Справа № 209/8446/25
Провадження № 1-кп/209/322/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за №0000760 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, громадянин України, має професійно-технічну освіту, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 16.09.2025 Дніпровським районним судом міста Кам`янського за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу 510 грн.

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 11.09.2025 в денний час доби, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебував на зупинці громадського транспорту поблизу ТЦ «Фантом» за адресою: м. Кам`янське проспект Героїв АТО 11, разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 в якого при собі був мобільний телефон Tecno Spark Go 1 чорного кольору іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне, викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону Tecno Spark Go 1 чорного кольору іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону належного ОСОБА_8 , 11.09.2025 в денний час доби, ОСОБА_4 перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Фантом» за адресою: Дніпропетровська обл., м Кам`янське, проспект Героїв АТО, 11, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, діючи умисно, таємно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, скориставшись тією обставиною, що мобільний телефон знаходиться на лавці поруч з потерпілим ОСОБА_8 та останній відволікся, та не здійснює нагляд за своїм майном, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон Tecno Spark Go 1 чорного кольору imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 належний ОСОБА_8 .

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та у подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 3721 гривень 05 копійок, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

27 жовтня 2025 між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, в м. Кам`янському з додержанням наступних вимог.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185 КК України.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду в повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого, обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочину. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, із покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, положення статей 394, 424, 473-474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Окрім цього, до суду надана заява потерпілого ОСОБА_8 в якій останній не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 подав заяву, в якій просив проводити підготовче судове засідання без його участі. Також подав заяву про те, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні заявляти не буде, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просить затвердити укладену між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоду про визнання винуватості, пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.ст. 473, 474, 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вказав, що розуміє та обізнаний із наданими йому законом правами, наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. ст. 473, 474, 476 КПК України, пред`явлене йому обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі за вказаних в обвинувальному акті обставинах. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення ним угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, сторонами цієї угоди узгоджено покарання, яке має бути призначено за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден. В наданій суду угоді сторонами передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, положення ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Додав, що виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, він в змозі реально, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 КК України, зокрема, в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в угоді про визнання винуватості. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення нею угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК, п.1 ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

У цьому кримінальному провадженні угода між прокурором ОСОБА_3 та ОСОБА_4 складена та підписана 27 жовтня 2025 року у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 про що свідчать підписи останніх у тексті угоди. Цю обставину сторони підтвердили і в підготовчому судовому засіданні.

ОСОБА_4 відповідно до класифікації кримінальних правопорушень за ст.12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Отже, в цьому кримінальному провадженні відповідно до ст. 469 КПК України можливе безумовне укладення угоди про визнання винуватості щодо інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містять усі необхідні складові елементи, передбачені зазначеною нормою.

Укладена між прокурором та обвинуваченою угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, на виконання вимог ст. 474 КПК України, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Встановлено, що будь-яких скарг стороною захисту під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не подавалося. Ретельно з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює та розуміє зміст угоди про визнання винуватості, укладеної з прокурором, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, які викладені в угоді та обвинувальному акті. У присутності захисника визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України.

Отже, за таких обставин, суд приходить до переконання, що надана угода про визнання винуватості від 27 жовтня 2025 року, укладена між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у кримінальному провадженні, внесеному 19 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000760 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та кримінального закону, підстави для відмови у її затвердженні відсутні, а тому зазначена угода підлягає затвердженню.

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і обвинувачений винний в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану, а тому він підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, має професійно-технічну освіту, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання скарг на останнього не надходило, на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 не перебуває, оскільки виключений з військового обліку 01.01.2002, як засуджений до позбавлення волі. Штраф, призначений за вироком Дніпровського районного суду міста Кам`янського за ч. 1 ст. 125 КК України у сумі 510 гривень сплатив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого -рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами вид та міра покарання за вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, таке покарання є достатнім для виправлення та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Враховуючи вищенаведене, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та обставина, що ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся та добровільно відшкодував завданий збиток, суд вважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і в сукупності, з урахуванням відомостей про особу, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати до обвинуваченого правила, передбачені ст. 75 КК України, та звільнити його від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк у два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тому угода про визнання винуватості, укладена 27 жовтня 2025 року між прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмової заяви потерпілого: ОСОБА_8 підлягає затвердженню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт на майно, який був накладений в рамках цього кримінального провадження ухвалою суду від 20.10.2025 у справі № 209/8133/25.

Керуючись ст.ст. 100, 118-124, 174, 368-371, 373-374, 376, 468-470, 472-476, КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 жовтня 2025 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000760 від 19 вересня 2025 року, між прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 ..

2. Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , обов`язки, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

3. Запобіжний захід не обирався.

4. Скасувати арешт та заборони розпорядження і користування, який був накладений в рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 20.10.2025 у справі № 209/8133/25 провадження №1-кс/209/912/25 на майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон Tecno Spark Go 1 4/128 Gb чорного кольору imei1:НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , що поміщений в спец. пакет СRI 1157999, що тимчасово вилучений 14 жовтня 2025 року і який знаходиться за адресою: м. Кам`янське, вул. Харківська, 59, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначеним майном.

5. Речові докази:

- мобільний телефон Tecno Spark Go 1 4/128 Gb чорного кольору imei1:НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , що поміщений в спец.пакет СRI 1157999, що тимчасово вилучений 14 жовтня 2025 року і який знаходиться за адресою: м. Кам`янське, вул. Харківська, 59, з метою збереження речових доказів, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування потерпілим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зазначеним майном залишити власнику.

- DVD-R диск марки «Mmedia» з відеозаписом за 11.09.2025 з приміщенні закладу ломбарду «Гарант Імперіал» ОСОБА_9 і компанія та специфікацію до договору фінансового кредиту, закладу: DNZ-11/135538/0 dsl 11/09/2025 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

6. Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судово-товарознавчої експертиза №2483 від 15.10.2025 у розмірі 424 (чотириста двадцять чотири) гривні 08 копійок в дохід держави.

7. Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Кам`янського протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_10