Справа № 458/1000/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2583/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року про обрання запобіжного заходу, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турка, , Самбірського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваної особи ОСОБА_6 .

Клопотання мотивував тим, що слідчим відділенням ВнП №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001656 від 25 вересня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2022 року № 64, солдат запасу ОСОБА_6 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений на посаду сапера відділення обладнання пунктів управління 1-го інженерного взводу інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 . У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.06.2024 № 180, солдат ОСОБА_6 вважається таким, що вибув у Львівську обласну психіатричну лікарня м. Львова. У той же час, 27 червня 2024 року солдат ОСОБА_6 виписаний з КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», та таким чином, останній 28 червня 2024 року повинен був повернутися на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 . Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Зазначав, що відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ухвалою слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2024 року № 0001656 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваної особи ОСОБА_6 .

Застосовано щодо підозрюваної особи ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, строком на 2 місяці до 24 листопада 2025 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора;

- не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Термін дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків визначено два місяці, тобто до 24 листопада 2025 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування до 24 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним доказам.

Наголошує, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, вік та стан здоров`я дозволяє застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Звертає увагу, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, доводи підозрюваного та його захисника на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, може бути застосований виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з неповним дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, що слідчим відділенням ВнП №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001656 від 25 вересня 2024 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 березня 2022 року № 64, солдат запасу ОСОБА_6 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначений на посаду сапера відділення обладнання пунктів управління 1-го інженерного взводу інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_6 в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 407 КК України є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 червня 2024 року № 180, солдат ОСОБА_6 вважається таким, що вибув у Львівську обласну психіатричну лікарня м. Львова.

У той же час, 27 червня 2024 року солдат ОСОБА_6 виписаний з КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», та таким чином, останній 28 червня 2024 року повинен був повернутися на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Проте, солдат ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

Так, солдат ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді сапера відділення обладнання пунктів управління 1-го інженерного взводу інженерної роти інженерного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин, 28 червня 2024 року не з`явився вчасно з лікувального закладу на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_1 , та проводить час на власний розсуд.

Згідно з матеріалами клопотання, 24 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

24 вересня 2025 року слідчий слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваної особи ОСОБА_6

24 вересня 2025 клопотання слідчого задоволено частково слідчим суддею Турківського районного суду Львівської області.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Разом із тим, слідчим суддею місцевого суду не враховано належним чином вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що наведені в клопотанні відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та зазначеними в ухвалі слідчого судді, що не оскаржувалося захисником.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити вчиняти кримінальне провадження у якому підозрюється, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави колегії суддів вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у зв`язку із чим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 слід задоволити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, до 13 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задоволити.

Ухвалу слідчого судді Турківського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, до 13 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4