Провадження № 11-кп/824/5228/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000830 від 07.04.2024року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Шалигине Глухівського району Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працюючого охоронцем ТОВ «ТД «ПТ Київська», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років;

початок строку покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту затримання, тобто з 14 год. 47 хв. 07.04.2024 року;

залишено без змін обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, 07.04.2024 року приблизно о 14 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні зали, розташованої на другому поверсі слюсарної майстерні ТОВ «ТД «Птахофабрика Київська», розташованої на пр-ті Броварському, 99 в м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вступив у сварку з ОСОБА_9 , під час якої у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_9 , реалізуючи який, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ОСОБА_8 , утримуючи у правій руці ніж, що має колюче-ріжучі властивості, наніс ним один удар в ділянку лівої частини грудної клітки ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя у вигляді колото-різаного проникаючого сліпого поранення грудей з ушкодженням серця, від якого настала смерть ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 вказано про незаконність оскаржуваного вироку з огляду на те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, а судом в свою чергу не встановлено наявність в діях ОСОБА_8 прямого умислу, спрямованого на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 . На обґрунтування своєї позиції зазначив, що будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений вказував на те, що під час розмови з потерпілим в приміщенні слюсарної майстерні з приводу вживання алкогольних напоїв потерпілий схопив обвинуваченого за волосся ззаду, від чого обвинувачений відчув сильний біль та, намагаючись звільнитися, повернувся до ОСОБА_9 та випадково ножем, яким він перед цим нарізав їжу, потрапив в ділянку грудей, при цьому не маючи жодного наміру на спричинення йому ні тілесних ушкоджень, ні смерті, все сталось випадково. Також захисник вказав, що такі покази ОСОБА_8 надавав як в суді, так і під час досудового розслідування, а посилання на покази свідка ОСОБА_10 , як на доказ вини обвинуваченого, є недоцільним, адже під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вона сиділа за столом спиною до них, відповідно не могла бачити при яких обставинах потерпілий отримав тілесні ушкодження. Додатково вказав, що інших свідків, які б без будь-яких припущень, могли повідомити обставини отримання тілесних ушкоджень, суду не пред`явлені, а висновки медичних експертиз лише підтверджують факт заподіяння смерті та тілесних ушкоджень, а не доводять умисел. Вважає, що за таких обставин в діях ОСОБА_8 вбачається інша кваліфікація, а саме за ст. 119 КК України - вбивство через необережність, і при призначенні покарання за цією статтею просить врахувати конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має місце проживання, офіційно працевлаштований, надання ним правдивих показів та його щире каяття. Просив оскаржуваний вирок скасувати та постановити нову ухвалу, якою дії ОСОБА_8 перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання в межах санкції цієї статті, а також застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення захисника обвинуваченого, який уточнив вимоги апеляційної скарги та просив вирок змінити і перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку про те, що у ході судового розгляду вказані вище вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме: показах потерпілої ОСОБА_11 , показах свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколі огляду місця події від 07.04.2024 року з фототаблицею та відеозаписом до нього (т. 1 а.с. 58-70); протоколі обшуку від 07.04.2024 року з фототаблицею та відеозаписом до нього (т. 1 а.с. 137-139); акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким ОСОБА_8 відмовився від проходження освідування (т. 1 а.с. 140); протоколі проведення слідчого експерименту від 07.04.2024 року із відеозаписом (т. 1 а.с. 141-146); карті виїзду швидкої медичної допомоги № 4223 від 07.04.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_9 встановлено попередній діагноз - клінічна смерть (т. 1 а.с. 152); протоколі проведення слідчого експерименту від 26.06.2024 року із відеозаписом (т. 1 а.с. 203-209); даних довідки про опрацювання номерної інформації від операторів мобільного зв`язку (т. 1 а.с. 215-234); висновках експертиз та інших доказів.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності кожного доказу, а сукупності зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 не містить обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого вироку та наявність підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України та призначення йому покарання в межах санкції цієї статті.

Так, перевіряючи доводи апелянта про недоведеність прямого умислу обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_9 , колегія суддів враховує те, що відповідно до усталеної практики питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Як вбачається з показів допитаної в суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 , вона, її співмешканець ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 разом працювали на птахофабриці у м. Києві на пр. Броварському. 07.04.2024 року приблизно о 7 год. вони з ОСОБА_8 прийшли до гуртожитку з поста, відпочили, після 9 год. поснідали та випили приблизно 150 г коньяку на двох. До них двічі приходив ОСОБА_9 , спочатку попросив у ОСОБА_8 викрутку, а потім повернув її. При цьому, потерпілий запитав, чи вживають вони спиртне, на що вона відповіла, що вжили по крапельці. ОСОБА_9 сказав, щоб вони відпочили, оскільки о 15 год. їм потрібно було заступати на зміну. Приблизно о 13 год. до неї у гості приїхала дев`ятнадцятирічна онучка ОСОБА_17 , з якою вони на кухні на другому поверсі гуртожитку пили чай та спілкувались. Після приїзду онучки, ОСОБА_8 вийшов на вулицю, можливо покурити. Через вікно вона почула, що охоронці-жінки ОСОБА_18 і ОСОБА_15 сваряться з ОСОБА_8 . Вона визирнула у вікно і покликала обвинуваченого, який повернувся на кухню. На кухні за столом вона сиділа спиною до вхідних дверей, онучка - боком, а ОСОБА_8 - обличчям. Втрьох вони спілкувались. Потім вона почула як до кухні забіг потерпілий, який почав сваритися з ОСОБА_8 , оскільки думав, що вони продовжують вживати спиртне. Вона повернулась і побачила ОСОБА_9 , який розмахував руками, при цьому, в руках у нього нічого не було. ОСОБА_8 піднявся і направився до нього. Вона сказала онучці, що це не їх справа, оскільки думала, що вони посваряться і розійдуться. Після цього вона почула, що чоловіки вибігли, озирнулась, побачила, що їх немає. Онучка сказала, що ОСОБА_8 пирнув ножем ОСОБА_9 у груди. На її прохання онучка поїхала додому, а вона витерла у коридорі кров. У них на столі був кухонний ніж з дерев`яною ручкою, яким вони різали сало, де дівся цей ніж, вона не знає.

З показів свідка ОСОБА_14 , яка була допитана в суді першої інстанції вбачається, що 07.04.2024 року в обідній час вона приїхала до своєї бабусі ОСОБА_13 на птахофабрику, де бабуся працювала і проживала спільно з ОСОБА_8 . На територію птахофабрики її запустив потерпілий ОСОБА_19 , який також там працював старшим охорони. У гуртожитку вони з бабусею і обвинуваченим перебували на кухні, де сиділи за столом, пили чай, вона їла борщ. ОСОБА_8 був досить п`яний, вона вперше його таким бачила. Потім обвинувачений спустився вниз і вони з бабусею через вікно кухні побачили як він свариться з ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які були незадоволені, що він перебуває у стані сп`яніння. Бабуся з вікна покликала ОСОБА_8 і він повернувся до них на кухню. Через деякий час на кухню зайшов ОСОБА_19 і знов почав сперечатися з обвинуваченим, сказав, що повідомить керівництво про те, що він п`яний. Це продовжувалось 10-15 хвилин. Вона, бабуся і ОСОБА_8 сиділи за столом, а ОСОБА_19 сів на стілець на відстані від столу. В якийсь момент під час сварки ОСОБА_8 схопив зі столу кухонний ніж, замахнувся і зі злості вдарив ОСОБА_19 , який сидів на стільці, в ділянку грудей з боку серця. Після чого вони почали битися, спочатку ногами, а потім впали на підлогу, де били один одного по голові і по тілу. Обвинувачений розірвав футболку, що була на ОСОБА_19 , у останнього капала кров. Потім ОСОБА_19 втік з ножем у грудях, а ОСОБА_8 сказав, щоб вони викликали поліцію, він розумів, що вчинив вбивство. Бабуся почала витирати кров на підлозі, а їй сказала, щоб вона пішла, що вона і зробила.

Згідно з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 07.04.2024 року із відеозаписом, який досліджений в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_17 показала, яким чином ОСОБА_8 наніс удар ножем у грудну клітку охоронцю ОСОБА_9 та описала ніж, яким було нанесено удар (т. 1 а.с. 141-146).

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 022-59-783-2024, при експертизі трупа ОСОБА_9 , 1987 року народження, виявлено: а) колото-різане проникаюче сліпе поранення грудей: колото-різана рана на передній поверхні грудей зліва, в 3 см назовні від серединної лінії, від якої відходить рановий канал, що йде спереду назад, дещо зліва направо та майже в горизонтальній площині, по ходу його ушкоджені м`які тканини грудей, тіло грудини на рівні 2-го ребра, перикард, проникає до порожнини перикарду та ушкоджує вушко правого передсердя, де сліпо закінчується; глибина ранового каналу становить біля 9 см; б) синець на правому плечі, синець та садно на правому коліні, синець на лівій гомілці.

Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, інтенсивність та забарвлення крововиливів в ділянках ушкоджень, результати судово-гістологічного дослідження (відсутність клітинної реакції в ділянках ушкоджень), слід вважати, що всі ушкодження прижиттєві; колото-різане поранення, котре описано в п.1 а) утворились в короткий проміжок часу до настання смерті (який складає до 30-40 хвилин) від колюче-ріжучої дії плаского односторонньо-гострого предмета типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя проникнення у порожнину тіла, ушкодження серця, крововтрати, шоку) та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті постраждалого; інші ушкодження утворились в той же проміжок часу, що й колото-різане поранення, від дії тупого (тупих) предмету (предметів) по механізму удару, тертя, мають ознаки легкого тілесного ушкодження та з причиною смерті не пов`язані.

Смерть ОСОБА_9 , настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням серця, розвитком крововтрати та шоку, на що вказує: наявність ушкодження, описаного в п. 1 а); масивний лівобічний гемоторакс (об`ємом біля 1900 мл); виражене недокрів`я судин внутрішніх органів; вогнищеві субендокардіальні крововиливи в серці; шунтування кровоточу в нирці; набряк-набухання головного мозку з діапедезними крововиливами. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_9 , 1987 року народження, спиртів не знайдено.

Можна стверджувати про взаєморозташування потерпілого та травмуючого предмета при отриманні колото-різаного поранення, що плаский односторонньо-гострий предмет типу клинка ножа, що має обушок П-подібного перетину та лезо був обернутий гострим кінцем до передньої поверхні грудей потерпілого та відповідно напрямку ранового каналу, котрий йде спереду назад, дещо зліва направо та майже в горизонтальній площині.

Виявлене колото-різане поранення, котре описано в п.1. а) могло утворитись за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при проведенні слідчого експерименту від 07.04.2024 р. (т. 1 а.с. 180-185).

За таких обставин колегія суддів вважає, що з огляду на поведінку винного і потерпілого, що передувала події, а саме сварку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 через вживання останнім алкогольних напоїв перед робочою зміною, встановлені висновком експертизи тілесні ушкодження, їх характер та локалізація свідчать про те, що ОСОБА_8 , завдаючи ОСОБА_9 удар ножем в ділянку лівої частини грудної клітини, тобто в ділянку, де знаходиться серце, яке є життєво важливим органом людини, діяв свідомо та умисно і не міг не усвідомлювати, що такими діями він може позбавити життя ОСОБА_9 , враховуючи, що згідно з показами свідка ОСОБА_14 ОСОБА_8 розумів, що вчинив вбивство та згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 708 від 14.06.2024 року за своїм психічним станом у період діяння, у скоєнні якого він підозрюється, він міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, що спростовує твердження сторони захисту про недоведеність умислу на заподіяння смерті потерпілому.

При цьому, твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 як в суді, так і під час досудового розслідування вказував на те, що під час розмови з потерпілим в приміщенні слюсарної майстерні з приводу вживання алкогольних напоїв потерпілий схопив обвинуваченого за волосся ззаду, від чого обвинувачений відчув сильний біль та, намагаючись звільнитися, повернувся до ОСОБА_9 та випадково ножем, яким він перед цим нарізав їжу, потрапив в ділянку грудей, при цьому не маючи жодного наміру на спричинення йому ні тілесних ушкоджень, ні смерті, все сталось випадково, колегія суддів не сприймає, оскільки вони не підтверджуються ні показами свідків, ні жодними іншими доказами. Більше того, під час проведення слідчого експерименту від 26.06.2024 року ОСОБА_8 показав, яким чином він відштовхував ОСОБА_9 від себе, тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж та продемонстрував механізм нанесення удару (т. 1 а.с. 203-209), однак після ознайомлення з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_8 експерт зробив висновок про те, що за обставин, на котрі вказує підозрюваний, виявлене у потерпілого ОСОБА_9 тілесне ушкодження утворитись не могло у зв`язку з невідповідністю напрямку ранового каналу та напрямку відтвореного у ході експерименту нанесення удару в область грудей, а за утворення синців та садна підозрюваний взагалі нічого не зазначав (висновок судово-медичної експертизи № 022-119-783-2024 від 05.07.2024 року, т. 1 а.с. 210-211).

Також колегія суддів відкидає доводи захисника про те, що свідок ОСОБА_14 під час розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділа за столом спиною до них, відповідно не могла бачити при яких обставинах потерпілий отримав тілесні ушкодження, адже інший допитаний свідок - ОСОБА_13 вказувала, що того дня, коли сталась подія, на кухні саме вона - ОСОБА_13 сиділа за столом спиною до вхідних дверей, тоді як її онучка - ОСОБА_14 сиділа боком та бачила, як ОСОБА_8 пирнув ножем ОСОБА_9 у груди. Підстав ставити під сумнів покази наведених свідків колегія суддів не вбачає, а захисником не наведено.

Колегія суддів вважає, що вирок відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а саме є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не встановлено.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та відсутність підстав для зміни вироку і перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 липня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4