В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона в порядку спеціального судового провадження кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.03.2024 під №0000119 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврія Скадовського району Херсонської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 у невстановлені дату та час, але не пізніше 23.09.2022, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч врегульованим чинним законодавством України суспільним відносинам у сфері національної безпеки України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, без примусу, з корисливих мотивів та з метою отримання грошової винагороди, добровільно погодився на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо участі у проведенні на території тимчасово окупованого м. Херсона Херсонської області незаконного референдуму про вихід Херсонської області зі складу України, утворення самостійної держави та входження її до складу рф на правах суб`єкта рф та був призначений на посаду так званого голови ДВК №102, яка діяла на території Суворовського району м. Херсона Херсонської області.

Так ОСОБА_5 у період часу з 23.09.2022 по 27.09.2022 за попередньою змовою з особами так званої «виборчої комісії Херсонської області» та так званими членами ДВК№102, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження та іншими невстановленими на даний час особами (щодо яких триває досудове розслідування), усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вчинив наступні дії направлені на організацію та проведення незаконного референдуму на території Суворовського району м. Херсон Херсонської області, а саме: формував склад ДВК №1012 та організовував і контролював роботу її членів; формував так звані списки виборців та підписував іншу виборчу документацію комісії; приймав та відповідав за зберігання бюлетенів; здійснював агітацію місцевих мешканців до участі у проведенні т.зв. референдуму та розміщував агітаційні матеріали щодо необхідності проведення так званого референдуму; організовував облаштування т.зв. виборчих дільниць (розстановка кабінок для голосування та розміщення атрибутики з символікою рф) у приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Обласний територіальний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Херсонської обласної ради за адресою: вул. Бєлінського, 6, м. Херсон, та Державного підприємства «Херсонський морський торгівельний порт», розташованого за адресою: вул. Потьомкінська, 3, м. Херсон; здійснював підрахунок бюлетенів разом з представниками інших ДВК та так званої «виборчої комісії Херсонської області»;

У подальшому 27.09.2022 так звана «Центральна виборча комісія Херсонської області» за результатами підрахунку всіх бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів було задекларовано 497 051 громадян, що становить 87,05 % від загальної кількості виборців, які прийняли участь у голосуванні, виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

Внаслідок вищевказаних незаконних та неправомірних дій ОСОБА_5 та інших осіб, щодо яких здійснюється розслідування у даному провадженні, стало визнання російською федерацією незаконного референдуму на тимчасово окупованій території України таким, що відбувся та незаконного приєднання Херсонської області до складу рф.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 - ч. 5 ст. 111-1 КК України як участь в організації та проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

ІI. Застосовані судом правові процедури.

Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia)

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 5 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02.07.2024 було призначено підготовче судове засідання.

Судом від призначення обвинувального акту до підготовчого судового засідання та до ухвалення рішення про проведення спеціального судового розгляду за відсутності обвинуваченого, було проведено судові засідання: 05.08.2024, 22.10.2024, 31.10.2024.

Про всі зазначені вище судові засідання обвинувачений повідомлявся про судовий розгляд кримінального провадження стосовно нього та мав можливість прибути до суду та скористатись своїм правом на вільний вибір захисника, користуватись своїми правами та подати до суду будь-які клопотання чи заяви. Зазначеною можливістю, наданою судом, обвинувачений ОСОБА_5 не скористався.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст. 323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст. 297-1 КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ст. 111-1 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 до призначених судових засідань здійснювались шляхом публікації у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора. Також, відповідні повідомлення про виклик до суду були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, не зважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 на території України, в органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

ІІІ. Щодо забезпечення права на захист

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог ст. 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника. У цьому провадженні участь захисника є обов`язковою з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КПК України, оскільки висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, стосовно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне досудове розслідування, тому відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 52 КПК України участь захисника у цьому кримінальному провадженні є обов`язковою, але з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника для захисту інтересів обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, ухвалою суду від 31.10.2024 клопотання прокурора про здійснення спеціального судового розгляду було задоволено, оскільки наявними у матеріалах справи доказами належним чином доведено, що обвинувачення ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000119 від 05.03.2024 висунуте щодо злочину, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто того, який входить до переліку злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України. Ухвалою суду від 05.02.2025 був призначений судовий розгляд з вирішенням питань, передбачених ч. 3 ст. 31, 314-316 КПК України.

Разом з цим, за період часу з 02.07.2024 (ухвали про призначення підготовчого судового засідання) та до виходу суду до нарадчої кімнати 20.10.2025, інформація, яка стосувалася всіх призначених судових засідань, своєчасно публікувалася та була доступною через офіційний веб-сайт суду та публікацій у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження.

За час судового розгляду обвинувачений міг визначитися з провадженням проти нього, та усвідомлюючи, що у нього виник юридичний обов`язок постати перед судом, однак не змінив свою процесуальну поведінку та продовжив подальше ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

IV. Позиція сторін кримінального провадження

Прокурор у ході судових дебатів висловив позицію, щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_5 винним та призначити відповідне покарання в межах санкції ч. 5 ст. 111-1 КК України, застосувавши додаткове покарання як у виді позбавлення права обіймати певні посади, так і конфіскацією всього майна.

Захисник зауважив, що підслідність даного кримінального провадження була визначена 27.12.2023, тоді як ряд слідчих дій проводилось ще у 2022 році, а тому можна стверджувати, що досудове розслідування проводилось неповноважними особами.

Досудове розслідування неодноразово зупинялось та відновлювалось для проведення слідчих та розшукових дій, які фактично не вчинялись, що свідчить про відсутність підстав для зупинення кримінального провадження, а також може свідчити про завершення строку досудового розслідування. Заперечив проти того, що досудове розслідування здійснювалось за відсутності підозрюваного, що свідчить про порушення основоположних прав людини.

Крім того зазначив, що зміни до Кримінального кодексу України в частині розширення відповідальності за злочини проти основ національної безпеки приймались вже під час окупації в тому числі і Херсонської області, а тому для того, щоб інкримінувати особі вчинення тих чи інших протиправних дій необхідно переконатись, що остання була обізнана про можливу кримінальну відповідальність, оскільки на окуповану територію друковані видання не доставлялись, а засоби електронного зв`язку працювали нестабільно, отже можна стверджувати, що обвинуваченому у належний спосіб не було доведено встановлену відповідальність за вчинення злочинів проти основ національної безпеки.

V. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення

Відповідно до ст. ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2024 (справа №490/2097/24), по даному кримінальному провадженню здійснювалося спеціальне досудове розслідування.

Так вина ОСОБА_5 у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 5 ст. ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються в між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

- протоколом огляду від 03.12.2022 з додатком на диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступна сторінка всесвітньої мережі Інтернет, а саме: інтернет ресурс «совет федерации федерального собрания российской федерации» за посиланням http://council.gov.ru/activity/documents/13830, де розміщено публікацію ради федерації федеральних зборів рф щодо ухвалення федерального конституційного закону «про прийняття в російську федерацію Херсонської області та утворення у складі російської федерації нового суб`єкта - Херсонської області». До публікації прикріплено документ під назвою «о федеральном конституционном законе «о принятии в российскую федерацию Херсонской области и образовании в составе российской федерации нового субъекта - Херсонской области от 04.10.2022 №411-СФ»;

- протоколом огляду від 03.12.2022 з додатком на диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступна сторінка всесвітньої мережі Інтернет, а саме: інтернет ресурс «совет федерации федерального собрания российской федерации» за посиланням http://council.gov.ru/activity/documents/139311, де розміщено публікацію ради федерації федеральних зборів рф щодо ухвалення указу президента російської федерації від 19.10.2022 №756 про введення військового стану на територіях донецької народної республіки, луганської народної республіки, Запорізької та Херсонської областей»;

- протоколом огляду від 03.12.2022 з додатком на диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступна сторінка всесвітньої мережі Інтернет, а саме: інтернет ресурс «президент россии» за посиланням http://kremlin.ru/acts/news/65909, де розміщено публікацію президента рф, а саме: «указ про виконуючого обов`язки губернатора Херсонської області. Дата публікації 05.10.2022, підписант президент рф ОСОБА_6 », за змістом якого у зв`язку з прийняттям до складу рф та утворенням у складі рф нового суб`єкта Херсонської області, ОСОБА_7 призначено тимчасово виконуючим обов`язки губернатора Херсонської області;

- протоколом огляду від 03.12.2022 з додатком на диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступна сторінка всесвітньої мережі Інтернет, а саме: інтернет ресурс «президент россии» за посиланням http://kremlin.ru/acts/bank/48359 , де розміщено публікацію президента рф, а саме: «федеральний закон від 04.10.29?2022 №375-ФЗ про ратифікацію договору між рф та Херсонською областю про прийняття до складу рф Херсонської області та утворенні у складі рф нового суб`єкта»;

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено статтю щодо звернення голови адміністрації Херсонської області ОСОБА_8 до президента рф щодо необхідності включення Херсонської області до складу рф як нового суб1єкта федерації. Відповідне звернення було обумовлене результатами так званого референдуму за входження херсонської області до складу рф і за результатами якого більшість населення херсонської області висловилась за таку необхідність.

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено статтю щодо звернення громадської ради Херсонської області до голови регіону з ініціативою негайного проведення референдуму;

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто сторінку Всесвітньої мережі Інтернет, а саме: російського офіційного ресурсу «официальный интернет-портал правовой информации» за посиланням http://publication.pravo.gov.ru/, де у загальному доступі розміщено публікацію Договору між рф та Херсонською областю про прийняття до російської федерації Херсонської області та утворення у складі рф нового суб`єкта від 30.09.2022. Текст вказаного договору, розміщений у публікації містить підписи президента рф ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та відомості про те, що відповідне рішення ухвалено на виконання результатів референдуму, проведеного 27.09.2022, під час якого населення Херсонської області висловило бажання про приєднання до рф;

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто сторінку Всесвітньої мережі Інтернет, а саме: «официальный интернет-портал правовой информации» за посиланням http://publication.pravo.gov.ru/, де у загальному доступі розміщено публікацію постанови конституційного суду рф по справі щодо перевірки конституційності не вступившого в силу міжнародного договору між рф та Херсонською областю про прийняття до рф Херсонської області та утворення у складі рф нового суб`єкта. Постанова датована 02.10.2022 та має номер 39-П. За змістом вищезазначеної постанови договір визнано таким, що відповідає конституції рф.

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено публікацію виборчої комісії Херсонської області щодо рішення за результатами референдуму. Зі змісту публікації вбачається, що більше 87% мешканців висловились за входження у склад рф і тим самим визначила свою подальшу долю у складі рф. Розміщено документ під назвою «решение избирательной комиссии Херсонской области о результатах референдума Херсонской области о выходе Херсонской области из состава Украины и о вхождении Херсонской области в состав рф та правах субъекта рф от 27.09.2022 №05/01»

- протоколом огляду від 05.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено «указ президента рф о признании Херсонской области от 29.09.2022 №686», за змістом якого визнано суверенітет та незалежність Херсонської області;

- протоколом огляду від 17.02.2023 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто Інтернет-месенджер «Telegram» за посиланням http://t.me/SALDO_VGA, а саме: офіційну сторінку представника окупаційної влади рф в Херсонській області, голови військово-цивільної адміністрації Херсонської області ОСОБА_7 . Дата публікації 20.09.2022. Так за повідомленням ОСОБА_7 прийнято рішення про проведення референдуму про входження Херсонської області до складу рф;

- протоколом огляду від 11.02.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого огляну о офіційний Інтернет ресурс Верховної Ради України, де опубліковано 21.09.2022 «Заяву щодо невизнання псевдореферендумів із закликом світу не визнавати їх так само;

- протоколом огляду від 22.04.2024 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено «указ главы военно-гражданской администрации Херсонской области ОСОБА_7 от 22.07.2022 №245-р об избирательной комиссии Херсонской области».

- протоколом огляду від 22.04.2024 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема офіційний інтернет ресурс «официальный сайт администрации Херсонской области» за посиланням http://khogov.ru/, де розміщено указ №88у від 20.09.2022 голови ВЦА Херсонської області ОСОБА_8 «о назначении референдума Херсонской области о выходе Херсонской области из состава Украины и о вхождении в состав рф на правах субъекта рф» та «положение о референдуме Херсонской области о выходе Херсонской области из состава Украины т о вхождении Херсонской области в состав рф на правах субъекта рф»;

- протоколом огляду від 16.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема ресурс за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , де розміщено публікацію під назвою «глава ЦИК Херсонской области назвала референдум по вхождению в рф состоявшимся»;

- протоколом огляду від 19.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема ресурс за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , де наявний інформаційний вміст щодо проведення псевдо референдуму на території Херсонської області щодо включення її до складу рф;

- протоколом огляду від 27.09.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто Інтернет-месенджер «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 де на телеграм каналі «Таврия. Новости Херсонской области» міститься публікація, яка датова 23.09.2022, за змістом якої голова ради міністрів - уряду Херсонської області ОСОБА_10 звернувся до мешканців Херсонської області в повідомленням про те, що 23.09.2022 на території Херсонської області розпочався референдум про входження Херсонської області до складу рф;

- протоколом огляду від 16.12.2022 з додатком у виді диску, за змістом якого оглянуто загальнодоступну сторінку в мережі Інтернет, зокрема ресурс за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9, де наявний відеозапис виступу ОСОБА_11 щодо проведення псевдореферендуму на території Херсонської області.

Наведені докази у своїй сукупності свідчать про те, що на території Херсонської області в період з 23.09.2022 по 25.09.2022 проводився псевдо референдум щодо приєднання Херсонської області до складі рф, який на переконання окупаційної влади підтвердив волевиявлення переважної більшості наведення Херсонської області та мав своїм наслідком включення до складу рф.

Про причетність ОСОБА_5 до референдуму, під час якого вирішувалось питання про приєднання Херсонської області до рф свідчить наступний обсяг досліджених судом доказів:

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2023, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав фото із зображенням ОСОБА_5 , якого бачив як члена виборчої комісії під час проведення референдуму у вересні 2022 року на території станції екстреної медичної допомоги у м. Херсоні;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 впізнав фото із зображенням ОСОБА_5 , якого бачив як члена виборчої комісії під час проведення референдуму 23.09.2022 на території ТОВ «Херсонський порт»;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду дав показання про те, що до окупації м. Херсона в 2022 році він працював в Херсонському морському порті, залишився там працювати і після окупації. До проведення референдуму у вересні 2022 року він ОСОБА_5 не знав, проте напередодні 23.09.2022 у відділі кадрів їм у наказному порядку сказали прийти на вибори, які 23.09.2022 відбувались у приміщенні «клубу моряків» Херсонського морського порту. ОСОБА_5 перебував за столом, де розміщалась виборча комісія, брав паспорти, записував дані тих, хто прийшов на голосування, видавав бюлетені. Неподалік комісії були розміщені прозорі урни для голосування. Перед початком голосування ОСОБА_5 говорив промову з приводу важливості вказаної події. Відео, на якому був зображений ОСОБА_5 йому під час досудового розслідування демонстрували і він його впізнавав. Впізнавав обвинуваченого і по фотографіях. На його переконання ОСОБА_5 приймав участь у референдумі добровільно і за власною ініціативою.

- протокол огляду №3 від 03.10.2022 з додатком у виді диску, відповідно до якого оглянуто Інтернет-месенджер «Telegram» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 де наявний відеозапис, датований 23.09.2022, за змістом якого особа схожа на ОСОБА_5 в якості члена виборчої комісії приймає участь у проведенні заходу, пов`язаного з голосуванням. Також наявний відеозапис з написом «первый день референдума в Херсонской области», на якому особа зовні схожа на ОСОБА_5 приймає участь у проведенні референдуму.

- протокол огляду від 23.12.2023, за змістом якого переглянуто сторінку групи «ТАСС» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 , де наявний відеосюжет, що висвітлює голосування т.зв. «міністра охорони здоров`я Херсонської області» на псевдо референдумі, який проводився у приміщенні станції швидкої допомоги (вул. Олеся Гончара, 6, м. Херсон). Т.зв. «міністр охорони здоров`я Херсонської області» входить до приміщення, де за столом, на якому розміщено урну для голосування, за яким сидить двоє чоловіків, один з яких ззовні схожий на ОСОБА_5 , який бере переданий йому паспорт та вносить відомості до документації;

- протокол огляду від 01.11.2023, за змістом якого переглянуто в месенджер «Telegram», де на сторінці групи «Таврия. Новости Херсонской области» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 . Наявний допис із відеозаписом та текстом, який розміщено 23.09.2022 о 15:20 годині під назвою: «В Морском порту Херсона началось голосование на референдуме, по вопросу вхождения региона в состав России». Зазначено про те, що рівно о 8:00 годині ранку 23 числа голова виборчої комісії №102 ОСОБА_14 повідомив про початок голосування на референдумі та роз`яснив порядок його проведення.

- протокол огляду від 09.12.2023 з додатком у виді диску, за змістом якого переглянуто в месенджері «Telegram», де на сторінці групи «Таврия. Новости Херсонской области» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_8 . Наявний допис із відеозаписом та текстом, який розміщено 23.09.2022 під назвою «Голосование на референдуме о вхождении в рф проходит на станции Скорой помощи в Херсоне». На відео наявний сюжет, що висвітлює процес проведення т.зв. «референдуму» на станції швидкої допомоги м. Херсона. Так зафіксовано особу зовні схожу на ОСОБА_5 , який разом з іншим членом т.зв. «комісії», сидячи за столом, на якому розміщується урна для голосування, видає та повідомляє присутнім порядок проведення волевиявлення.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який дав суду свідчення про те, що станом на вересень 2022 року він залишався працювати на станції екстреної медичної допомоги в м. Херсоні, розташованої по вул. Гончара, 6.

23.09.2022 до приміщення станції приїхало багато сторонніх людей, як він зрозумів представників окупаційної влади, а також військові стали займати приміщення конференц зали. Було багато цивільних та військових, їм повідомили, що має бути засідання новоствореного Департаменту охорони здоров`я, проте після 9:00 години ранку стали заносити у приміщенні обладнання для проведення референдуму. Хто саме приймав там участь не бачив, може лише підтвердити, що відбувалась підготовка до його проведення у цей же день - 23.09.2022.

VІ. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Протокол огляду від 03.12.2022 з додатками у вигляді скріншотів відповідних списків, а також диском з аналогічною інформацією в електронному вигляді , за змістом якого оглянуто публікацію на Інтернет сторінці «Центр національного супротиву», зокрема на останньому розміщено публікацію з назвою «ЦНС отримав списки членів «ДВК» з підготовки псевдореферендуму» наступного змісту: «Центр національного супротиву отримав у розпорядження списки так званих членів виборчих комісій №№301-307 для проведення незаконного референдуму на території Херсонської області…» суд до уваги не приймає, оскільки досліджений доказ містить відомості щодо виборчих комісій №№301-307, тоді як ОСОБА_5 інкриміновано очолення комісії №102. Крім того досліджені судом списки не містять жодних відомостей про обвинуваченого.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_25 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Під час судового розгляду не встановлено жодних фактів, які б свідчили, що обвинувачений діяв під фізичним чи психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - рф.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та безпосередньо дослідивши кожний наданий доказ як окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку, суд вважає, що всі письмові докази по справі, які надані суду (стороною обвинувачення), є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому їй обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.

У складі цього правопорушення важливим для кваліфікації є місце його вчинення - тимчасово окупована територія України.

У кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК, однак яких суди у цьому кримінальному провадженні не встановили.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині, кваліфікація його дій, доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі, оскільки обґрунтована стороною обвинувачення належним і достатнім обсягом доказів.

Оцінюючи заперечення сторони захисту, суд зауважує наступне.

1. Слідчі органи безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 109, 110, 110-2 111, 111-1, 111-2 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 201, 258 - 258-6, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 435-2, 436, 436-2, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 442-1, 443, 444, 446, 447 КК України (ч. 2 ст. 216 КПК України).

Інститут підслідності покликаний оптимізувати діяльність органів, що здійснюють досудове розслідування, з метою його найбільш ефективної та результативної організації для досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК. Водночас забезпечення ефективного розслідування і, як складова цієї діяльності, визначення органу розслідування є по суті управлінською діяльністю прокурора, у якого можуть бути різні підстави для передачі справи тому чи іншому органу. Це можуть бути відомості про особисту зацікавленість посадових осіб «правильного» органу розслідування в результатах справи, і їхня функціональна залежність від сторін у справі, відсутність достатнього досвіду, ресурсів та інформації в того органу, який має проводити розслідування за визначеною законом підслідністю тощо (постанова ВС від 30.01.2024 у справі № 725/1375/19).

Нормативна вимога проведення процесуальних дій уповноваженими суб`єктами покликана забезпечити вчинення цих дій кваліфікованими особами, які виконують свої професійні обов`язки в умовах передбаченого законом контролю і у визначений правовий спосіб.

Обґрунтовуючи свої заперечення сторона захисту не вказала, яким чином на допустимість зібраних у цьому кримінальному провадженні доказів впливає факт розслідування кримінального правопорушення слідчими наприклад служби безпеки Львівської області, а не Херсонської з огляду на те, що КПК встановлює однакові правила збирання доказів для усіх органів, які уповноважені здійснювати досудове розслідування.

З огляду на викладене судом не вбачається порушень правил підслідності за обставин, коли досудове розслідування здійснюється іншим територіальним підрозділом, однак в межах компетенції одного органу досудового розслідування, що відповідає позиції висловленій у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 12.08.2025 у справі №941/1790/20 (провадження №51-3879км23).

2. Оцінюючи позицію сторони захисту щодо безпідставності зупинення та відновлення досудового розслідування, що на переконання захисника може мати наслідком пропуск строку досудового розслідування, суд звертає увагу на наступне,.

Підозра ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 25.07.2022 під №0000265 (досудове розслідування в якому здійснювалось по факту проведення референдуму на території Херсонської області) була оголошена 29.02.2024, тоді як з вищезазначеного кримінального провадження 05.03.2024 виділено кримінальне провадження безпосередньо щодо обвинуваченого під №0000119.

Строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 219 КПК України). З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (ч. 3 ст. 219 КПК України). Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею (ч. 5 ст. 219 КПК України).

07.03.2024 ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000119 був вперше оголошений у розшук у зв`язку із встановленням відомостей про його перебування на тимчасово окупованій території Херсонської області, у зв`язку з чим у подальшому слідчим суддею 20.06.2024 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування. Подальші рішення слідчого про зупинення та відновлення кримінального провадження мали місце в один день 01.04.2024 (зупинення), 03.05.2024 (відновлення та зупинення), 08.05.2024 (відновлення та зупинення), 17.06.2024 (відновлення), а тому можна стверджувати, що визначений ч. 3 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування пропущено не було, тоді як 02.07.2024 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 вже надійшов на розгляд до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 пропущено не було.

3. Право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 року передбачає, що кожний мас право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.

Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі, виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь-якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні і щодо злочинів, зазначених у ч. 2 ст. 297-1 КПК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин, за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Враховуючи ту обставину, що при прийнятті рішення щодо здійснення спеціального судового провадження, судом було перевірено обізнаність ОСОБА_5 щодо кримінального провадження відносно нього і йому було забезпечено участь захисника протягом як досудового розслідування, так і всього судового розгляду, заперечення захисника висновків суду щодо можливості притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за його відсутності не спростовує.

4. Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_5 міг не знати чи була встановлена кримінальна відповідальність за колабораційну діяльність, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Закон України №2108-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність» було опубліковано у газеті «Голос України» №56 від 15.03.2022.

Презумпція знання законодавства поширюється тільки на закони та інші нормативно-правові акти, які доведені до відома населення у встановленому законом порядку. Таким чином, основна умова вступу нормативно-правового акту в силу, і відповідно обов`язку його знати є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування в офіційних друкованих виданнях. Отже, опублікування нормативно-правового акту є юридичною підставою презумпції знання законодавства, а тому доводи сторони захисту висновків суду не спростовують, що відповідає позиції Верховного Суду, висловленій 03.12.2024 у справі №383/426/23.

VIІ. Призначення покарання

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також судом враховується характер, мотиви, обставини вчиненого злочину та відсутність обставини, що пом`якшують покарання,тоді як обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з правовими орієнтирами, визначеними у ст. ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів, іншими особами у тому числі. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам. Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного, адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України, який посягає на захист в першу чергу життєво важливих інтересів суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання в межах санкцій ч. 5 ст. 111-1 КК України, обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 63 КК України згідно матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

VIІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Речові докази та витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України).

Оскільки арешт майна у даному кримінальному провадженні був застосований з метою забезпечення виконання покарання в частині конфіскації майна, підстав для скасування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна не вбачається.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом та референдумом на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

2. Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту затримання в порядку приведення даного вироку до виконання.

3. Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2024 залишити без змін до затримання обвинуваченого та приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень. Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, а також право у разі перебування під вартою заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику обвинуваченого та прокурору, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1