КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 листопада 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ТОВ «Електро-Моторс» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

власника майна адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке 15.07.2025 виявлено та вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

1) ноутбук марки «НР» Laptop, model 155-fg50004a, s/n 5CD3233AWY;

2) розписку від імені ОСОБА_8 щодо отримання грошових коштів в сумі 15780 доларів США від ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу, датована 27.02.2025 на 1 арк.;

3) розписку від імені ОСОБА_8 щодо отримання грошових коштів в сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_9 , в рахунок погашення боргу, згідно договору займу (датована 28.09.2023) та розписка від імені ОСОБА_10 ) щодо отримання грошових коштів в сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу, датована 15.03.2024 на 1 арк.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «Електро-Моторс» - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначив, що оскаржувану ухвалу проголошено 11 серпня 2025 року, однак представник Товариства не був присутній, копію ухвали отримано 14 серпня 2025 року, апеляційну скаргу направлено, через систему «Електронний суд» 19 серпня 2025 року. З цих підстав, просив поновити строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що майно вилучено всупереч ухвалі слідчого судді, яке не стосується кримінального провадження та не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України.

Зауважує, що ТОВ «Електро-Моторс» не перешкоджало детективу в частині можливості копіювання інформації із технічних носіїв.

Крім того, на даний час відсутній акт податкового органу та податкове повідомлення-рішення про суми нарахування та несплати податків, в тому числі щодо ТОВ «Електро-Моторс».

Вказує на те, що з матеріалів клопотання не вбачається, що в рамках кримінального провадження посадовим особам ТОВ «Електро-Моторс» вручено повідомлення про підозру.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що оскаржувану ухвалу проголошено 11 серпня 2025 року, однак представник Товариства не був присутній, копію ухвали отримано 14 серпня 2025 року, апеляційну скаргу направлено, через систему «Електронний суд» 19 серпня 2025 року. Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Як убачається з матеріалів судового провадження, детективами Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України, здійснюється досудове розслідування відомості про яке 26 березня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000020, за ознаками вчинення кримінального правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

За версією органу досудового розслідування відповідно до аналітичного продукту Департаменту аналізу інформації та управління ризиками Бюро економічної безпеки України №9.3/3.3.3/1992-25 від 18.03.2025 встановлено, що службові особи ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» (код 44570322) в період 01.01.2022 по 28.02.2025, з метою ухилення від сплати податку на прибуток, здійснили ввезення на митну територію України від пов`язаних підприємств-нерезидентів, а саме: «DSC Trading Co., Limited (CHINA)», «CHINA DARONG SCIENCE AND TECHNOLOGY INDUSTRY CO., LIMITED», «ZHEJIANG YIFAN TRADING CO.,LIMITED», «HCC CLEANTECH GROUP LMITIED», «PLACAR DIVERSA INTERNATIONAL TRADE LIMITED» та «Otto Bitter GmbH & Co.KG» електромобілів по завищеній вартості, внаслідок чого ухилилися від сплати податку на прибуток на суму 18 254 196,25 грн, що є особливо великим розміром.

Відповідно до бази даних АСМО «Інспектор» службові особи ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» () у період 2022-2025 років здійснили ввезення на митну територію України ТМЦ (електромобілів) у кількості 2605 одиниць на загальну суму 2 569 321 348 грн.

У свою чергу, у «Звіті про контрольовані операції» за 2023 рік службові особи ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» зазначають: «DSC Trading Co., Limited (CHINA)», «CHINA DARONG SCIENCE AND TECHNOLOGY INDUSTRY CO., LIMITED», «ZHEJIANG YIFAN TRADING CO.,LIMITED», «HCC CLEANTECH GROUP LMITIED», «PLACAR DIVERSA INTERNATIONAL TRADE LIMITED» та «Otto Bitter GmbH & Co.KG».

У період 2022-2025 років службовими особами ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» здійснено ввезення на митну територію України від вказаних «підприємств-нерезидентів» 565 електромобілів («ZEEKER 001», «BMW iX3», «TESLA Model Y», «TOYOTA BZ4X», «HONDA M-NV, e-NP1, e-NS1», «VOLKSWAGEN iD6, iD4, iD3», «NISAN ARIYA», «BYD SONG, TANG, SONG PLUS, DOLPHIN» та інші) на загальну суму 507 061 018,01 грн.

Порівняльним аналізом встановлено, що митну вартість електромобілів, які у період 2022-2025 років ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» завозили на митну територію України від вищевказаних «пов`язаних СГД-нерезидентів», ймовірно завищено на 20% від фактичної вартості. У подальшому електромобілі реалізовувались в адресу фізичних та юридичних осіб за ціною нижче середньо-ринкової та з мінімальною націнкою.

Органом досудового розслідування встановлено, що дії службових осіб ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» направленні на завищення витрат та заниження доходу при веденні фінансово-господарської діяльності, з метою заниження бази оподаткування при сплаті податку на прибуток підприємств.

Вищезазначені обставини підтверджуються висновком аналітичного продукту №9.3/3.3.3/1992-25 від 18.03.2025, складеним у порядку ст. 22 ЗУ «Про Бюро економічної безпеки України».

Так, група осіб з метою зберігання та приховання предметів, речей і документів, які мають доказове значення по кримінальному провадженню, використовують квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та в якій зберігають електроні, зовнішні носії інформації, персональні комп`ютери, за допомогою яких здійснюється управління рахунками та ведення бухгалтерського обліку підприємств, документи бухгалтерського обліку підприємств, не обліковані товарно-матеріальні цінності, тощо.

15 листопада 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» за адресою: АДРЕСА_1, проведено обшук, під час якого виявлено та тимчасово вилучено наступне майно товариства, а саме:

1) ноутбук марки «НР» Laptop, model 155-fg50004a, s/n 5CD3233AWY;

2) розписку від імені ОСОБА_8 щодо отримання грошових коштів в сумі 15780 доларів США від ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу, датована 27.02.2025 на 1 арк.;

3) розписку від імені ОСОБА_8 щодо отримання грошових коштів в сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_9 , в рахунок погашення боргу, згідно договору займу (датована 28.09.2023) та розписка від імені ОСОБА_10 ) щодо отримання грошових коштів в сумі 30 000 доларів США від ОСОБА_9 в рахунок погашення боргу, датована 15.03.2024 на 1 арк.

16 липня 2025 року постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020, оскільки зберегли на собі сліди вчинених кримінальних правопорушень, а тому можуть бути використані як докази фактів та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

17 липня 2025 року прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 засобами поштового зв`язку направлено до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «ЕЛЕКТРО-МОТОРС» за адресою: АДРЕСА_1, з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000020 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для його арешту.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність ТОВ «Електро-Моторс» з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Доводи апелянта, що майно вилучено всупереч ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшук, яке не стосується кримінального провадження та не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України,не заслуговують на увагу.

Зокрема, відсутність вилученого майна у переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та зверненням надалі з клопотанням про арешт такого майна з урахуванням дотримання прокурором вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до зазначеного кримінального правопорушення осіб.

Разом із тим, вилучено під час обшуку майно 16 липня 2025 року постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_11 вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020, оскільки зберегли на собі сліди вчинених кримінальних правопорушень, а тому можуть бути використані як докази фактів та обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ТОВ «Електро-Моторс» - адвоката ОСОБА_5 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ТОВ «Електро-Моторс» - адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня2025 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Електро-Моторс» - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/31214/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Справа № 11сс/824/6702/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК