УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2025 року Справа № 542/1643/25

Провадження 1-кс/542/341/25

Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Новосанжарського районного суду Полтавської області в селищі Нові Санжари клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025 за № 0000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК в частині накладеної заборони на користуванн транспортним засобом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним клопотанням. В обгрунтування клопотання вказала, що відповідно до свідоцтва про реєєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 вона є власником автомобіля марки «SKODA OCTAVIA».

Зазначила, що 18 вересня 2025 року слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області по справі № 542/1643/25, провадження 1-кс/542/295/25, за клопотанням прокурора Полтавської спеціалізованої прокурора Полтавської спеціаліованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону постановив ухвалу про накладення арешту на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 належить їй - ОСОБА_3 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, площа Перемоги, 1.

Зауважила, що на цей час у справі проведено усі необхідні слідчі дії, які безпосередньо пов`язані з необхісністю арешту належного їй автомобіля марки «SKODA OCTAVIA».

Просила частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2025 року, а саме на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», володільцем якого на час події був ОСОБА_4 .

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання. У поданій до суду заяві, просив розгляд справи за клопотанням проводити без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить частково скасувати арешт на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA».

Слідча в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просила розгляд клопотання проводити без її участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Відповідно до положень частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2025 року клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025 за № 0000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України про арешт майна задоволено.

Накладено арешт на :

- автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, чорного кольору, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспорного засобу НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, який зберігається на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: смт Нові Санжари, пл. Перемоги 1, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку;

- велосипед марки «Ardis Либідь», жовтого кольору, який належить ОСОБА_6 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, який зберігається у кімнаті збеігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: селище Нові Санжари, пл. Перемоги 1, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Слідчим суддею під час вирішення питання щодо накладення арешту було встановлено, що вказані транспортні засоби є речовими доказами, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

При цьому, саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба. Заявник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Згідно з частиною 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.

Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льон рот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків передбачених статтями 160-166 , 170-174 цього Кодексу . Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження у цій справі ще не закінчено, зазначене у клопотанні майно, а саме: автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, чорного кольору, який належить ОСОБА_3 , на час події перебував у користуванні ОСОБА_4 є речовим доказом.

У своєму клопотанні ОСОБА_3 посилалася, що у кримінальному провадженні було проведено всі необхідні експертизи та слідчі дії.

Відповідно до заяви старшої слідчої СВ ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, вона не заперечувала проти задоволення клопотання.

Крім того, на переконання слідчого судді на цей час відсутня також потреба у забороні власнику користуватися транспортним засобом, оскільки на цьому етапі досудового розслідування, з урахуванням позиції сторони обвинувачення, цей захід забезпечення кримінального провадження може становити непропорційне втручання у права власника майна, на яке накладено арешт.

З огляду на це, слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2025 за № 0000245 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в частині позбавлення права користування автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», який належить ОСОБА_3 , який на час події перебував у користуванні ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати, в частині позбавлення права користування арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2025 року (справа № 542/1643/25) на автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, чорного кольору, який належить ОСОБА_3 , на час події перебував у користуванні ОСОБА_4 .

В іншій частині ухвалу Новосанжарського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023 за № 0000240 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України залишити в силі.

Передати ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання транспортний засіб автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» без права на його відчуження та розпорядження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1