процесуальні обов`язки підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідивши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в клопотанні слідчого підстави, в яких він просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження.

Проте, окрім даних, що характеризують підозрюваного, слідчий суддя враховує, що на даний момент Указом Президента України який затверджено Законом України на території України введено воєнний стан, що дає додаткові підстави для обмеження конституційних прав громадян, враховує також, що органом досудового слідства тільки розпочато слідство по справі, не зібрані докази, не допитані свідки, що не виключає спробу здійснити вплив на них з боку підозрюваного та дає достатні підстави вважати, що залишаючись на свободі він може впливати на свідків, знищити докази по справі, вчинити новий злочин та переховуватися від органів досудового розслідування.

Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, яка в теперішній момент перебуває у стані війни та активних бойових дій, що в тій чи іншій мірі впливає й на суспільство.

Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи наведені ризики слідчий суддя вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з певними обмеженнями, що за ступенем суворості межує з позбавленням волі та забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як вбачається з матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом зі своєю матір`ю.

За вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.

Наведені обставини у їх сукупності дають слідчому судді можливість зробити висновок про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту.

В такому разі заборона підозрюваному цілодобово залишати своє житло та застосуванням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в повній мірі надасть можливість запобігти ризикам щодо його переховування від органу досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також не надасть можливості підозрюваному вчинити інший злочин.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання слідчого слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці тобто по 26.12.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

-не відлучатися із населеного пункту, де останній фактично проживає, а саме с. Гішин, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- заборонити спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні, а також іншими особами які мають відношення до даного кримінального провадження через будь-які засоби зв`язку (месенджери);

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що порушення покладених на нього слідчим суддею обов`язків може бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділення Володимирського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та слідчому.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає її негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28.10.2025 о 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_12