ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3683/25 Справа № 215/2060/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

23 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 25 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 ,до 17 січня 2026 року включно, з визначенням застави в розмірі 605600 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 25 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , до 17 січня 2026 включно, з визначенням застави в розмірі 605600 грн. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяють застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року скасувати з тих підстав тому, що прокурором порушено порядок подання клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно ст. 184 КПК України, тобто клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, не було вручено а ні підсудному, а ні захиснику у зв`язку з чим було порушено право на захист обвинуваченого. Також просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зменшити визначений розмір застави, вважає, що розмір застави є непомірним та непідйомним для обвинуваченого так для його рідних. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 , має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання на обліку у лікарів нарколога та психолога не перебуває, має родину, батька, матір, дві малолітні сестри, раніше не судимий. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою ризики передбачені за ст. 177 КПК України є не доведеними стороною обвинувачення.

Учасники справи повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 17 січня 2026 включно, з визначенням застави в розмірі 605600 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушеннях, за які законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, обвинувачений має можливість виїзду за кордон, а тому, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватись від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що з огляду на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені ряду тяжких та особливо тяжких злочинах вчинені під час воєнного стану у складі злочинної організації, який викликає тяжкі соціальні наслідки за які законом України передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, відсутнє постійне джерело доходу, а отже обвинувачений ОСОБА_7 може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_7 відомі особисті данні потерпілих і свідків, місце розташування і порядок доступу до електронно-обчислювальної техніки. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом тому наявні ризики незаконного впливу на потерпілих, свідків, знищення чи спотворення речей і документів.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний триманням під вартою, не є слушними, оскільки обмеження права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодній інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Обговорюючи доводи апелянта щодо зменшення обвинуваченому ОСОБА_7 розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Колегія суддів, перевіряючи апеляційну скаргу захисника, звертає увагу на те, що з доданої ним копії ухвали вбачається, що вона ухвалена 17.11.2025 року та запобіжний захід ОСОБА_7 продовжено до 16.01.2026 року. З наданої судом копії ухвали вбачається дата ухвалення 18.11.2025 року якою строк тримання обвинуваченому продовжено до 17.01.2026 року. Під час перевірки, судом І інстанції надано пояснення з якою вбачається, що під час слухання клопотання про продовження запобіжного заходу17.11.2025 року в суді зникла електроенергія і розгляд був продовжений 18.11.2025 року, після завершення якого проголошеного ухвалу, якою продовжено запобіжного заходу до 17.01.2026 року. Зазначене підтверджується журналом судового засідання про продовження слухання справи та оголошення судового рішення саме 18.11.2025 року а переглядом відеозапису судового засідання встановлено, що строк запобіжного заходу було продовжено саме до 17.01.2026 року. З наданих пояснень вбачається, що копію ухвали надав секретар суду помилково, використавши проект судового рішення від 17.11.2025 року. Згідно до реєстру судових рішень стосовно ОСОБА_7 ухвалено судове рішення саме 18.11.2025 року, яким продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17.01.2026 року.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_6 , що а ні їй а ні обвинуваченому, не було своєчасно вручено копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, вони не є слушними, оскільки в судовому засіданні про порушення права захисника та обвинуваченого ними не заявлялись.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги захисника були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: