Справа № 166/880/25 Провадження №11-кп/802/154/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 16.05.2025 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Заболоття Ратнівського району, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, механіка з ремонту транспорту ФОП « ОСОБА_9 », засудженого Ратнівським районним судом Волинської області від 26.10.2021 року за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року невідбуту частину строку основного покарання у виді 1 року 11 місяців 13 днів позбавлення волі замінено на 1 рік 11 місяців 13 днів виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави, покарання не відбув,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 року 11 місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднано частково невідбуту частину основного покарання і приєднано повністю невідбуту частину додаткового покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року, яке замінено в частині основного покарання ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року, та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді - 2 років виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 8 місяців 18 днів.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме права керуванням транспортними засобами (ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі), за таких обставин.

Будучи засудженим вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.03.2021 року, який набрав законної сили 26.04.2023 року, за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, яке ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року, замінено і не відбуту частину строку основного покарання у виді 1 року 11 місяців 13 днів позбавлення волі замінено на 1 рік 11 місяців 13 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави, яку відправлено на виконання до Ковельського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації», діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаного вироку суду та ухвали, будучи ознайомленим органом пробації 09.08.2024 року з порядком та умовами відбуття покарання, наслідками ухилення від відбуття покарання в виді позбавлення права займатись певною діяльністю (правом керувати транспортними засобами), з метою невиконання вироку суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість його виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.35 КВК, ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчиняв дії щодо порушення встановленого порядку його виконання.

А саме, 24.07.2024 року о 01 годині 50 хвилин, ОСОБА_7 керував мотоциклом марки «Honda» без номерного знаку в селище Заболоття по вулиці Шевченка, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду. Після чого він був виявлений працівниками СРПП ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області та за порушення Правил дорожнього руху, працівниками поліції щодо нього складено протокол по справі про адміністративне правопорушення від 24.07.2024 року серії ААД №773115 та винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ББА №342131 за результатами розгляду яких постановою Ратнівського районного суду Волинської області в справі №166/1163/24 від 09.09.2024 року, яка набрала законної сили 20.09.2024 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Крім того, 30.01.2025 року о 23 годині 49 хвилин, ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Audi 80» з р.н.з. НОМЕР_1 в селище Заболоття по вулиці Центральна, де був зупинений працівниками СРПП ВП №2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області за порушення Правил дорожнього руху, які склали щодо нього протокол по справі про адміністративне правопорушення від 31.01.2025 року серії ЕПР1 №234641 та винесли постанову про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №234670 за ч.5 ст.126 КпАП України, за результатами розгляду яких постановою Ратнівського районного суду Волинської області в справі №166/216/25 від 11.03.2025 року, яка набрала законної сили 24.03.2025 року, ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130, ч.5 ст.126 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк сім років.

Таким чином, ОСОБА_7 інкримінується вчинення умисних дій, які виразились в ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме права керуванням транспортними засобами (ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі), та кваліфікує їх як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.389 КК України (а.с.99-100).

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на те, що остання подається у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання степеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Вказує на те, що оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за вчинення 24.07.2024 року та 30.01.2025 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України. При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено факт вчинення вказаного кримінального правопорушення під час невідбутої частини покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року, з врахуванням ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року, та обґрунтовано застосовано при призначенні покарання положення ч.1 ст.71 КК України.

Однак, поза увагою суду залишились вимоги ч.2 ст.72 КК України щодо неможливості складання розмірів відрахувань із заробітку обвинуваченого та необхідності їх самостійного обчислення.

Просить вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 26.09.2025 року відносно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину основного покарання та повністю приєднати невідбуту частину додаткового покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року, який замінено в частині основного покарання ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року, та, з врахуванням положень ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 8 місяців 18 днів. У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни (а.с.102-106).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку прокурора, яка вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити; обвинуваченого, який заперечив апеляцію; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме права керуванням транспортними засобами (ухилення від покарання, не пов`язаного із позбавленням волі), та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.389 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази, які згідно із ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Під час судового розгляду обвинувачений повністю визнав себе винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.389 КК України, вказав, що усвідомлює, що вчинив протиправне діяння, запевнив, що в подальшому не повторить вчиненого, у вчиненому розкаявся, просив його суворо не карати та призначити покарання в виді виправних робіт.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечували проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд першої інстанції обмежився тільки допитом ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів провадження, що характеризують обвинуваченого, як особу, а тому учасники судового провадження тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Водночас щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а також допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невірно застосовано положення ст.ст.71, 72 КК України, що є підставою для зміни судового рішення, то вони є частково підставними та обгрунтованими з огляду на наступне.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується є кримінальним проступком, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, що його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, який працює (а.с.80), має постійне місце проживання, за місцем проживання та місцем праці характеризується позитивно (а.с.84, 92), є особою молодого віку (а.с.93), на обліках в психіатра та в нарколога не перебуває (а.с.88), його ставлення до вчиненого діяння, а також те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав беззаперечно, у вчиненому розкаявся.

Місцевий суд вмотивовано дійшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 , покарання в межах санкції ч.1 ст.389 КК України, у виді виправних робіт з відрахуванням 20 % заробітку в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде співмірним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та запобігання вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Вимогами статті 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положення ч.2 ст.72 КК України вказують на те, що при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень або вироків у виді виправних робіт або службових обмежень для військовослужбовців складанню підлягають лише строки цих покарань. Розміри відрахувань із заробітку засудженого складанню не підлягають і обчислюються за кожним вироком самостійно.

Проте, на підставі вищенаведеного, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.71 КК України залишив поза увагою вимоги ч.2 ст.72 КК України щодо неможливості складання розмірів відрахувань із заробітку обвинуваченого та необхідності їх самостійного обчислення.

Матеріали справи свідчать про те, що обвинувачений був засуджений вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки (а.с.70-75).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26.04.2023 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишено без задоволення, а вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін (а.с.76-77).

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року ОСОБА_7 за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року невідбуту частину строку основного покарання в виді 1 року 11 місяців 13 днів позбавлення волі замінено на 1 рік 11 місяців 13 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10 % заробітку в дохід держави (а.с.78-79).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідки органу пробації станом на 25.09.2025 року ОСОБА_7 відбув 12 місяців виправних робіт (основного покарання) та 1 рік 3 місяці 12 днів - додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_7 покарання необхідно змінити, а саме на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частково невідбуту частину основного покарання і приєднати повністю невідбуту частину додаткового покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26.10.2021 року, який замінено в частині основного покарання ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05.06.2024 року, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 11 місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку та 1 місяця виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 % заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 8 місяців 18 днів.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 26 вересня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частково невідбуту частину основного покарання і приєднати повністю невідбуту частину додаткового покарання за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 26 жовтня 2021 року, який замінено в частині основного покарання ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 05 червня 2024 року, і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року 11 (одинадцять) місяців виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку та 1 (одного) місяця виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 10 % заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 18 (вісімнадцять) днів.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді