Провадження № 1-кп/752/1498/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003119 від 23 жовтня 2024 року, за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Миколаєві, має середню освіту, без офіційного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

в режимі відео конференції особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

1.Обставини вчинення суспільно небезпечного діяння, визнані судом доведеними.

23 жовтня 2024 року о 14:40 ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу зони відпочинку «Колиба» на території ВДНХ по вул. Виставковій у м. Києві, виявив автомобіль «Volkswagen Passat» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який не був зачинений.

Перебуваючи біля вказаного автомобіля, ОСОБА_3 , діючи протиправно, у стані неосудності, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відчинив водійські двері, дістав з автомобіля мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «Х», вартістю 5950 грн, що належить потерпілій ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, маючи на меті збагатитися за рахунок чужого майна, тримаючи в руках вказаний мобільний телефон, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення суспільно небезпечного діяння до кінця, оскільки був затриманий потерпілою на місці події.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

2.Досліджені в судовому засіданні докази

В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомив, що був на місці події, відкрив автомобіль та взяв телефон. Потім поклав його на місце. Наміру вчиняти крадіжку не мав.

Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення від 23 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 23 жовтня 2024 року близько 14:47, перебуваючи за адресою: м. Київ, територія ВДНГ поблизу ресторану «Колиба», виявила, що особа чоловічої статі відкрила її автомобіль «Volkswagen Passat» та намагалась викрасти мобільний телефон «Apple iPhone» моделі «Х».

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23 жовтня 2024 року поблизу ресторану «Колиба» на території ВДНХ в автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидінні виявлено мобільний телефон «Apple iPhone» моделі «Х».

Відповідно до відеозапису з мобільного пристрою свідка ОСОБА_8 та протоколу огляду вказаного відеозапису від 23 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_7 зі свідком ОСОБА_8 застали ОСОБА_3 під час того, як він відкрив двері автомобіля «Volkswagen Passat», дістав з автомобіля мобільний телефон потерпілої та тримав його в руках.

Відповідно до висновку експерта № 3712 від 24 жовтня 2024 року ринкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Apple iPhone» моделі «Х» на 64 Gb, який перебуває у технічно справному стані, станом на 23 жовтня 2024 року становить 5950 грн.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 1685 від 03 грудня 2024 року ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу, а саме: «Маніакальний епізод з психотичними симптомами» (згідно МКХ-10:F30.2). За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На період 23 жовтня 2024 року ОСОБА_3 виявляв ознаки психічного розладу, а саме: «Маніакальний епізод з психотичними симптомами» (згідно МКХ-10:F30.2) і за своїм психічним станом в той період часу не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Враховуючи клінічний перебіг наявних у під експертного ОСОБА_3 психічних порушень у вигляді «Маніакального епізоду з психотичними симптомами» та відсутністю критики до свого стану, а також враховуючи характер кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3 , останній становить суспільну небезпеку і потребує поміщення його в спеціальний заклад для надання стаціонарної психіатричної допомоги, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 КК України.

Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради № 356 від 29 липня 2025 року ОСОБА_3 перебуває під наглядом психіатра з 2023 року. Лікувався стаціонарно з 10 грудня 2024 року по 15 січня 2025 року. Діагноз: F23.1

Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради від 19 березня 2025 року № 01-02.10/120 ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у відділ СПД КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради з 16 січня 2025 року по 19 березня 2025 року.

Відповідно до епікризу із історії хвороби № 340 від 19 березня 2025 року № 209 ОСОБА_3 з 16 січня 2025 року по 19 березня 2025 року на підставі самозвернення проходив лікування у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради у зв`язку з діагнозом: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії, без зазначення асоційованого гострого стресу» F23.10. Після проведеного лікування стан хворого покращився, стабілізувався, поведінка спокійна, впорядкована, фон настрою рівний, з`явилися прості плани на майбутнє: регулярно приймати ПТ, відвідувати райпсихіатра, з оточенням підтримувати рівні стосунки, частково відновлена підтримка оптимального рівня соціального функціонування пацієнта. У задовільному стані виписаний із відділення додому у супроводі дружини. Рекомендовано: спостереження психіатра.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання. Просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 вчинив супільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, перебуває у стані неосудності та потребує застосування заходів медичного характеру.

Захисник заперечила проти задоволення клопотання прокурора. Вказала, що після події суспільно небезпечного діяння, яке ставиться ОСОБА_3 в провину, останній самостійно з 16 січня 2025 року по 19 березня 2025 року пройшов лікування, внаслідок чого його стан значно покращився, а тому підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відсутні.

Законний представник та ОСОБА_3 підтримали захисника. Просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

4.Мотиви суду

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується сукупністю зібраних матеріалах кримінального провадження та досліджених в судовому засіданні доказів, підстав недовіряти яким у суду немає.

Пояснення ОСОБА_3 в судовому засіданні про те, що він не мав наміру викрадати телефон суд вважає недостовірними з огляду на психічний стан підозрюваного.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 03 грудня 2024 року на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на даний час ОСОБА_3 виявляв і виявляє ознаки психічного розладу, а саме: «Маніакальний епізод з психотичними симптомами» (згідно МКХ-10:F30.2). За своїм психічним станом не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 становить суспільну небезпеку і потребує поміщення в спеціальний заклад з метою надання стаціонарної психіатричної допомоги та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Надані стороною захисту медичні документи щодо самостійного проходження ОСОБА_3 лікування після вчинення суспільно небезпечного діяння вказують на те, що стан хворого покращився, стабілізувався, при цьому не містять достовірних даних про те, що ОСОБА_3 одужав або перестав бути суспільно небезпечним.

Відповідно до ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно зі ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

На підставі викладеного, враховуючи факт вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, враховуючи встановлений експертом характер захворювання ОСОБА_3 , ступінь суспільної небезпеки ОСОБА_3 та потребу в лікуванні в умовах стаціонару, суд на підставі ст. 92, ст. 94 КК України вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Такий захід забезпечить ефективне лікування ОСОБА_3 та сприятиме запобіганню вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

За таких обставин, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст. 19, 92, 93, 94 КК України, ст. 369-372, 508, 503-513 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Направити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для госпіталізації за місцем проживання до КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради з метою його обов`язкового лікування та запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Речові докази:

переданий потерпілій на зберігання мобільний телефон залишити у потерпілої;

диск із відеозаписом обставин вчинення суспільно небезпечного діяння залишити в матеріалах справи;

вилучені під час затримання ОСОБА_3 та передані йому на зберігання речі залишити у ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1