Справа № 461/65/26
Провадження № 1-кс/461/642/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного у кримінальному провадженні № 0000221 від 17.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2026 року накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 13.01.2026 за місцем роботи ОСОБА_5 , а саме у ВМО № 4 МП «Львів-Північний» Львівської митниці ДМСУ, який знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Дороша Тараса, 20А, зокрема Ммбільний телефон Iphone 17 PRO, сім-карткою НОМЕР_1 .

Вказує на те, що у даному кримінальному провадженні власник мобільного телефону ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу, останній не є підозрюваним (обвинуваченим) чи цивільним відповідачем. Крім того, відсутні будь-які докази, які вказують на те, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуто кримінально протиправним шляхом або отримано власником внаслідок вчинення кримінального правопорушення. На даний час власник майна не має можливості у повній мірі використовувати та розпоряджатися належним йому майном. За таких обставин, просить клопотання задоволити та скасувати арешт.

Захисник ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив скасувати арешт.

Слідчий ОСОБА_6 подав до суду клопотання, згідно якого просив проводити розгляд клопотання без його участі; при вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 від 17.10.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

13.01.2026 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 від 05.01.2026 було проведено обшук у приміщеннях ВМО № 4 МП «Львів-Північний» Львівської митниці ДМСУ за адресою: Львівська обл., Львівський (Жовківський) р-н., с. Малехів, вул. Дороша Тараса, 20А., в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон Iphone 17 PRO, сім-карткою НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2026 року накладено арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку 13.01.2026 за місцем роботи ОСОБА_5 , а саме у ВМО № 4 МП «Львів-Північний» Львівської митниці ДМСУ, який знаходиться за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Малехів, вул. Дороша Тараса, 20А, зокрема мобільний телефон Iphone 17 PRO, сім-карткою НОМЕР_1 .

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вказані телефони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України та можуть бути використані як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підозрюваним у даному кримінальному провадженні є заступник начальника відділу митного оформлення № 4 митного поста «Львів-північний» Львівської митниці.

При цьому, у даному кримінальному провадженні власник мобільного телефону ОСОБА_4 не має жодного процесуального статусу; останній не є підозрюваним чи цивільним відповідачем.

Слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути вказаний телефон, встановити достовірно чи дійсно на ньому збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та, відповідно, за наявності, вилучити такі сліди або інші відомості.

Так, з моменту вилучення мобільного телефону пройшло достатньо часу для вчинення необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на збереження речових доказів, у разі встановлення відповідних ознак.

Однак, стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, зокрема необхідність призначення чи проведення будь-яких слідчих (розшукових) дій або експертиз з використанням вказаних мобільних телефонів.

Разом із цим, внаслідок накладення арешту власник майна позбавлений можливості повноцінно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що є істотним та непропорційним втручанням у його право приватної власності.

Окрім цього, як вбачається із заяви слідчого, щодо скасування арешту останній поклався на розсуд суду.

Відтак, слідчим суддею встановлено та не заперечується слідчим, що мобільний телефон, а також сліди або інші відомості, що містилися в ньому, на даний час вже не використовуються в якості об`єктів дослідження у кримінальному провадженні.

Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси заявника як власника майна.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна потреба відпала.

Суд вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.

Таким чином, накладення обтяження слід скасувати, оскільки це не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 15.01.2026 року (справа № 461/65/26), на мобільний телефон Iphone 17 PRO, сім-карткою НОМЕР_1 .

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1