КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/827/2025 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

перекладача ОСОБА_14

ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004084, внесеному до ЄРДР 21 червня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_16

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гудаута Грузія, громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_17 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_18 визнаний винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_18 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За вироком суду ОСОБА_18 визнаний винуватим у тому, що21 червня 2020 року приблизно о 05.15 год. за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, перебували за адресою: АДРЕСА_3 , куди приїхали на автомобілі марки «Тойота» синього кольору номерний знак: НОМЕР_1 , котримяким керував ОСОБА_19 .

В цей час у ОСОБА_13 та особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, виник спільний злочинний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, обравши при цьому об`єктом свого злочинного посягання майно з квартири АДРЕСА_4 , що розташована на другому поверсі вказаного будинку.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_18 шляхом пошкодження замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_5 , проник до вказаної квартири, а особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залишилась на вулиці, щоб слідкувати за навколишньою обстановкою.

В результаті вказаних дій ОСОБА_18 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: набір з каблучки та сережок з металу жовтого кольору з камінцями синього та білого кольору, вартістю 26763,30 грн.; набір з каблучки та сережок, з металу жовтого кольору вартістю 23457, 33 грн.; каблучку з металу жовтого кольору з камінцем червоного кольору, вартістю 4014 грн; жіночий браслет з металу жовтого кольору, вартістю 7771,80 грн.; чоловічу каблучку з металу жовтого кольору з каменем чорного кольору, вартістю 6690 грн.; кулон з металу жовтого кольору у формі лад`ї, вартістю

1583,39 грн.; кулон у формі каплі з металу жовтого кольору з декорацією у вигляді ока з білим камінням навкруг, вартістю 2676,33 грн.; кулон у формі серця з металу жовтого кольору з декорацією у вигляді ока, вартістю 2676,33 грн.; два шматочки лому з металу жовтого кольору, вартістю 1872,72 грн.; ріфлясту каблучку з металу жовтого кольору, вартістю 3663,15 грн.; набір, що складається з пари сережок та каблучки, виготовлених з металу сірого кольору зі вставками з каміння, сережка виготовлена з металу сірого кольору зі вставкою з каменя фіолетового кольору вартістю 2676,33 грн.; каблучку з металу жовтого кольору «шанель», з декорацією з білих камінців, яка матеріальної цінності не становить; набір з металу білого кольору, сережки та каблучка з великим блакитним камінцем та дрібними білими камінцями, вартістю 2000 грн.; набір з металу білого кольору: сережки та каблучка з овальними гладкими камінцями чорного кольору, вартістю 3500 грн.; каблучку з металу сірого кольору без будь-яких вставок, вартістю 270,58 грн.; набір з попільнички та запальнички, декоративний, вартістю 679,20 грн.; набір чайних ложок, з декорацією у вигляді чайничків на ручках, в кількості 6 шт., в коробці, вартістю 1000 грн; футболку тканинну білого кольору, розміру «М» «Bross» вартістю 141,67 грн., а також майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: грошові кошти в сумі 1200 доларів США, що станом на 21 червня 2020 року становить 32112 гривень; ланцюжок жіночий, з металу жовтого кольору, вартістю 1943,84 грн.; ланцюжок із металу жовтого кольору у вигляді поєднаних дрібних кульок, вартістю 2937,02 грн.; обручальну каблучку з металу жовтого кольору, вартістю 2626 грн.; грошові кошти в сумі 28 доларів США, що станом на 21 червня 2020 року становить 749,28 грн.; грошові кошти в сумі 50 Євро, що станом на 21 червня 2020 року становить 1502,90 грн.; парфум «PRADA Luna Rossa Carbon», чоловічий, у кількості 1 шт., 50 мл, вартістю 1500 грн; парфум жіночий «Ferrari Noble Fig», 100 мл, вартістю 800 грн; парфум жіночий «Salvatore Ferragamo Emozione», 92 мл, вартістю 530 грн; парфум жіночий «Shiseido Ever Bloom Sakura Art Edition», 50 мл, вартістю 1500 грн; парфум жіночий «Guerlain Terracotta», 100 мл, вартістю 1502,90 грн.; парфум жіночий «Jean Paul Gaultierу», 90 мл, у кількості 2 шт., вартістю 1500 грн; парфум жіночий «Issey Miyake L'Eau D'Issey Absolue», 50 мл, вартістю 1000 грн; парфум жіночий «Lancome Poeme», 20 мл, вартістю 800 грн; парфум жіночий «Валентіно», 30 мл в кількості 2 шт., вартістю 800 грн.

Після чого, ОСОБА_18 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 91436,13 грн., а потерпілій ОСОБА_11 на суму 51803,94 грн.

Цим же вироком вирішено питання судових витрат та доля речових доказів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до ОСОБА_13 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, задоволено у повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 5200 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_13 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, задоволено у повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 11500 грн. та моральну шкоду в розмірі

25000 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_20 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що, призначаючи покарання обвинуваченому, вирішуючи питання про звільнення від його виконання, суд дійшов помилкового висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, внаслідок чого незаконно звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

На думку прокурора, при ухваленні оспорюваного вироку поза увагою суду, без жодної оцінки залишились наявні дані про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та особи обвинуваченого. У даному випадку наявні вагомі підстави вважати, що особа обвинуваченого реально становить підвищену суспільну небезпеку вчинення нових кримінальних правопорушень.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували б наявність такої обставини, як щире каяття, оскільки відсутні всі необхідні компоненти цього поняття.

Прокурор вважає, що призначене судом першої інстанції покарання, зокрема, й із застосуванням інституту звільнення від його відбування, явно не відповідає вимогам та не забезпечить цілі, визначені ст. 50, 65 КК України, та є таким, що через м`якість не відповідає дійсній тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурорів на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілих, які вказали, що їм повністю відшкодована заподіяна шкода, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, потерпіла ОСОБА_11 вирішення апеляційної скарги залишила на розсуд суду, потерпіла ОСОБА_10 подала письмову заяву, в якій просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, а також заяву, в якій відмовляється від позову, у зв`язку з повним відшкодуванням заподіяної шкоди; просила вирок суду залишити без змін; обвинуваченого та захисника, які просили залишити вирок суду без змін, дослідивши наявні у справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Так, допитавши обвинуваченого ОСОБА_21 , який вину у вчиненні злочину та заявлені цивільні позови визнав повністю, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

Фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого жодним з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про недотримання судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому вимог кримінального закону, то, на переконання колегії суддів, такі доводи є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції наведені вимоги дотримані.

Так, за змістом оскаржуваного вироку при призначенні ОСОБА_20 виду та розміру покарання місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Київ, раніше не судимий, думку державного обвинувача, потерпілих, особу винуватого, та дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 5 років.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений бере активну участь у вихованні малолітніх дітей своєї дружини від попередніх шлюбів ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи той факт, що він з 2014 року фінансово забезпечує малолітню ОСОБА_23 , яка хворіє після перенесеної важкої черепно-мозкової травми, беручи до уваги те, що обвинувачений раніше не судимий, суд дійшов висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Також судом враховано, що така позиція підтримана потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Суд дійшов висновку, що саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції та вважає обґрунтованим і висновок суду першої інстанції про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду, а саме, що протягом тривалого часу з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення будь-яких даних, які негативно характеризують обвинуваченого, стороною обвинувачення не надано; на даний час заподіяна потерпілим шкода заподіяна у повному обсязі, що є обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого,

При цьому колегія суддів враховує, що прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та постановити у цій частині новий вирок, яким призначити обвинуваченому такий же строк покарання, який призначений судом першої інстанції, - 5 років позбавлення волі, що, на думку колегії суддів, про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора у цій частині.

Окрім того, колегія суддів вважає, що всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції належним чином обґрунтована можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75, 76 КК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином обґрунтував прийняте рішення щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, що не є м`яким покаранням, та на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки, з покладенням обов`язків на обвинуваченого, передбачених ст. 76 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, обставини що пом`якшує покарання обвинуваченого, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням позиції потерпілих, і таке покарання не є занадто м`яким або не справедливим для обвинуваченого, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а рішення суду про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових злочинів з його боку, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами пробації за місцем проживання, знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині призначеного обвинуваченого покарання та постановлення в цій частині свого вироку, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Разом з тим колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині звернення частини застави, внесеної ОСОБА_25 , на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Так судом встановлено, що 24 червня 2020 року ОСОБА_25 внесено заставу у розмірі 200000 грн., відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 за реквізитами: Отримувач: ТУ ДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089; призначення платежу: застава за ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою у справі № 755/8678/20 від ОСОБА_25 .

Згідно з заявою заставодавця ОСОБА_25 від 10 березня 2023 року останній не заперечував проти звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений визнав позовні вимоги, а заставодавець ОСОБА_25 висловив свою згоду на звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень, суд вважав за необхідне звернути заставу, внесену заставодавцем ОСОБА_25 , у рахунок задоволення заявлених цивільних позовів потерпілої ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду, потерпілим повністю відшкодована заподіяна кожній з них матеріальна і моральна шкода, а, відтак, у цій частині вирок суду підлягає зміні, а застава у розмірі 200000 грн. підлягає поверненню заставодавцю у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_17 - залишити без задоволення.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2023 рокущодо ОСОБА_16 за ч. 3 ст. 185 КК України змінити в частині звернення частини застави, внесеної ОСОБА_25 , на користь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 200000 грн., внесену 24 червня 2020 року ОСОБА_25 , відповідно до квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 за реквізитами: Отримувач: ТУ ДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1012089; призначення платежу: застава за ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з ухвалою у справі № 755/8678/20, від ОСОБА_25 - повернути заставодавцю ОСОБА_25 .

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4