УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001116 від 19.10.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Миколаївка Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючого на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера планування у військовому званні «полковник», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчими СУ ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001116 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що полковник ОСОБА_4 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцеру відділу планування.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовці під час проходження військової служби повинні свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Однак, військовослужбовець ОСОБА_4 , діючи у порушення вказаних вимог законодавства, вчинив кримінальне правопорушення направленепроти безпеки руху, що призвело до спричинення смерті потерпілого, за наступних обставин.

Так, 19.10.2025 (точний час органами досудового розслідування не встановлений), ОСОБА_4 у невстановленому місцівживав спиртні напої, після чого, вранці того ж дня,достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, приступив до керування технічно справним автомобілем «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим грубо порушив вимоги пункту 2.9. а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі Правила), що зобов`язує водія:

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У цей же день, близько 09 годин 30 хвилин (точний час органами досудового розслідування не встановлений), водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані важкого алкогольного сп`яніння (3,03 ‰ етилового спирту в крові), чим позбавив себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну, контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, здійснював рух в денний час доби, умовах необмеженої видимості по асфальтованому, сухому, чистому дорожньому покриттю вулиці отамана Головатого в місті Біляївка Одеського району Одеської області, на якій організований односторонній рух і проїзна частина має дві смуги для руху в попутному напрямку, що позначені горизонтальною дорожньою розміткою 1.1. (вузька суцільна лінія, що позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка) і 1.5. (переривчаста лінія, яка позначає межі смуг руху), зі сторони вулиці Європейська у напрямку вулиці Київська, зі швидкістю не менше 60 км/год, у правій смузі свого напрямку руху.

Під`їжджаючи донерегульованого перехрестя з вулицею Харківська і організованого через проїзну частину вулиці Отамана Головатого, в районі будинку № 210, нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра», на прямій, рівні ділянці горизонтального профілю, водій ОСОБА_4 не переконався, що обрана ним швидкість забезпечить постійний контроль за траєкторією руху цього автомобіля і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим проявив кримінальну протиправну недбалість, тобто не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень іншій особі, як наслідку своєї дії, що утворювала реальну загрозу для життя і здоров`я цієї особи, хоча повинен був і міг передбачити ці наслідки, якщо б діяв більш обачливо, і грубо порушив вимоги пунктів: 1.5.; 2.3. б); 12.1. Правил, що зобов`язують водія:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1.«Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Так, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, водій ОСОБА_4 , вкрай уважним не був, рухаючись зі швидкістю, що перевищувала дозволену в населеному пункті, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру,своєчасно не зменшив швидкість руху, з метою безпечного проїзду цієї ділянки, як наслідок, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини на праве за ходом руху узбіччя, де допустив наїзд передньою правою частиною керованого автомобіля на пішохода похилого віку ОСОБА_8 , яка рухалась у зустрічному напрямку, у темпі кроку і тягнула за собою візок-«кравчучку», одночасно, допустив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді бетонної огорожі містку, розташованої на цьому ж узбіччі, що призвело до затискання нижньої частини тіла пішоходаміж переднім бампером автомобіля і цією огорожею та травматичної ампутації правої нижньої кінцівки потерпілої, з наступним закиданням її тіла на капот, вітрове скло автомобіля, та подальшим перекиданням цього транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заподіяні ТЯЖКІ тілесні ушкодження, що призвели до її смерті на місці.

Отже, водій ОСОБА_4 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9 а); 12.1.«Правил дорожнього руху», гарантовано мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді і його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій.

За вищевказаних обставин, 19.10.2025 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20.10.2025 останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогог ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дороднього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на письмове заперечення скеровані через канцелярію суду. Так, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що з повідомленою підозрою та кваліфікацією інкримінованого кримінального правопорушення сторона захисту погоджується, що підтверджується показаннями, наданими ОСОБА_4 в ході його допиту як підозрюваного від 20.10.2025. Разом з тим, захисник заперечує щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наступне. ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗСУ, на якого розповсюджується обов`язки відповідно до чинного законодавства України, які останній повинен виконувати та здійснювати обороноздатність нашої держави під час відсічі агрессора. Його дії контролюються з боку вищого керівництва оперативного командування ЗСУ. Також ОСОБА_4 має тісні соціальні зв`язки, дружину, дітей, які є неповнолітніми та перебувають на його особистому утриманні. Підозрюваний проживає за місцем реєстрації зі своєю родиною у власній квартирі. Підозрюваний не має на меті переховуватися від органів слідства або суду, оскільки насамперед зацікавлений у швидкому та об`єктивному проведенні досудового розслідуванні. У клопотанні відсутні відомості, що того, що ОСОБА_4 може знищити, спотворити або сховати будь-які речі чи документи. Крім того, йому не відомі ані свідки даної ДТП, ані потерпіла сторона. Існування ризиків, передбачених п. п 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є необгрунтованим. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зауважив, що не визначити заставу є правом суду, а не обов`язком, як просить у своєму клопотанні сторона обвинувачення. З огляду на вищевикладене у сукупності, просив застосувати відносно ОСОБА_4 білш м`який запобіжний захід , а у разі задоволення клопотання визначити розмір застави, передбачений КПК України.

-підозрюваний з підозрою погодився, щодо запобіжного заходу підтримав думку захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали надані стороною захисту, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно матеріалів поданого клопотання, 20.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правропрушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця ДТП від 19.10.2025, схемою до нього; протоколом затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 ; залученими до провадження речовими доказами (транспортним засобом-учасником ДТП, візком пішохода, змивами і зіскобами речовини бурого кольору, схожої на кров, а також об`єктами схожими на волосся пішохода); висновком щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 , з метою виявлення стану сп`яніння № 69 від 19.10.2025.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Разом з тим, в рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні в стані алкогольного сп`яніння тяжкого кримінального правопорушення, який призвів до загибелі особи, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопопрушення та те, що ймовірне вчинення останнім такого кримінального правопорушення призвело до тяжких наслідків у вигляді загибелі особи, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

В розрізі існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування даного криімнального провадження перебуває на своєму початковому етапі, з огляду на що наразі у слідчого судді відсутні відомості щодо осіб свідків та потерпілого. При цьому, слідчий суддя вважає, що в подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого офіцера планування у військовому званні «полковник», може шляхом підкупу, погроз або іншим чином впливати на свідків або особи, яка буде визнана потерпілим, та не були ще допитані, що в подальшому виключить їх можливість давати правдиві, послідовні показання під час досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Отже, викладені вище обставини не виключають подальшу можливість ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Водночас, слідчий суддя зауважує, що обґрунтування прокурора у судовому засіданні та слідчого у письмовому клопотанні щодо існування в рамках означеного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неспроможними, формальними та такими, що нівелюють саму мету застосування запобіжного заходу, якою у тому числі є необхідність виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя критично оцінює доводи клопотання, оскільки наразі стороною обвинувачення не надано будь-яких відомостей, що ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту або щодо того, що наразі здійснюється перевірка щодо його модливої причетності до інших кримінальних правопорушень. Щодо того, що останній моде продовжити вчиняти аналогічни злочини, на думку слідчого судді є необґрунтованим, так як сторона обвинувачення має право звернутися до слідчого судді з клопотанням, щодо тимчсоого позбавлення права керування транспортними засобами. Відтак, слідчий суддя відхиляє вказані твердження сторони захисту.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

В цьому ж розрізі слідчий суддя особливо звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , який займає посаду старшого офіцера планування у військовому званні «полковник». При цьому, останній наразі обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, що спризвело до загибелі людини.

Так, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкгольного, наркотиного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість редакції № 69, складеному о 10 год. 20 хв. 19.10.2025, ОСОБА_4 перебував у стані алкгольного сп`яніння сильного ступеню (3,03%). Між тим, як наголошувалося захисником, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, перебуває під контролем з боку вищого керівництва оперативного командування, що, вочевидь, суперечить обставинам даного криімнального провадження, оскільки, на думку слідчого судді, ймовірне порушення правил дорожнього руху військовослужбовцем у стані алкогольного сп`яніння є не тільки порушенням норм Кримінального кодексу України, а й грубим порушенням військової дисципліни та таким, що викликає значний резонанс у суспільстві та знижує авторитет військової служби в період дії воєнного стану на території України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_4 було ймовірно вчинено в стані алкогольного сп`яніння сильного ступеню, внаслідок чого його ймовірні дії призвели до загибелі людини, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком до 16.12.2025, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1