ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/8356/25

Номер провадження 1-кп/495/962/2025

04 листопада 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження у приміщенні суду в м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2025 за №0000396 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки села Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, офіційно не працевлаштованої.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

14 жовтня 2025 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, громадянка ОСОБА_3 , знаходячись біля дитячого садочку «Зайченя», який розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Підгірне, вулиця Незалежності, 78, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, з метою умисного вчинення насильницьких дій правою рукою штовхнувши ОСОБА_6 в плече, вдарила тім`яною ділянкою голови потерпілої об бетонний паркан, що стояв позаду, що завдало сильного болю в області голови ОСОБА_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинила насильницькі дії відносно ОСОБА_6 , які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Такими чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, що полягає в умисному завданні ударів та вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

30 жовтня 2025 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмову заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Також у вказаній заяві ОСОБА_3 зазначила, що їй зрозумілі зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку на підставі розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оскаржити встановлені у результаті досудового розслідування обставин;

- письмову заяву потерпілої ОСОБА_6 про те, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- матеріали досудового розслідування.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку; заяву обвинуваченої, в якій вона зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згодна із встановленими під час дізнання обставинами та з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку; відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, в силу дії ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 14 жовтня 2025 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, громадянка ОСОБА_3 , знаходячись біля дитячого садочку «Зайченя», який розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Підгірне, вулиця Незалежності, 78, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на грунті раптово виниклого конфлікту, з метою умисного вчинення насильницьких дій правою рукою штовхнувши ОСОБА_6 в плече, вдарила тім`яною ділянкою голови потерпілої об бетонний паркан, що стояв позаду, що завдало сильного болю в області голови ОСОБА_6 . Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинила насильницькі дії відносно ОСОБА_6 , які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку.

3. Мотиви призначення покарання.

Суд вважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

При призначенні обвинуваченій міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого нею кримінального проступку, конкретні обставини його вчинення та відомості про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, офіційно не працевлаштована, згідно з характеристикою Старокозацької сільської ради обвинувачена за час проживання у селі зарекомендувала себе позитивно, самостійно виховує трьох малолітніх дітей, поганих звичок немає; на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу, що передбачений санкцією ч.1 ст. 126 КК України.

На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки обвинуваченої ОСОБА_3 ..

4. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі, а саме: DVD-R компакт диск hp 16х 4/7 GB Data 120 min Video серійний номер CMDR4.7G-CFMWM03-6865 65GP1732, на якому наявні відеозаписи проведення слідчих експериментів із потерпілою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відеозапис S7400001), та свідками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відеозапис S7400002), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відеозапис S7400003), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (відеозапис S7400004) та DVD-R компакт диск hp 16х 4/7 GB Data 120 min Video серійний номер CMDR4.7G-CFMWM03-6865 65GP1732, на якому наявні відеозаписи проведення слідчих експериментів із підозрюваною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (відеозапис 00001) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_10