УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003861 від 18.11.2025, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Волиця Камінь-Каширського р-ну Волинської області, громадянка України, українка, з середньою освітою, офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судима,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 251 001 000 038 61 від 18.11.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 незаконно придбала з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою не менше 19,539 г та почала її незаконно зберігати при собі, з метою збуту, маючи умисел, спрямований на незаконне зберігання психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, посягаючи на суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України.

У подальшому, ОСОБА_4 з метою конспірації своїх протиправних дій сховала у згорток тканини світлого забарвлення у безбарвний пакет з полімерного матеріалу на пазовому замку з раніше придбаною особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,607 г. Після чого, згорток тканини всередині якої знаходилася прихована психотропна речовина, помістила до полімерного пакету білого кольору, обмотала липкою стрічкою прозорого кольору та помістила до полімерного пакету світлого кольору.

При цьому ОСОБА_4 умисно залучила до вчинення протиправних дій свого малолітнього сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , використавши його залежний від неї стан та авторитет матері.

Так, ОСОБА_4 , сформувавши вказану посилку з психотропною речовиною, 18.11.2025 близько 16 год. 15 хв., надала малолітньому синові ОСОБА_7 вказівку передати її водію таксі, який мав прибути за адресою - м. Київ, просп. Леся Курбаса, 9Б. Після прибуття автомобіля таксі, малолітній, виконуючи наказ матері та не усвідомлюючи характеру своїх дій, передав її ОСОБА_8 , який знаходився в автомобілі «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_4 , для безпосередньої передачі невстановленій особі вищевказаної посилки, у якій знаходилася психотропна речовина.

Так, 18.11.2025 в автомобілі «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проведено огляд, під час якого виявлено та вилучено: один безбарвний пакет з полімерного матеріалу на пазовому замку, всередині якого знаходилася кристалоподібна речовина білого кольору, а саме особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, PVP, масою 0,607 г.

Крім того, 19.11.2025 з метою відшукання та унеможливлення знищення речових доказів за адресою - АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено сім безбарвних пакетів з полімерного матеріалу на пазових замках з кристалічною речовиною, а саме особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP, масою 18,932 г.

Відповідно до таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», вилучені у ОСОБА_4 психотропні речовини відносяться до особливо великих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин у особливо великому розмірі, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК.

На думку слідчого, існують ризики, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність зазначених прокурором ризиків, відсутність у підозрюваної наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Просила звернути на наявність у підозрюваної малолітньої дитини на утриманні та застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрювана підтримала думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваної ОСОБА_4 ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що такі дії цілком вірогідні з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Керуючись наведеним, слідчий суддя вважає, що на користь існування наведеного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тобто тих вагомих стримуючих факторів, які б могли зупинити підозрювану від вчинення дій з метою переховування.

Зазначені чинники у сукупності з покаранням, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, приводять до переконання, що ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду є реальним.

Крім того, враховуючи, що підозрювана не має офіційного та стабільного джерела доходу, слідчий суддя не виключає, що здійснення злочинної діяльності є основним способом заробітку ОСОБА_4 , тому ризик вчинення останньою іншого кримінального правопорушення є достатньо високим.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

У силу ст. 178 КПК слідчий суддя враховує вагомість доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих діянь.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Максимальне покарання, передбачене за інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК слідчий суддя має право не визначити розмір застави при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин.

Водночас, з огляду на те, що вказана норма надає відповідних дискреційних повноважень слідчому судді, враховуючи наявність у ОСОБА_4 на утриманні малолітньої дитини, що певним чином мінімізує ризик її непроцесуальної поведінки, слідчий суддя вважає за можливе визначити підозрюваній розмір застави, який буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою визначити по 17 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу у сумі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн.

Застава може бути внесена підозрюваною, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві (код ЄДРПОУ - 26268059, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, розрахунковий рахунок № UA 1012089, призначення платежу - застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до підозрюваної обрано запобіжний захід у виді застави.

У випадку внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави, однак на строк, що не перевищує строку досудового розслідування.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати прокурора повідомити уповноважений підрозділ органів Національної поліції та орган опіки та піклування за місцем перебування такої дитини про факт залишення дитини без батьківського піклування для вжиття невідкладних заходів щодо тимчасового влаштування дитини.

Зобов`язати орган опіки та піклування невідкладно після тимчасового влаштування дитини, залишеної без батьківського піклування, проінформувати слідчого, прокурора, слідчого суддю про місце проживання (перебування) дитини.

Зобов`язати слідчого, прокурора після отримання інформації про місце проживання (перебування) дитини, невідкладно повідомити про це підозрювану.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1