Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/5087/25
номер провадження 1-кп/695/554/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонноий суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні зали суду у м. Золотоноша клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинувальним актом № 0001062 від 19.09.2025 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лукашівка Золотоніського району Черкаської області, освіта середня спеціальна, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2012 року народження та 2018 року народження, є учасником бойових дій (УБД № 900779), особою з інвалідністю, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС не є, проходить військову службу за мобілізацією на посаді стрільця - стрільця-снайпера 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0001062 від 19.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор наводив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України), що саме по собі створює ризик ухилення від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того тяжкість покарання мотивує обвинуваченого до переховування; необхідності можливого підбурювання чи залякування свідків; ризиком перешкоджання кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів; а також статусом військовослужбовця, що у разі звільнення дозволяє йому самовільно залишити частину (повторне вчинення злочину) та передислокуватися, унеможливлюючи його участь у процесі. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину та встановлені ризики, прокурор вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Адвокат наголосив на недоведеності ризиків, оскільки сторона обвинувачення не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували існування ризику переховування обвинуваченого від суду, або незаконного впливу на потерпілого чи свідків. Крім того, захисник акцентував увагу суду на вкрай незадовільному стані здоров`я обвинуваченого, спричиненому численними бойовими пораненнями. Було зазначено, що в умовах слідчого ізолятора (СІЗО) обвинувачений не отримує належного лікування, що призводить до погіршення його здоров`я.

Обвинувачений у судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід, оскільки в умовах СІЗО йому належної медичної допомоги не надавали, а тому його стан здоров`я суттєво погіршився.

Заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно із ч.3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

У п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання про продовження найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд ретельно досліджує обставини, які свідчать про існування чи припинення існування ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Судом встановлено, що усі необхідні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування фактично завершені. Свідки та потерпілий, були належним чином допитані та надали вичерпні покази. Вказана сукупність обставин об`єктивно нівелює раніше встановлений ризик незаконного впливу на учасників кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки предмет впливу (не зафіксовані покази) більше не існує.

Крім того, суд враховує, що до обвинуваченого вже застосовувався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який ним не порушувався, що свідчить про його сумлінну процесуальну поведінку та готовність виконувати покладені судом обов`язки.

Суд не може залишити поза увагою відомості про вкрай незадовільний стан здоров`я обвинуваченого. Матеріалами справи та численними документами (виписками з медичної карти амбулаторного хворого та іншими лікарськими висновками), наданими стороною захисту, достовірно підтверджується факт отримання обвинуваченим серйозних поранень під час участі у бойових діях. Наслідки цих поранень вимагають лікування, реабілітації та спеціалізованого догляду. Подальше перебування в умовах слідчого ізолятора унеможливлює отримання обвинуваченим необхідної медичної допомоги, що не відповідає конституційним гарантіям та вимогам статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з наведених фактів суд доходить висновку про недоцільність та непропорційність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість ризик переховування від суду є обґрунтованим з урахуванням тяжкості покарання за інкримінованого ОСОБА_5 за злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

З урахуванням викладеного, оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилався прокурор, суд вважає, що прокурор не довів встановлений раніше ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду, тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає до задоволення.

Натомість суд вважає клопотання захисника таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи вище викладене на думку суду, належну поведінку ОСОБА_5 можливо забезпечити шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 331, 376, 383 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується за ч. 2 ст. 345, ч. 5 ст. 407 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)цілодобово перебувати за місцем проживання: за адресою: АДРЕСА_2 .

3)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи.

4)постійно носити електронний засіб контролю.

5)заборонити спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу інтернет тощо) зі свідками у даному кримінальному провадженні, що стосується обставин і подій даного кримінального провадження.

Строк дії ухвали - по 20 січня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. У разі невиконання ним зазначених вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого для виконання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 25 листопада 2025 року о 08 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1