Справа № 522/8296/25
Провадження № 1-кп/522/2450/25
18 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або встановити мінімальний розмір застави.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши сторони, приходжу до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути обраний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Санкція інкримінованому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду розуміючи, що у разі визнання його винним йому може бути призначена реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Про наявність зазначеного ризику також свідчить та обставина, що обвинувачений не має жодних засобів для існування в м. Одесі, проживав лише за рахунок коштів, які отримувала його цивільна дружина, які виділялись державою для допомоги дітям як одинокій матері.
Викладене свідчить про те, що у разі обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, він знову буде проживати разом і за рахунок ОСОБА_6 , а тому буде мати можливість чинити на неї тиск з метою примусу від відмови від дачі свідчень, які викривають його у вчиненні насильства над його малолітніми дітьми. Викладене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні і необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язана з необхідності запобігання зазначеному ризику.
Інкримінований ОСОБА_5 злочин пов`язаний з домашнім насильством, а тому становить підвищену суспільну небезпеку, зокрема з точки зори можливості чинити тиск на осіб, які були свідками зазначених дій. Зокрема, допитана ОСОБА_6 зазначала, що боїться свого співмешканця ОСОБА_5 , який застосовував до неї погрози застосування фізичного насильства.
Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи прокурора.
Наявність же ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави продовження запобіжного заходу означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.
Крім того, повинні бути враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.
Більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню вищеописаним ризикам та виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Про зазначене свідчить та обставина, що ОСОБА_5 не має власного житла, не має будь-якого місця роботи чи навчання, а також міцних соціальних зв`язків та в м. Одесі його ніщо не утримує та після звільнення з-під варти вимушений буде повернутись до місця проживання цивільної дружити, яка тривалий час його утримує, яка надає свідчення про причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення стосовно своєї ж новонародженої дитини.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки, та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як вчинення нових злочинів, незаконного впливу на потерпілого, свідків, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ризики переховування від правоохоронних органів та суду.
Беручи до уваги все вищевикладене, можна зробити висновок, що відносно ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України і його належної поведінки.
Крім того, вчинення злочину з застосуванням насильства унеможливлює визначення застави стосовно обвинуваченого.
Підстав для зміни чи скасування раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 191, 334, 342-355, 384 КПК України, суд
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на два місяці, а саме до 16 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Суддя: ОСОБА_1