ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0003881 від 25.10.2024 року, за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_9 , адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , задоволено.

Застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 28 листопада 2025 року включно, із визначенням застави

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених КПК України, визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 6 000 000 (шість мільйонів) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок UA0008745, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401, ТУ ДСА України в Чернівецькій області.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначено до 28 листопада 2025 року.

ЄУНСС: 715/3286/25 Слідчий суддя: ОСОБА_12

Номер провадження: 11-сс/822/307/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_9 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники підозрюваного ОСОБА_9 , адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , кожен окремо подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 вбачається, що він просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 . Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Якщо суд прийде до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою, є неможливим у даному випадку, визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, які жодним чином не підтверджені.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, слідчий цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує, що застосовуючи до ОСОБА_9 найсуворіший запобіжний захід, суд не врахував, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на його утриманні перебувають чотири дитини та дружина, те, що підозрюваний не перебуває на обліку, як наркозалежна особа, не перебуває на облік у психіатра, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, а відтак на думку апелянта, до підозрюваного може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням піл вартою.

Стверджує, що підозра, вручена ОСОБА_9 не відповідає фактичним обставинам справи та положенням кримінального закону, а також порушує конституційний принцип індивідуалізації кримінальної відповідальності.

Зазначає, що ні клопотання, ані додані до нього матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів.

Також звертав увагу суду на те, що визначений слідчим суддею розмір застави є більшим за максимально можливий, передбачений за вчинення особливо тяжкого злочину, що на думку захисника, є неспівмірним та не пропорційним вчиненому та не відповідає основоположним принципам кримінального судочинства.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вбачається, що він просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, обравши більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, такий як особисте зобов`язання або ж нічний домашній арешт.

Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою із заставою 6 000 000 (шість мільйонів) грн відповідно до п. 5 ст. 182 КПК України є, на думку захисника, занадто суворим запобіжним заходом, який розходиться з практикою ЄСПЛ та судовою практикою України.

Стверджує, що підозрюваний ОСОБА_9 отримав повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України 25.09.2025 року, на розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу 30.09.2025 року самостійно прибув до суду, що спростовує версію слідства про ризик переховування, перешкоджання кримінальному провадженню та ризику перетину державного кордону.

Вказує, що досудовим слідством не встановлено достеменно його причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 с. 190 КК України.

Зазначає, що беручи до уваги те, що його підзахисний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні перебуває дружина, один неповнолітній та двоє малолітніх дітей, матеріальна шкода не доведена, злочин не спрямований проти життя та здоров`я, а пред`явлена підозра не обґрунтована та не підтверджена доказами, вважає утримання ОСОБА_9 під вартою надто суворим запобіжним заходом, оскільки жоден ризик, передбачений у ст. 177 КПК України не доведений.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 вбачається, що вона просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати її підзахисному запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, такий як особисте зобов`язання або ж нічний домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням сторони обвинувачення, які жодним чином не підтверджені.

Вважає, що зазначивши в клопотанні, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним відповідних процесуальних обов`язків, слідчий цей висновок ніяк не обґрунтував, а суд це питання взагалі залишив без уваги, що є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вказує, що застосовуючи до ОСОБА_9 найсуворіший запобіжний захід, суд не врахував, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, те, що підозрюваний має тісні стосунки із громадою в частині допомоги облаштування громади, здійснює допомогу ЗСУ, при цьому інкримінований йому злочин не спрямований проти життя та здоров`я чи полової недоторканості людини, не є насильницьким злочином, а ось нібито «шахрайство» у якому підозрюють її підзахисного має усі ознаки цивільно-правових відносин.

Зазначає, що судом не наведено жодного аргументу, який би належним чином обґрунтував би визначення альтернативного запобіжного заходу в розмірі 6 000 000 грн, оскільки під час визначення розміру застави, суд має враховувати, усі ті обставини, у тому числі майновий стан підозрюваного, його соціальні зв`язки, чи притягувалася особа раніше до кримінальної відповідальності.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_9 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційних скарг його захисників.

В судове засідання на 13 год 10.10.2025 року захисник підозрюваного - ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду не з`явилася, при цьому від неї надійшла заява зі змісту якої вбачається, що остання просить провести розгляд справи без її участі, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників підозрюваного ОСОБА_9 , адвокатів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги з підстав наведених у ній, позицію прокурора ОСОБА_5 , який просив ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційні скарги, як необґрунтовані без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органи досудового слідства підозрюють ОСОБА_9 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 (дванадцяти) років з конфіскацією майна, а в матеріалах справи є достатньо доказів для його обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Із врахуванням вищенаведеного та вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя виніс законне та обґрунтоване рішення, обравши ОСОБА_9 саме такий запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на думку колегії суддів, необґрунтованими є посилання захисників у апеляційних скаргах на те, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених в клопотанні слідчого, то колегія суддів вважає, що їх наявність доведена матеріалами кримінального провадження.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід обирається з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Також колегією суддів береться до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, вік підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність утриманців, стан його здоров`я, відсутність будь яких фізичних чи психічних вад, наявність офіційного місця роботи.

Із урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що слідчим суддею було вірно враховано усі ці обставини і вірно зроблено висновок про наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та санкцію інкримінованої статті і безальтернативний вид покарання. При цьому, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі, рішення у справах: «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Ілійков проти Болгарії»); незаконно впливати на свідків та інших осіб (оскільки відомостями та іншими обставинами, що підлягають доказуванню, володіють свідки, а тому з метою зміни показів на користь підозрюваного він може впливати на останніх); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (оскільки на даний час інші співучасники, які сприяли вчиненню кримінального правопорушення встановлюються).

Наведені вище докази, на думку колегії суддів, свідчать про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України та зазначених у клопотанні старшого слідчого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підозрюваному ОСОБА_9 обґрунтовано обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України.

Прохання сторони захисту в поданих апеляційних скаргах про застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою є необґрунтованим, оскільки слідчим суддею, при обранні основного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 є декларативними та безпідставними, оскільки долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_9 можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Стороною захисту не наведено фактів та не долучено доказів, які очевидно та об`єктивно спростовували б версію органу досудового розслідування щодо обставин кримінального провадження, викладених в повідомлені про підозру, а остаточна оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, та оцінки кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального судового рішення.

Не надано стороною захисту апеляційному суду і будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Переглядаючи рішення слідчого судді в частині визначеного розміру альтернативного запобіжного заходу, а саме застави, судова колегія бере до уваги те, що застава фактично є гарантією, що підозрюваний чи обвинувачений буде сумлінно виконувати визначені кримінально процесуальним законом обов`язки, а суд має визначити таку суму застави, яка б дисциплінувала і мотивувала останнього на їх виконання.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, враховувати положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні (справа «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010), справа «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86)) .

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан обвинуваченого; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу обвинуваченого; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» обвинуваченого; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги вищевказані положення, зокрема врахував обставини даного кримінального провадження, відомості, що характеризують особу підозрюваного, а також врахував розмір шкоди завданої потерпілим, майновий стан підозрюваного та вважав за необхідне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 6 000 000 (шести мільйонів) гривень, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та не є завідомо непомірною.

На переконання колегії суддів апеляційного суду визначений розмір застави є достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановленні слідчим суддею, і з існуванням яких погоджується апеляційний суд.

Твердження сторони захисту про те, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, будь-яким чином впливати на свідків, бажає встановити істину в даному кримінальному правопорушенні, має постійне місце проживання, а відтак до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням піл вартою, з огляду на характер, обставини та велику суспільну небезпечність кримінального правопорушення, за яким підозрюється останній, не є визначальними аргументами, які б давали можливість зменшити розмір визначеної судом першої інстанції застави.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень статтей 177-178 КПК України, статтей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними і її необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 422, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_9 , адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30 вересня 2025 року, якою клопотання заступника начальника відділу СУ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене начальником Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном до 28 листопада 2025 року включно, із визначенням застави, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3