ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3700/25 Справа № 204/3932/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

11 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за клопотанням про поновлення процесуального строку на оскарження ухвали Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року, якою виправлено описку в судовому рішенні, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебувають матеріали провадження за клопотанням захисника ОСОБА_7 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року.

20 жовтня 2025 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження, від захисника Довгополої надійшла апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року.

Ухвалою Чечелівського районного суду м. Дніпра від 16 жовтня 2025 року виправлено описку в мотивувальній частині ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 14 жовтня 2025 року.

09.12.2025 від захисника ОСОБА_7 надійшло клопотання в якому остання висловлює недовіру суддям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи заявлене клопотання захисник посилається на те, що в межах даної кримінальної справи 11.12.2025 року розглядається ще одна апеляційна скарга ОСОБА_8 на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 22.10.2025 року і по ній вже висловлено недовіру цій же колегії суддів в зв`язку із очевидними порушеннями норм КПК, а також свідомим порушенням її прав як адвоката та прав її клієнта, з яким останні спільно обирали спосіб захисту, який вдосконалювався на протязі майже 2 років, що неподобається суддям, а такі дії свідчать про втрату безсторонності та знищення принципу змагальності сторін.

В зв`язку із розглядом вищенаведеної апеляції нею щодо суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скеровано скаргу до ВРП, а також в межах іншого кримінального провадження скеровано 2 скарги на цю ж колегію, на що у відповідь суддею ОСОБА_2 відносно неї направлено скаргу до КДКА щодо притягнення до дисціплінарної відповідальності за обраний спосіб захисту, який є аналогічним по цій справі, а нею щодо судді скеровано до Офісу генерального прокурора заяву про скоєння злочину.

На переконання захисника наведені факти свідчать про неможливість неупередженого та виваженого розгляду суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цієї апеляційної скарги, виходячи із вже висловленого щодо неї неприязного ставлення, яке фактично може вплинути на долю ОСОБА_8 із такою ж думкою.

Одночасно захисник наголошує на тому, що вона є ОСОБА_9 з власним ім`ям ОСОБА_10 , як і ОСОБА_11 , які наділені Богом природними правами з моменту народження - є носіями суверенного права, уособленням українського народу, який є джерелом влади в Україні відповідно до ст. 5 Конституції України, а не якісь фізичні особи, та змушені захищатись від свавілля обумовленого оманою всіма можливими засобами, в тому числі й поза волею вступати у правовідносини із владою, за для відновлення справедливості та законів світобудови, зокрема вказуючи представникам влади, а в даному випадку суддям, на порушення ними ж прописано та нав`язаного нечинного законодавства.

В судовому засіданні захисник підтримала заявлений нею відвід колегії суддів, з підстав зазначених в її клопотанні та додатково зазначила, що вона є людиною носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні, що перебуває під захистом норм Конституції України та міжнародного права з власним ім`ям ОСОБА_10 , яка здійснює адвокатську діяльність в розумінні положень ст. 43 Конституції України і ст. 23 Загальної декларації прав людини, якою забезпечене фундаментальне право людини на труд, й фактично в попередньому судовому засіданні і взагалі протягом розгляду цієї справи та її професійної діяльності колегія суддів намагається позбавити її права на труд тобто права на існування.

До того ж, захисник зазначила, що враховуючи упереджену думку колегії суддів та ігнорування ст. 94 Конституції України, присяги судді та всіх можливих норм міжнародного права, якими заборонено обмежувати промову захисника та її дії, вона вважає що колегія суддів чинить на неї тиск в межах справи, яка стосується її підзахисного.

Також, захисник зазначила, що суд порушив всі можливі норми права, які полягають зокрема в тому, що не було з`ясовано анкетні дані її підзахисного, й вона змушена захищатися від свавілля суду, обумовленою оманою і захищається всіма можливими засобами щодо себе та інших людей, які потребують допомоги, для утвердження статусу людини як найвищої соціальної цінності, в тому числі вимушена поза волею вступати з судом у правовідносини, тому що вона задля відновлення справедливості і вказуючи в тому числі і суду на порушення, які суд вчиняє в межах тих законів, які колегія суддів підтримує та вважає для себе цінними, зокрема враховуючи той факт що саме ст. 19 Конституції України, визначено, що зокрема суди повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захисник наголосила на тому, що в межах справи, яку розглядала колегія суддів за №11-кп/803/3576/25, винесено ухвалу стосовно неї про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, тому враховуючи той факт, що вона написала на колегію суддів, на її думку, обгрунтовані та беззаперечно доведені скарги про притягнення до відповідальності щодо тиску на адвоката, вказана колегія судді не може розглядати це провадження.

При цьому адвокат зазначає, що відноситься до такої ланки, яка не є державним органом, вона є самозайнятою особою, яка сплачує податки, відповідно до ст. 5 вона є носієм влади в Україні.

Обвинувачений відмовився надавати будь-які пояснення з приводу заявленого захисником відводу, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Заслухавши думку учасників провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Положення ст. ст. 75, 76 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь судді у кримінальному провадженні. Зокрема, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Саме на цю підставу посилається захисник , заявляючи відвід колегії суддів.

Згідно з Бангалорськими принципами діяльності судді, затвердженими резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, незважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їх причини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, п. 66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості.

Колегія суддів вважає, що викладені в клопотання захисника про відвід підстави для відводу колегії суддів не є безумовними для відсторонення складу суду від участі у цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Крім того, зазначені у заяві захисника про відвід обставини є саме незгодою з процесуальними діями колегії суддів й не свідчать про упередженість суддів та їх небезсторонність під час розгляду вказаного кримінального провадження та інших проваджень за участю адвоката ОСОБА_7 .

Так, суд зазначає, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості. Прийняття таких рішень має відбуватися відповідно до принципів судочинства та з урахуванням усіх вимог, що висуваються до судового рішення. Суддя при прийнятті рішення має врахувати усі обставини справи та дослідити усі докази (Рішення у справі Jasiсski проти Польщі від 20 грудня 2005 року, заява № 30865/96).

Незгода з попередніми рішеннями не може бути підставою для відводу, оскільки не є об`єктивною обставиною, яка може вказувати на упередженість судді. Слід зазначити, що незгода з процесуальними рішеннями судді може бути втіленою у процедурі оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, а нерозуміння правової позиції через механізм роз`яснення процесуальних рішень судді.

Отже заявляння відводу з цього питання є безпідставним, оскільки, по суті, є висловленням незгоди із процесуальними рішеннями колегії суддів.

Цього ж погляду дотримується Верховний Суд у справах кримінального судочинства (ухвала у справі № 357/6431/19 від 16.12.2019 року; ухвала у справі № 585/4879/17 від 02.10.2019 року).

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Разом з цим, надаючи оцінку доводам захисника з приводу поданих нею скарг та заяв на колегію суддів, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», будь-яка особа має право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою). Чинним законодавством не передбачено обмежень права особи на звернення до ВРП із скаргою стосовно дисциплінарного проступку судді, в тому числі і щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення судового розгляду справи. За загальним правилом, подання скарги не створює конфлікту інтересів та не свідчить про тиск на суд, за виключенням випадку подання до ВРП численних необґрунтованих скарг та заявлення з цих підстав відводів судді, що може бути розцінене як зловживання процесуальними правами. У даному випадку, саме лише подання учасником судового провадження скарги на дії судді до ВРП не перешкоджає колегії суддів продовжувати судовий розгляд справедливо та безсторонньо, відповідно до закону та з дотриманням засад і правил судочинства. При іншому підході учасники судових проваджень легко могли би використовувати інструмент звернення до ВРП зі скаргою на дії судді як спосіб змінити склад суду у разі, якщо така зміна відповідає стратегії захисту.

Відтак, доводи захисника в цій частині відхиляються як необґрунтовані.

Таким чином, заявлений захисником відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, зокрема упередженого ставлення колегії суддів під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Отже, клопотання захисника про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про відвід колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4