Справа № 162/638/25
Провадження № 1-кп/162/110/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 15.05.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залаззя Любешівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, до 28.05.2025 військовослужбовця ЗСУ, у військовому звані «солдат», стрільця другого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час непрацюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 №32/321/501/13т, солдата ОСОБА_4 , 14.05.2024 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розпорядженням Генерального штабу Збройних сил України №32 від 01.02.2025 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, будучи попередньо притягнутим Любешівським районним судом Волинської області 30.10.2024 та 10.04.2025 до адміністративної відповідальності за вчинення відповідно 02.10.2024 біля 14 години 00 хвилин та 07.03.2025 близько 23 години 00 хвилин домашнього насильства за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 14.05.2025 близько 15 години 15 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, систематично, на ґрунті неприязних відносин вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_4 , що виражалося в образах нецензурними словами та з метою спричинення її фізичного болю, діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, завдав не менше двох ударів долонею правої руки в ділянку шиї та вуха з ліва, внаслідок чого завдав останній фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Вказані протиправні дії ОСОБА_4 викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя, що зокрема, виразились у втомі, фізичному дискомфорті, негативних переживаннях та емоційній напруженості, а також втраті енергійності, повноцінного сну, відпочинку, самооцінки та позитивних емоцій.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному, систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся. Попросив вибачення у потерпілої, просив його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті. Пояснила, що ОСОБА_4 систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Просила обрати йому мінімальне покарання, однак обмежити його у спілкуванні та побаченні з нею.

З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті і повністю визнав свою винуватість, отримавши згоду сторін, суд, з`ясувавши добровільність позиції ОСОБА_4 , у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються інших питань, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в умисному, систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ч.4 ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує його покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, хворіє, є особою з інвалідністю 3 групи, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, повністю беззастережно визнав свою винуватість у скоєному, щиро розкаявся, подав клопотання про дослідження доказів в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої.

На обліках у лікарів нарколога чи психіатра обвинувачений не перебуває.

Потерпіла у судовому засіданні просила обрати обвинуваченому мінімальне покарання та застосувати щодо нього обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

Тому врахувавши наведені обставини в їх сукупності, суд доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ч.2, 3 ст. 59-1 КК України.

Окрім цього, відповідно до п. 3, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України суд вважає за необхідне заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 наближатися до місця проживання потерпілої ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) на відстань 100 метрів та направити обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

На переконання суду, покарання, що застосовується за цим вироком у поєднанні з вказаними обмежувальними заходами, відповідатиме вимогам ч. 2 ст.50 КК України, критерію гуманності й справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, включатиме розумний баланс між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, не становитиме надмірного тягаря для обвинуваченого та не порушуватиме інтересів потерпілої.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов не заявлено, речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку покарання у виді пробаційного нагляду слід обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п.3, 5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки не наближатися до місця проживання потерпілої ОСОБА_4 на відстань 100 метрів, а також пройти програму для кривдників тривалістю 3 (три) місяці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1