Провадження № 1-кп/344/1404/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився у місті Донецьк Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 08.08.2023 року за ч.1 ст. 258-3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , будучи громадянином України в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, зокрема умисно вчинив діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надав іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України та добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, громадянин України ОСОБА_8 , в червні 2015 року, перебуваючи на ТОТ України, зокрема у м. Донецьк Донецької області, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших майнових наслідків, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за власною ініціативою добровільно вступив до одного з її структурних підрозділів - т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (в/ч НОМЕР_1 ), з метою безпосередньої участі в її протиправній діяльності щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, зокрема шляхом застосування зброї проти Збройних сил України, зобов`язався дотримуватися встановлених правил поведінки та виконувати визначені йому функції, де призначений на посаду «механіка водія МТЛБ».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , діючи в складі НЗФ, на весні 2018 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) останнього призначено на посаду «командира 120-го міномету ( НОМЕР_2 ОМСБр в/ч НОМЕР_1 )», у складі зазначеного вище підрозділу, який з червня 2015 року по червень 2018 року дислокувався біля населених пунктів: Старомихайлівка, Піски та Олександрівка Донецької області де здійснював прямий збройний опір військовослужбовцям Збройних сил України та іншим військовим формуванням України, задіяним у проведенні АТО, що проводилась з метою припинення діяльності терористичної організації «ДНР» на території Донецької області.

Перебуваючи протягом вказаного часу у складі терористичної організації «ДНР», ОСОБА_8 отримав позивний « ОСОБА_9 » та був забезпечений камуфльованою формою одягу, зокрема з розпізнавальними знаками у вигляді нарукавних шевронів, вогнепальною зброєю, а саме АК-74С та бойовими припасами до нього, гранатами на підставі наказів військового командування ЗС ДНР.

Надалі, ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, в невстановлений в ході досудового розслідування період, але не раніше 24.02.2022, після початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідуванні місці, добровільно, без будь-якого примусу, усвідомлюючи наслідки власних дій вступив до НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади ЗС РФ, де був призначений на посаду стрільця з присвоєнням звання рядовий.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту після початку повномасштабного вторгнення РФ в Україну, в період воєнного стану в невстановлений в ході досудового розслідування період, але не раніше 24.02.2022 по 18.05.2023 на підставі наказів військового командування збройних сил російської федерації у межах загального плану захоплення території України, в складі незаконного збройного формування, надаючи іноземній державі допомогу у здійсненні підривної діяльності проти України, перебуваючи на ТОТ України, у складі т.зв. « НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади ЗС РФ» з метою виконання загального плану захоплення території України у складі ЗС РФ, із закріпленою зброєю АК-74 та іншою зброєю, керуючись статутами ЗС РФ та т.зв. «НМ ДНР», виконував обов`язки «помічник гранатометника», в різних видах бою та формах його забезпечення брав безпосередню участь у бойових діях проти України на різних ділянках фронту, а саме: в районі населених пунктів Старомихайлівка, Піски та Олександрівка, Красногорівка Донецької області та інших ділянках фронту з метою збройного супротиву Збройним Силам України, чим вчинив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

Таким чином ОСОБА_8 вчинив злочин, перебачений ч. 2 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022).

Також, громадянин України, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно взяв участь у діяльності НЗФ т.зв. « НОМЕР_4 окрема мотострілецька бригада ДНР» (в/ч НОМЕР_1 ), у складі якої в червні 2015 року був призначений на посаду механіка водія МТЛБ військової частини НОМЕР_1 .

Після цього, на весні 2018 року ОСОБА_8 було призначено на посаду командира НОМЕР_5 міномету ( НОМЕР_2 ОМСБр в/ч НОМЕР_1 ). У складі зазначеного підрозділу ОСОБА_8 дислокувався в районі населених пунктів: Старомихайлівка, Піски та Олександрівка Донецької області.

З початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну перебуваючи на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк Донецької області, ОСОБА_8 добровільно вступив до НОМЕР_3 окремої мотострілецької бригади ЗС РФ, та був призначений на посаду стрільця з присвоєнням звання рядовий.

Перебуваючи на ТОТ Донецької області, ОСОБА_8 надавав вказаним НЗФ допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з метою виконання загального плану захоплення території України, із закріпленою зброю та боєкомплектом, керуючись статутами збройних сил російської федерації та «НМ «ДНР», здійснював підривну діяльність проти України, виконував обов`язків «солдата» в різних видах бою та формах його забезпечення, а також займався обладнанням позицій, здійснював інженерно-фортифікаційне обладнання позицій, забезпечував питною водою та продуктами харчування військовослужбовців вказаних підрозділів.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч.7 ст. 111-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів та надав суду показання, що дійсно за обставин, які зазначені в обвинувальному акті в умовах воєнного стану вчинив державну зраду, а також добровільно взяв участь в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, надав таким формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Вказав, що з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, надав незаконним збройним формуванням допомогу у веденні бойових дій проти Збройних Сил України з метою виконання загального плану захоплення території України та із закріпленою зброєю та боєкомплектом виконував обов`язки «помічника гранатометника» перебуваючи на території Донецької області, а також на інших ділянках фронту.

З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у вчиненому щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання прокурора, захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_8 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.111 КК України(в редакції Закону № 2113-IX від 03.03.2022), як державна зрада, в умовах воєнного стану, зокрема умисне вчинення громадянином України діяння, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України; за ч.7 ст.111-1 КК України, як добровільна участь громадянина України в незаконних збройних формуваннях, створених на тимчасово окупованій території, наданні таким формуванням допомоги у веденні бойових дій проти Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізовувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.111 КК України, ч.7 ст.111-1 КК України, відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими злочинами; дані про особу обвинуваченого який є особою молодого віку та посередньо характеризується по місцю відбування покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення злочинів з використанням умов воєнного стану.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності, думку обвинуваченого та його захисника, які просили призначити ОСОБА_8 найбільш м`яке з можливих покарань, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК України, ч.7 ст.111-1 КК України слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій даних статей і призначити зазначені в санкціях вказаних статей додаткові покарання та на підставі ч.1,3 ст.70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з приєднанням додаткових покарань.

В той же час судом встановлено, що вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2023 року, що набрав законної сили, ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна. Відповідно до вказаного вироку інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено ним до ухвалення вироку, а отже остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.111 КК України та ч.7 ст.111-1 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст.111 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності;

за ч.7 ст.111-1 КК України - 12 (дванадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Відповідно до ч.1,3 ст.70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2023 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк п`ятнадцять років та з конфіскацією всього майна, що перебуває у його власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту набрання даним вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 08 серпня 2023 року, а саме період його перебування у ДУ «Табір для тримання військовополонених «Захід-1», до вступу цього вироку в законну силу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст.394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3