Справа № 482/1449/25
Номер провадження 1-кп/482/102/2026
УХВАЛА

Іменем України

13 січня 2026 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представниці потерпілого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса, Миколаївського району Миколаївської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892 від 13.03.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бегемлі, Зардоб район, Республіки Азербайджан, громадянина України, який на момент вчинення кримінального правопорушення займав посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 6 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

встановив:

У провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0001892 від 13.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 13.01.2026 року прокурор просив клопотання від 01.12.2025 року про продовження строку застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання залишити без розгляду, у зв`язку із закінченням строку даного запобіжного заходу. Натомість звернувся до суду із клопотанням від 13.01.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив його задоволити з підстав, у ньому викладених.

Обвинувачений щодо заявленого прокурором клопотання не заперечував.

Потерпілий та його представник щодо задоволення даного клопотання прокурора заперечили, вказавши, що воно є занадто м`яким. Просили суд застосувати до обвинуваченого більш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Потерпілий обґрунтував таке клопотання тим, що обвинувачений чинить на нього тиск та застосовує до нього погрози. Вказує, що саме за вказівкою обвинуваченого він був затриманий військовими ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підтвердження чого демонстрував суду наліпку на своєму телефоні, яку за його словами нанесли працівники ТЦК, при його перебуванні там. При цьому, потерпілий вказує, що побоюється за своє здоров`я та можливість пересуватися по вулиці, щоб не бути затриманим працівниками ТЦК. Будь яких інших доказів на підтвердження своїх слів не надав.

Обвинувачений заперечив щодо клопотання потерпілого, вказавши, що не спілкується з ним та не здійснює щодо нього будь-якого тиску чи погроз. Додатково вказав, що не знайомий із працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК такі обов`язки можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності обрання запобіжного заходу. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою обирає, скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотань встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 365 КК України, а саме в тому, що він 04.03.2025 року, близько 17 год. 20 хв., будучи інспектором СРПП ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, під час виконання повноважень поліцейського, біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , явно виходячи за межі наданих йому службових повноважень та перевищуючи їх, усвідомлюючи, що передбачених ст.ст. 42-45 Закону України «Про Національну поліцію» законних підстав для застосування спеціального засобу та фізичного впливу немає, умисно, без будь-якого попередження, застосував відносно ОСОБА_5 поліцейський захід примусу - фізичний вплив (силу), шляхом нанесення зі значною силою одного удару правим плечем у вхідну хвіртку домоволодіння АДРЕСА_2 , у безпосередній близькості до якої, навпроти ОСОБА_4 та завідомо для нього розташувався ОСОБА_5 , внаслідок чого тому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна носу та гематоми нижньої повіки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також перелому кісток носу та перелому виличної кістки зліва, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

02.05.2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні вказаного злочину.

Сам факт подання до суду обвинувального акта та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням обґрунтованості підозри.

Крім того, обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами в сукупності: заявою ОСОБА_5 від 07.03.2025 року про вчинений злочин; показаннями потерпілого ОСОБА_5 ; протоколом від 24.04.2025 року проведення слідчого експерименту за участю потерпілого; показаннями свідка ОСОБА_7 ; протоколом від 24.04.2025 року проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 ; висновком експерта ДСУ «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 304 від 29.04.2025 року; протоколом від 07.05.2025 року тимчасового доступу до аудіозаписів телефонних дзвінків на спецлінію «102» ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за 04.03.2025 року; протоколом від 14.05.2025 року огляду аудіозаписів викликів на спецлінію «102», які досліджено в судовому засіданні.

У клопотанні прокурором зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Суддя вважає доведеним наявність існування передбачених статтею 177 КПК України ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними наданих показань щодо обвинуваченого, що підтверджується протоколом допиту ОСОБА_7 від 19.03.2025 року, де описано намагання обвинуваченого вплинути на показання свідка. Такі дії обвинуваченого свідчать також про високий ризик і впливу на потерпілого, оскільки саме на його показаннях ґрунтується обвинувачення. Наявність вказаних ризиків підтверджується тяжкістю покарання, передбаченого за вказаним кримінальним правопорушенням. Натомість показання потерпілого та свідків можуть мати одне з вирішальних доказових значень його винуватості у вчиненому діянні, тому з метою забезпечення безпосереднього дослідження судом показань потерпілого та свідків при розгляді судового провадження, існує необхідність запобігання вказаному ризику незаконного впливу на них обвинуваченого.

Вказані обставини, з урахуванням наявних ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, надають судді підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора від 13.01.2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченого підлягає до задоволення, з одночасним залишенням без розгляду клопотання прокурора від 01.12.2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу.

Відносно клопотання потерпілого та його представника щодо застосування до обвинуваченого більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає, що таке до задоволення не підлягає, у зв`язку з його не доведенням належними та допустимими доказами.

Зокрема вчинення обвинуваченим на потерпілого тиску чи погроз не підтверджено жодним чином. Так при обґрунтуванні даного клопотання потерпілий зазначав про його звернення до правоохоронних органів, однак жодних доказів щодо цього суду не надав. Щодо твердження потерпілого про його затримання військовими ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказівкою обвинуваченого, суд оцінює його критично, оскільки до суду не надано доказів того, що обвинувачений, в силу службових чи інших повноважень вправі надавати вказівки працівникам ТЦК, не підтверджено жодними доказами, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходяться в підпорядкуванні обвинуваченого. Натомість, враховуючи те, що в Україні введено воєнний стан, такі дії будь-яких працівників ТЦК та СП щодо перевірки військовозобов`язаних осіб та їх військо-облікових документів, є службовими обов`язками таких військовослужбовців ТЦК та СП., і чинне законодавство надає їм такі повноваження та права. Неявка обвинуваченого в судове засідання 01.12.2025 року була обґрунтована Відділенням поліції №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області необхідністю обвинуваченого нести службу на блокпосту. Інші пояснення потерпілого та його представника не підтверджені належним чином.

В підготовчому судовому засіданні 13.01.2026 року прокурор також просив задоволити його клопотання від 16.09.2025 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді відсторонення обвинуваченого від посади та відсторонити його від посади інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №6 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, строком на два місяці.

Дане клопотання обґрунтовує тим, що оскільки перебуваючи на вказаній посаді обвинувачений може негативно впливати на хід судового розгляду у даному кримінальному провадженні, здійснюючи вплив на потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 , працівників ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, в тому числі на ОСОБА_8 , яким може бути відомо про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений заперечив щодо задоволення даного клопотання, зазначивши про те, що відсторонення його від посади призведе до порушення його трудових прав, а оскільки у нього на утриманні знаходяться троє малолітніх дітей, то він втратить можливість забезпечувати сім`ю.

Потерпілий та його представник щодо задоволення клопотання не заперечували.

Вислухавши учасників провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що 02.05.2025 обвинуваченому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: в тому, що обіймаючи посаду інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №6 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, він перевищив службові повноваження, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування.

Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами клопотання та обвинувальним актом, який надійшов до суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 365 КК України, є тяжким злочином у сфері службової діяльності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26.08.2024 №724 о/с, капрала поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №6 Миколаївського районного управління поліції.

Обвинуваченому інкримінується вчинення злочину з використанням свого службового становища, яке орган досудового розслідування пов`язує з посадою інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №6 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яку ОСОБА_4 займав на час подій, зазначених у обвинувальному акті. Крім того, застосування заходів фізичного впливу до потерпілого, що кваліфіковано органом досудового розслідування як перевищення службових повноважень, вчинено ОСОБА_4 під час його добового чергування у складі групи реагування патрульної поліції ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області «ГАЙ-15».

При встановленні наявності у ОСОБА_4 можливостей та необхідності незаконними засобами впливати на потерпілого та свідків, суддя виходить з того, що під час судового розгляду суд може обґрунтовувати свої висновки щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості особи у його вчиненні лише, зокрема на показаннях потерпілого та свідків, які будуть безпосередньо ними надані під час судового засідання. На час розгляду даного клопотання останні показів в суді не надавали.

За такого, ризик впливу на потерпілого та свідків існує і на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань. Крім того, працівники ВП №6 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області можуть бути обізнані про обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення, оскільки працюють разом з ним, а тому обвинувачений може впливати на своїх колег, узгоджувати з ними свої показання, надавати їм поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань під час допиту в суді з метою спростування своєї винуватості в інкримінованому правопорушенні.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено, що перебування обвинуваченого на займаній посаді може призвести до настання негативних наслідків та перешкоджатиме здійсненню судового розгляду, а тому такий захід як відсторонення від посади є необхідним для запобігання протиправній поведінці обвинуваченого та перешкоджанню ним кримінальному провадженню. На даному етапі кримінального провадження потреби застосування такого заходу виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Настання негативних наслідків відсторонення ОСОБА_4 від посади для інших осіб суддею не встановлено, оскільки відсторонення від посади не є звільненням зі служби, обвинуваченого може бути переведено на іншу посаду, а тому посилання обвинуваченого на неможливість забезпечувати сім`ю необґрунтовані.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про відсторонення обвинуваченого від займаної посади.

Також в підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що справа підсудна Новоодеському районному суду Миколаївської області, обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту прокурору немає.

Обвинувачений, потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

Потерпілий під час підготовчого судового засідання подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий та його представник позов підтримали, просили визнати потерпілого цивільним позивачем, а обвинуваченого - визнати цивільним відповідачем.

Прокурор не заперечував проти прийняття цивільного позову до провадження суду та не заперечував проти визнання потерпілого цивільним позивачем, а обвинуваченого цивільним відповідачем.

Обвинувачений щодо прийняття цивільного позову до провадження заперечив.

Дослідивши обвинувальний акт, поданий цивільний позов, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Новоодеському районному суду Миколаївської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. За вказаних обставин є достатньо підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Також суд зазначає, що цивільний позов подано до початку судового розгляду.

Згідно вимог ч. 4 ст. 128 КПК України форма та зміст поданого позову відповідає вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що відповідно до приписів ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, то поданий потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає прийняттю для розгляду в даному кримінальному провадженні.

Цивільний позивач та відповідач мають права та обов`язки, визначені ст. ст. 61, 62 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, суд знаходить за необхідне у даному випадку застосувати положення ст. 178 ЦПК України, що стосуються відзиву, його форми та змісту, а також порядку подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 154-157, 177, 178, 314-317, 331, 369-372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора від 01.12.2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу залишити без розгляду.

Клопотання прокурора від 13.01.2026 року про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001892 від 13.03.2025 року, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці до 12 березня 2026 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 на строк до 12 березня 2026 року наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з Миколаївської області без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати, у разі наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_5 , зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У задоволенні клопотання потерпілого та його представника про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання прокурора від 16.09.2025 року про відсторонення від посади - задовольнити.

Відсторони обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001892 від 13.03.2025 року, від посади інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції №6 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, строком на 2 місяці до 12 березня 2026 року включно.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001892 від 13.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 365 КК України призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хв. 23 лютого 2026 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення прийняти до розгляду в кримінальному провадженні.

Визнати потерпілого ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) цивільним відповідачем.

Копію позовної заяви направити цивільному відповідачу, додаткові матеріали до позовної заяви направити відповідачу при подачі їх позивачем до суду.

Встановити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право направити до суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала в частині про відсторонення від посади підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити Відділенню поліції №6 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та іншим учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1