ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/466/25 Номер провадження 11-кп/814/977/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2025 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000146 від 22.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, задоволено клопотання прокурора - заступника керівника Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Решетилівка, Решетилівського району, Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 11 грудня 2025 року до 08 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу.

Мотивуючи своє рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд врахував, що дії, що інкримінуються обвинуваченому, мають високу суспільну небезпечність, ризики зазначені у клопотанні прокурора є дійсними та тривають, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, оскільки альтернативні запобіжні заходи не можуть з достатньо високою ймовірністю запобігти доведеним ризикам.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, та визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі передбаченому КПК України.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що ризики, на які посилалася сторона обвинувачення, під час вирішення питання про обрання та подальшого неодноразового продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, жодним чином не підтверджені, а в силу виявленим стороною захисту обставинам, - ґрунтуються на припущенні.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено, чому мета застосування запобіжного заходу не може бути досягнута за умови застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім того зазначає, що місцевим судом не взято до уваги особу обвинуваченого, який є зрілою особою, має вищу освіту, позитивно характеризується як за місцем проживання, перебування, так і за місцем попередньої роботи, що дає підстави стверджувати про його сформований характер та відсутність схильності до агресії, та насильства до оточуючих, ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину та сумлінно виконував до ув`язнення батьківські обов`язки по вихованню та утриманні дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та платіжних документів на підтвердження переказу коштів на утримання дитини на рахунок матері.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, звернулися із заявами про здійснення апеляційного розгляду без їх участі. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 у поданих заявах підтримали вимоги апеляційної скарги захисника та просили задовольнити. Прокурор ОСОБА_9 просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000146 від 22.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто в умисному заподіянні смерті малолітній дитині ОСОБА_10 .

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 11.12.2025 задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченим покаранням за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. Співставлення обвинуваченим можливих негативних наслідків для нього у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі можуть спонукати його до відповідних висновків, а тому цей ризик є достатньо високим незалежно від стадії кримінального провадження.

Так, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, може здійснити спробу ухилятися від суду.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу, свідків суд виходив із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1 та 2 ст. 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ризик впливу на потерпілу, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої, свідків та дослідження їх судом.

А тому, існує можливість незаконного впливу обвинуваченого на потерпілу, з якою обвинувачений мешкав однією сім`єю.

В той же час, суд зазначив, що ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного із умисним, протиправним позбавленням життя малолітньої дитини, а тому існує ймовірність того, що ОСОБА_7 може завдати шкоди оточуючим.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, попри заперечення сторони захисту, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду.

З плином часу, вірогідність настання наведених ризиків не зменшилася.

Щодо можливості визначення застави, то колегія суддів не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 зазначеного вище альтернативного запобіжного заходу, з огляду на доведеність існування вказаних вище ризиків, обставин вчиненого особливо тяжкого злочину, а також з урахуванням положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, якими передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи наведене, ухвала суду є законною та вмотивованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4