Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа № 608/2023/25

Номер провадження1-кп/608/423/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000364 від 12 серпня 2024 року щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ..

В клопотанні вказав, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб та передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту а також незаконному збуті особливо небезпечних психотропних речовин у особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб.

Зібрані під час досудового розслідування докази об`єктивно зв`язують ОСОБА_8 зі злочинами, пов`язаними із незаконним придбанням, зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також з незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин у великих та особливо великих розмірах, у місцях позбавлення волі, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб та вказують на його причетність до вчинення цих злочинів, а тому обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України є обґрунтованим.

04 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року, термін дії запобіжного заходу до 19 грудня 2025 року.

Підставою продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а також у зв`язку з встановленими обставинами, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявність зазначених ризиків.

Метою продовження застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 , згідно з вимогами пп 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та вид покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_8 може умисно переховуватись від суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Також, ОСОБА_8 володіє інформацією про осіб, які є свідками, їх місця проживання, навчання чи роботи, знає суть показань, які вони надали органу досудового росзлідування. А тому існує ризик того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показазь, що може негативно ввплинути на стан судового розгляду та їх результати. Крім того, ОСОБА_8 особисто або через третіх осіб може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз, на інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні з метою ненадання ними показів чи надання показів в його користь. Окрім цього, ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може продровжувати вчиняти інші злочини.

Вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються останньому, обсягу пред`явленого йому обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені пп 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також не має відомостей, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_8 під вартою.

Вказує, що у даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи ОСОБА_8 ..

З врахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 та виконання ним процесуальних обов`язків, просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого терміном на два місяці.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить задовільнити з наведених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує щодо задоволення клопотання прокурора. Разом з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому. Просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Підтримуючи своє клопотання, захисник адвокат ОСОБА_5 посилається на те, обвинувачений ОСОБА_8 вже допитаний в судовому засіданні, визнав свою вину. Також зазначив, що ризики, які існували при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати, обвинувачений ОСОБА_8 має роботу, міцні соціальні зв`язки, оскільки опікується матір`ю, є хворим та потребує відповідного лікування. Тому просить змінити йому запобіжний захід.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2025 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави. Строк дії ухвали закінчується 19 грудня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною першою статті 201 КПК України визначено, зокрема, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 201 КПК України).

Кримінальне процесуальне законодавство не визначає переліку підстав зміни запобіжного заходу за клопотанням сторони захисту, а стаття 201 КПК України вказує тільки на те, що до клопотання мають бути додані матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання.

На переконання суду, зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому в контексті розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не переглядає рішення про його застосування, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу. Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, які унеможливлюють подання обвинуваченим чи його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Таким чином, суд констатує, що підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

З огляду на зазначені положення закону, суду під час вирішення клопотання про зміну запобіжного заходу, необхідно в межах доводів відповідних клопотань розкрити питання існування обставин, про які не було відомо сторонам, та які не були предметом оцінки під час прийняття рішення про продовження запобіжного заходу, та чи виникли після постановлення такого рішення нові обставини, що свідчать про зменшення встановлених ризиків.

Разом з тим, доводи клопотання про зміну запобіжного заходу зводяться до незгоди з висновками суду, які покладені в основу ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою.

Отже, серед наведених захистом доводів, суд встановив, що вони вже були предметом оцінки під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою та не є новими у розумінні ст. 201 КПК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, за одне з яких можливе призначення покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, що відповідає законодавчо передбаченим підставам (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України) для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри. Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_8 від суду, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких класифікується, як особливо тяжкий злочини, що позбавляє застосування норм статей 69 та 75 КК України.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд враховує те, що згідно з передбаченою КПК України процедурою, отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України), суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи викладені ризики, застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме: цілодобового домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків, оскільки, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою та потенційними спробами впливати свідків чи уникати правосуддя.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Також, суд враховує, що ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а тому вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 13 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_8 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

Згідно з оригіналом

Суддя : ( підпис)

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/2023/25

Ухвала набрала законної сили «____»____________року

Суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано «____»____________року

Секретар: