Справа № 303/9350/25
Номер рядка стат. звіту - 95
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2025 року за № 0001122 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт.Воловець Мукачівського району

Закарпатської області, проживаючого в

АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

із неповною середньою освітою, не одруженого, раніше

судимого, не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області,

проживаючого в

АДРЕСА_2 , громадянина України, українця,

із неповною середньою освітою, не одруженого, відповідно до

положень ст. 89 КК України раніше не судимого,

не працюючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2025 року близько 23 години ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничного вокзалу в м. Мукачево, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний

Ст. 2 із 9

характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, знаючи, що відповідно до указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено, увійшовши в довіру до потерпілого ОСОБА_6 , під приводом ночівлі у себе вдома, за адресою: АДРЕСА_3 , провели ОСОБА_6 до середини приміщення вищевказаного будинку, після чого, з метою заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_3 , скориставшись безпораднім станом потерпілого, наніс йому лівою рукою, затиснутою в кулак, один удар в ділянку лівої бокової частини голови, після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар правою рукою, затиснутою в кулак, в ділянку обличчя, а саме, лівої брови, чим потерпілому ОСОБА_6 спричинили легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брови та в міжбрівній області, забійної рани в ділянці спинки носа зліва, синця з травматичним набряком м`яких тканин під лівим оком, множинних саден ділянці лівої половини обличчя.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою, із застосуванням фізичної сили, з метою заволодіння майна потерпілого, зняли з ОСОБА_6 кофту чорного кольору з капюшоном марки «Puma», вартість якої становить 220 гривень, і у той час з кишені кофти випав мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 9», який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого становить 2500 гривень, який надалі забрав ОСОБА_4

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою досягнення свого злочинного наміру та уникнення кримінальної відповідальності, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі викрадені мобільний телефон та кофту, вийшли з середини будинку, при цьому пригрозили фізичною розправою потерпілому ОСОБА_6 у випадку звернення до правоохоронних органів.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2720 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не визнав, а визнав себе винним повністю за ч. 4 ст. 186 КК України, мотивуючи тим, що він потерпілого не вбив, а лише один раз вдарив його. При цьому показав, що 19 жовтня 2023 року приблизно о 22 годині він приїхав у м.Мукачево з смт. Воловець, вийшов з електропоїзда (електрички) на залізничній станції Мукачево. Там зустрів свого товариша ОСОБА_4 , який на пероні залізничного вокзалу розмовляв з потерпілим ОСОБА_6 , якому ОСОБА_4 запропонував піти заночувати до його квартири, хоча насправді квартири ОСОБА_4 не мав. Потерпілий ОСОБА_6 погодився і вони втрьох пішли із залізничного вокзалу м.Мукачево у напрямку до недобудованого будинку, який знаходиться по вул. Івана Франка відразу біля залізничного переїзду, куди їх привів ОСОБА_4 . Дорогою потерпілий ОСОБА_9 добровільно дав йому свою кофту чорного кольору з написом «Рuma». Вони утрьох зайшли у той будинок, на другому поверсі у кімнаті був один диван. ОСОБА_4 стояв, а він вдарив лівою рукою - кулаком у праву сторону обличчя потерпілого Кампова. ОСОБА_4 також вдарив потерпілого, але куди він не бачив, бо він ( ОСОБА_3 ) вже вийшов з тієї кімнати. Мобільний телефон у потерпілого забрав ОСОБА_4 і пішов з ним на третій поверх будинку. Він особисто думав, що у потерпілого будуть гроші, які можна буде відібрати, але їх у нього не виявилося, раніше потерпілого не знав. У вчиненому щиро розкаявся.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, всі обставини і мотиви його вчинення, викладені в обвинувальному акті, визнав повністю та показав, що раніше потерпілого не знав. Потерпілого ОСОБА_6 зустрів осінню 2025 року, точного дня і місяця не пам`ятає, у вечірній час біля залізничного вокзалу в м.Мукачево. Там також був його товариш ОСОБА_10 . Він ( ОСОБА_4 ) попросив у потерпілого дві сигарети, той вийняв

ОСОБА_11 із 9

три сигарети і дві дав йому. У ході розмови потерпілий ОСОБА_6 сказав, що не має де переночувати. Тому він запропонував потерпілому піти до його квартири, на що той погодився, хоча квартири насправді він не мав. Від залізничного вокзалу вони утрьох прийшли до недобудованого будинку, який знаходиться відразу біля залізничного переїзду. Вони утрьох зайшли на другий поверх, де у кімнаті було розкидане різне сміття і стояв один диван. Рац Давид відразу вдарив потерпілого ОСОБА_9 у ліву сторону обличчя біля ока, після цього забрав його мобільний телефон і дав йому ( ОСОБА_4 ) в руку, відразу з його руки телефон випав на підлогу і він його не підняв, мобільний телефон він не забирав у потерпілого. Внаслідок отриманого удару потерпілий ОСОБА_9 впав на диван. Потерпілий встав з дивану і тоді він один раз вдарив його у перенісся над носом. Він особисто у тому будинку вдарив потерпілого ОСОБА_9 , оскільки той став нецензурно лаятися на його адресу на угорській мові, яку він ( ОСОБА_4 ) розуміє. Рац забрав у потерпілого кофту чорного кольору з написом «Puma», після чого вони разом з ОСОБА_12 вийшли з будинку і пішли у напрямку до автовокзалу. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що на час даної події не знав обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У один з днів жовтня 2025 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 00 год. 30 хв., перебував на залізничному вокзалі, що в м.Мукачево, знаходився на майданчику біля перону та перебував у незначному стані алкогольного сп`яніння (нетверезому стані). До нього підійшов у чорній куртці обвинувачений ОСОБА_4 завів з ним розмову та сказав: «підемо до мене додому, там ти переночуєш». Також ОСОБА_4 сказав, що в нього у центрі міста є квартира біля автовокзалу, на що він погодився, пішов із ним. Також разом з ними пішов і обвинувачений ОСОБА_12 . Він із ОСОБА_13 та ОСОБА_12 пройшли повз центр міста, по вул. Миру, кружляли біля автовокзалу і вийшли до переїзду на вул. І.Франка, там знаходився будинок, номера будинку не знає, він був недобудований, у дворі і в будинку було каміння та різне сміття. Вони утрьох зайшли через хвіртку у двір цього будинку, першим пройшов ОСОБА_4 , потім він та ОСОБА_10 , разом зайшли у середину будинку, дверей там не було. Вони зайшли у кімнату, яка була поштукатурена, у якій стояв диван. У той час він зрозумів, що його можуть вбити. ОСОБА_13 та ОСОБА_12 повалили його на диван і стали шукати щось у його кишенях, ОСОБА_13 ударив його рукою, стиснутою в кулак, спереду у верхню частину носа, а Рац кулаком в ділянку скроні біля лівого ока, від чого у нього було помутніння свідомості у голові та він впав на диван. Обвинувачені відразу зняли з нього куртку та кофту, з внутрішньої кишені куртки якої випав його мобільний телефон марки «Redmi 9», та забрали із собою і пішли геть. Він після цього він вийшов з того будинку на вулицю, знайшов «таксі», прізвище водія якого не знає, попросив зателефонувати у поліцію. Після чого біля автостанції до нього приїхали працівники поліції і він повідомив їх про цей злочин, через деякий час працівники поліції повернули йому кофту і телефон з розбитим склом. При цьому, його мобільний телефон забрав обвинувачений ОСОБА_4 , а обвинувачений ОСОБА_10 забрав кофту і сказав, що вб`є його, якщо він звернеться до поліції.

Також вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, доведена наступними письмовими доказами:

оглядом місця події від 20 жовтня 2025 року, відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2025 року та Ілюстрованої таблиці до протоколу якого, слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області 20 жовтня 2025 року в період часу з 02 год. 55 хв. по 03 год. 25 хв. проведено огляд місця події, безпосереднім об`єктом якого є: будинок АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору, який був на поверхні дивану та який упаковано в крафтовий пакет «НПУ СУ»; 10 візитівок чорного кольору з написом «ЛАНЧ ЕКСПРЕС», які упаковано в спец пакет НПУ №CRI123373;

Ст. 4 із 9

оглядом місця події від 20 жовтня 2025 року, відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2025 року та Ілюстрованої таблиці до протоколу якого, слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області 20 жовтня 2025 року в період часу з 05 год. 28 хв. по 05 год. 39 хв. проведено огляд місця події, безпосереднім об`єктом якого є: приміщення кабінету Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, 8, де ОСОБА_3 на підставі заяви дозволу від 20.10.2025 року добровільно видав викрадену ним 20.10.2025 року близько о 00 год. 15 хв. кофту марки «Puma» чорного кольору, та яку в подальшому вилучено і упаковано у крафтовий пакет «Національна поліція України»;

пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року з додатком якого, 20 жовтня 2025 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав (вказав) особу на фото № 2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

пред`явленням особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року, відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року з додатком якого, 20 жовтня 2025 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав (вказав) особу на фото № 1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

пред`явленням речей для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року, відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 20.10.2025 року якого, 20 жовтня 2025 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав за фотознімками на фото № 3 мобільний телефон марки «Xiomi» моделі «Redmi» синього кольору, який 20.10.2025 року у нього викрали;

слідчим експериментом, відповідно до протоколу проведення якого від 20.10.2025 року з Ілюстрованою таблицею до протоколу, слідчим слідчого відділу Мукачівського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області, 20 жовтня 2025 року в період часу з 13 год. 06 хв. по 13 год. 18 хв. проведено в м.Мукачево, вул.Івана Франка, буд. № 50 при штучному освітленні ясній погоді провели слідчий експеримент, за участю підозрюваного ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_7 , у ході якого ОСОБА_3 детально розповів і показав при яких обставинах вони з ОСОБА_4 по черзі нанесли по одному удару потерпілому ОСОБА_6 , а потім заволоділи його кофтою та мобільним телефоном;

слідчим експериментом, відповідно до протоколу проведення якого від 20.10.2025 року з Ілюстрованою таблицею до протоколу, слідчим слідчого відділу Мукачівського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області, 20 жовтня 2025 року в період часу з 11 год. 01 хв. по 11 год. 40 хв. проведено в АДРЕСА_3 при штучному освітленні, ясній погоді провели слідчий експеримент, за участю підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_8 , спеціаліста ОСОБА_14 , у ході якого ОСОБА_4 детально розповів і показав при яких обставинах вони з ОСОБА_3 по черзі нанесли по одному удару потерпілому ОСОБА_6 , а потім заволоділи його кофтою та мобільним телефоном;

оглядом місця події від 20 жовтня 2025 року, відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2025 року, слідчим СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області 20 жовтня 2025 року в період часу з 13 год. 32 хв. по 14 год. 12 хв. проведено огляд місця події, безпосереднім об`єктом якого є будинок АДРЕСА_3 , де на горищі було виявлено та вилучено мобільний телефон «Xiomi» синього кольору;

експертизою об`єкта оцінки майна, відповідно до висновку якої від 20.10.2025 року з таблицею розрахунку вартості, ринкова вартість бувшого у користуванні мобільного телефону марки «Xiomi Redmi», з урахуванням ознак зносу, станом цін на 20.10.2025 року становить 2500 грн., вартість кофти чорного кольору з синтетичного матеріалу з капюшоном, марки «Puma», з урахуванням ознак зносу становить 220 грн.;

судово-медичною експертизою, відповідно до висновку експерта № 220/2025 від 19.11.2025 року, у громадянина ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брові та в міжбрівній області;

Ст. 5 із 9

забійної рани в ділянці спинки носа зліва; синця з травматичним набряком м`яких тканин від лівим оком; множинних саден в ділянці лівої половини обличчя. Згідно з консультації травматолога, у нього встановлено: забійна рана в ділянці лівої надбрівної дуги, з приводу чого проведено ПХО рани та накладено шви. Множинні садна обличчя. Також згідно консультації невролога, у нього встановлено струс головного мозку, що проявилось горизонтальним мілкорозмаховим ністагмом; тілесні ушкодження у вигляді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брові та в міжбрівній області; струсу головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не менше як 21 день; тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці спинки носа, синця та саден відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за особою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення та механізму удару тертя (садна), чим моли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, при цьому громадянин ОСОБА_6 міг знаходитися як у вертикальному так і у горизонтально чи близьких до них положеннях. По давності виникнення можуть вкладатися в час події, що мала місце 20.10.2025 року;

речовими доказами: змивом речовини бурого кольору з поверхні дивану, який упаковано в паперовий конверт з надписом НПУ СУ, кофтою марки «Puma», чорного кольору, яку упаковано до паперового конверту та опечатано, мобільним телефоном марки «Xiomi Redmi 9», які поміщено до паперових конвертів з надписом НПУ, та які відповідно до постанови слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області про визнання предмету речовим доказом від 20 жовтня 2025 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0001122 від 20.10.2025 року;

оглядом та переглядом відео та аудіо записів від 20.10.2025 року, відповідно до протоколу огляду та перегляду відео та аудіо записів від 20.10.2025 року якого, безпосереднім огляду є: 1 (один) цифровий (магнітний) носій CD-R, на якому містяться два відео файли з камери зовнішнього відеоспостереження за 20 жовтня 2025 року з 00:00:01 год. по 03:04 год. за адресою: м.Мукачево, вул.Івана Франка, неподалік будинку № 50, та якому зображено як потерпілий ОСОБА_6 разом з двома особами, які зі слів потерпілого, нанесли йому тілесні ушкодження та пограбували, заходять на територію двору цього будинку.

Згідно вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

У відповідності до вимог ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до вимог ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Всі вищезазначені докази у даному кримінальному провадженні є належними, тобто згідно вимог ст.85 КПК України, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність.

Згідно вимог ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Ст. 6 із 9

Суд прийшов до висновку, що наявні у кримінальному провадженні докази є належними і допустимими, оскільки були отримані в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та проаналізувавши наявні у вказаному кримінальному провадженні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, у вчинення кримінально правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, за попередньою групою осіб, є доведеною у повному обсязі.

Щодо аргументів обвинуваченого ОСОБА_3 про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, саме передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, через те, що він лише один раз вдарив рукою потерпілого ОСОБА_6 , а не вбив його, вони спростовуються судово-медичною експертизою відповідно до висновку якої № 220/2025 від 19.11.2025 року, у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брові та в міжбрівній області; забійної рани в ділянці спинки носа зліва; синця з травматичним набряком м`яких тканин від лівим оком; множинних саден в ділянці лівої половини обличчя; забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги, множинні садна обличчя. Також у нього встановлено струс головного мозку, що проявилось горизонтальним мілкорозмаховим ністагмом.

Як зазначено у висновку експерта, тілесні ушкодження у вигляді ушитих забійних ран в ділянці внутрішнього кінця лівої брові та в міжбрівній області, струсу головного мозку відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не менше як 21 день; тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці спинки носа, синця та саден відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за особою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 10

«Про судову практику у справах про злочини проти власності», небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші

насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості.

Отже, кваліфікація злочинних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України є вірною.

Незначні розбіжності у показаннях обвинуваченого ОСОБА_3 щодо фактичних обставин вчинення ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, зокрема, що він вдарив потерпілого ОСОБА_6 лівою, а не правою рукою, не мають суттєвого значення у цілому щодо діянь обвинуваченого і не впливають на кваліфікацію вказаного злочину, як і не має значення хто з обвинувачених ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 безпосередньо, особисто забрав від потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон, оскільки обвинувачені діяли за попередньою змовою між собою спільно. Також не має значення для кваліфікації злочину як

Ст. 7 із 9

розпорядилися обвинувачені мобільним телефоном після його викрадення (хтось із них забрав його з собою чи його залишити у будинку, в якому було скоєно вказаний злочин).

Згідно вимог частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначенні виду і розміру покарання суд враховує всі обставини справи, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, а також відомості, які характеризують особи обвинувачених.

Зокрема, ОСОБА_3 раніше засуджений 27.11.2024 року вироком Воловецького районного суду за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345 та ч. 1 ст. 125 КК України, до покарання з додержанням положень ч. 1 ст. 70 КК України, у виді обмеження волі на 3 роки, із застосування ст.75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, вчинив особливо тяжкий корисливий злочин із застосування насильства в період іспитового строку, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку лікарів: психіатра, нарколога та фтизіатра КНП «Лікарня Святого Мартина» не перебуває. Крім того, обвинувачений не відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням потерпілому.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання винного, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 не є можливим без ізоляції від суспільства і необхідно застосувати до нього покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є у приватній власності обвинуваченого. У той же час, враховуючи щире розкаяння винного, незначний розмір вартості викраденого від потерпілого майна, позицію потерпілого щодо не призначення обвинуваченим суворого покарання, суд прийшов до переконання про необхідність застосувати покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, який передбачений санкцією частини статті КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, тобто восьми років.

Згідно положення ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до

Ст. 8 із 9

покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Вище зазначене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив протягом іспитового строку, тому з додержанням вимог ст.71 КК України, необхідно частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області Закарпатської області від 27.11.2024 року у виді позбавлення волі в розмірі один місяць.

ОСОБА_4 у відповідності до положення ст. 89 КК України, раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку лікарів: психіатра, нарколога та фтизіатра КНП «Лікарня Святого Мартина» не перебуває. Крім того обвинувачений ОСОБА_4 не відшкодував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням потерпілому.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наявність обставини, яка пом`якшує покарання винного, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу винного, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не є можливим без ізоляції від суспільства, тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

У той же час, враховуючи щире розкаяння винного, незначний розмір вартості викраденого від потерпілого майна, позицію потерпілого щодо не призначення обвинуваченим суворого покарання, суд прийшов до переконання про необхідність застосувати стосовно ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, який передбачений санкцією частини статті КК України, за якою він притягається до кримінальної відповідальності, тобто на вісім років.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2025 року у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 12.12.2025 року, необхідно залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з дня його затримання з 20 жовтня 2025 року.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, період перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 20.10.2025 року по 04.02.2026 року слід зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22.10.2025 року у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строк дії якого продовжено ухвалою суду від 12.12.2025 року, необхідно залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з дня його затримання з 20 жовтня 2025 року.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, період перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з 20.10.2025 року по 04.02.2026 року слід

Ст. 9 із 9

зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З додержанням вимог ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 27.11.2024 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 1 (один) місяць із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання з 20.10.2025 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з 20.10.2025 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Речові докази: змив речовини бурого кольору з поверхні дивану, 10 візитівок чорного кольору з написом «Ланч експрес», предмет схожий на ніж знищити;

мобільний телефон марки «Хіоmі Rеdmі 9» та кофту чорного кольору з написом «Рuma» повернути потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1