Справа № 2003/810/12
Провадження № 1-в/642/135/25
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2025 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з особистого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зняття арешту в обґрунтування якої зазначив, що був засуджений вироком суду від 23.12.2013 у кримінальній справі № 2003/810/12, покарання ним відбуте в повному обсязі, проте накладений в межах кримінального провадження арешт на все його особисте майно досить не скасований у зв`язку з чим звернувся до суду..

Розглянувши подане клопотання суддя вважає необхідним повернути його заявнику з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя від 19 квітня 2018 року №1200/0/15-18 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» та п. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону. Доступ суддів до державної таємниці, що міститься в судових рішеннях, забезпечується відповідно до Закону України "Про державну таємницю".

Рішенням Ради суддів України від 25.11.2021 року № 55 «Про використання суддями ЄДРСР у режимі повного доступу» затверджено, що повний доступ до усіх інформаційних ресурсів ЄДРСР судді можуть використовувати безпосередньо для здійснення правосуддя.

ОСОБА_2 засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23 грудня 2013 року за ч.2, ч.3 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його особистою власністю.

Суддя звертає увагу на невірне посилання заявника на норми діючого Кримінально-процесуального кодексу України (ст. 174 КПК України) в обґрунтування клопотання, тому як відповідно до ч. 9 Розділу ХI «Перехідні положення» КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 174 діючого КПК України передбачений порядок скасування арешту майна на стадії досудового розслідування чи судового провадження, але ніяк не після ухвалення вироку.

Отже, в разі звернення до суду з відповідним клопотанням належний заявник має враховувати норми ст.ст. 409, 411 КПК України в редакції 1960 року та п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», в якому закріплено, що в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України (в редакції 1960 року) суди вправі вирішувати питання, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, про долю речових доказів.

Також суд звертає увагу, що арешт накладений саме в межах кримінальної справи, яка розслідувалась (розглядалась) відносно ОСОБА_2 у 2012 2013 роках.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У Постанові ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.03.2019 у справі №202/1452/18., Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Зокрема, як вбачається з Постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.05.2018 у справі №813/1047/16.З всі питання щодо арешту майна, накладеного як засіб забезпечення кримінального провадження (накладення, зміна, скасування), є кримінально-процесуальними правовідносинами й повинні вирішуватися судом, що розглядає кримінальну справу.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року), суди можуть вирішувати питання, які виникли при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

У разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє не закрито, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2022 року у справі № 289/921/21, провадження № 61-2269св22).

Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19, провадження № 14-516цс19.

Виходячи із аналізу викладеного, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року, а зняття арешту має здійснювати суд, який постановив вирок, оскільки відповідно до частини першої статті 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, вважаю за необхідне повернути заяву особі, яка її подала з метою звернення до належного суду.

В разі звернення до суду з відповідним клопотанням особою, з метою його швидкого та правильного розгляду слід врахувати обставини, викладені у даній ухвалі.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року), ч. 6 ст. 9, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про зняття арешту з особистого майна повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику право на звернення до належного суду з відповідним клопотанням.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5-ми днів з моменту отримання її копії до Харківського апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя: