провадження № 1-в/208/659/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженої ОСОБА_5 в режимі відеоконференції,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання ДУ «Кам`янська виправна колонія № 34» відносно засудженої:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Жовтень Ширяївського району, Одеської області,

щодо обчислення строку покарання, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Заводського районного суду надійшло клопотання Кам`янської ВК-34 про усунення протиріч та визначення дат обчислення покарання відносно засудженої ОСОБА_5 .

Відповідно до клопотання, вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2020 року, ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Згідно пояснення засудженої, вона 01.03.2021 року прибула для відбування покарання до Державної установи «Мелітопольська установа виконання покарань № 144», яка внаслідок збройної агресії рф проти України на даний час перебуває на тимчасово окупованій території України.

Згадана установа розташована у Мелітопольській міській територіальній громаді, яка була включена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України, у період з 25.02.2022 року, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. Зв`язок з установою втрачений.

Відповідно до пояснень засудженої, згідно законодавства рф їй перераховано строк перебування у слідчому ізоляторі - день за півтора, в результаті чого кінець строку сплив не 30.04.2026 року, а 08.07.2025 року. Враховуючи викладене, Крижановська звільнена з Державної установи «Мелітопольська установа виконання покарань № 144» по відбуттю строку покарання 08.07.2025 року.

Пізніше, 11.07.2025 року Крижановську депортовано до Грузії, де вона перебувала до 21.08.2025 року. Згодом, засуджена через Молдову повернулась до України, де під час перетину кордону 22.08.2025 року її затримано співробітниками ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області та доставлено до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор»

В клопотанні виправна колонія просить суд визначити дати обчислення строків покарання після повторного затримання Крижановської, та зазначити, які саме терміни підлягають зарахуванню у строк відбуття нею покарання.

В судовому засіданні представник установи підтримала клопотання.

Прокурор, засуджена, просили вирішити клопотання згідно чинного законодавства.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до правової позиції, визначеної Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, з урахуванням ч.6 ст. 9 КПК України та системного аналізу ст. ст. 537 та 539 КПК України, справи зазначеної категорії розглядаються судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, тобто справа підсудна Заводському районному суду міста Кам`янського, в межах юрисдикції якого розташована установа відбуття покарання.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2020 року, ОСОБА_7 засуджена за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Строк покарання засуджені рахується з 30.04.2019 року в порядку ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

01.03.2021 року, ОСОБА_7 прибула для відбування покарання до ДУ «Мелітопольська УВП №144»

24.02.2022 року, розпочалась збройна агресія рф та засуджена ОСОБА_7 з 25.02.2022 року опинилась в районі проведення бойових дій і перебувала в установі відбуття покарання на тимчасовій окупованій території.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи і ніким не оспорювались.

З початком війни, розв`язаної рф проти України, в небезпечному становищі опинилися установи виконання покарань, зокрема виправні колонії, в яких тримаються засуджені.

Держава Україна несе відповідальність за осіб, які утримуються в установах відбуття покарання, і тому при відповідних загрозах, має бути чітко запланована вчасна евакуація або релокація закладів, які знаходяться на небезпечних або наближених до небезпечних територій, а також подальший порядок організації їх перебування в інших установах.

Відповідно до Постанови № 934 про «Порядок проведення обов`язкової евакуації окремих категорій населення у разі введення правового режиму воєнного стану», у разі введення правового режиму воєнного стану у місцевостях, наближених до районів, де ведуться бойові дії, проводиться обов`язкова евакуація засуджених та осіб, взятих під варту.

Виконати цей імператив можна лише з дотриманням відповідної послідовності, пов`язаної з виникненням підстав та виконанням визначених умов, в тому числі Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні», п. 24. ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»

Засуджені належать до цивільного населення, яке підлягає захисту відповідно до норм Женевської конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» та Додаткових протоколів до Женевських конвенцій від 1977 року. Тримання в`язнів на непідконтрольній території є незаконним, оскільки такі дії здійснюються без відповідних повноважень.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасницям про Європейські пенітенціарні правила, ухваленої 11.01.2006 року, визначено, що:

«При поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Особи, позбавлені волі, зберігають усі права, яких вони не були законно позбавлені за рішенням суду, відповідно до якого вони засуджені до позбавлення волі чи взяті під варту»

Евакуація установи відбуття покарання, де перебувала засуджена ОСОБА_7 , вчасно не відбулася, і ці причини знаходяться поза межами судового розгляду в даному провадженні.

Залишення засудженої Крижановської на непідконтрольній Україні території є порушенням її прав як особливо вразливої групи населення, і у даному випадку відповідальними за життя та здоров`я ув`язненої є відповідні органи влади, які мали забезпечити її евакуацію.

На даний час бойові дії і окупація Росією деяких частин південних територій України продовжується, і офіційне підтвердження та утримання ОСОБА_7 в умовах ув`язнення на не підконтрольній території перевірити не можливо.

Проте з пояснень засудженої, та довідки установи відбуття покарання, ОСОБА_7 була позбавлена волі. Відповідно законодавства рф засудженій перераховано строк перебування у слідчому ізоляторі один день за півтора, внаслідок чого звільнена з колонії 08.07.2025 року по відбутті строку покарання.

Пізніше, ОСОБА_7 11.07.2025 року депортовано до Грузії, де вона перебувала до 21.08.2025 року, а згодом і повернулась до України (повернення відбувалось через Молдову до Одеси)

Під час перетину кордону 22.08.2025 року Крижановську затримано співробітниками ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області та доставлено до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор», де в подальшому її переведено до ДУ «Кам`янська ВК №34» для подальшого відбування покарання.

Відповідно до КВК України засудженим забороняється порушувати правила поведінки та правила відбуття покарання, без дозволу персоналу пеніцітарних установ виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів.

З зазначеного вище вбачається, що норми КВК України засудженою було дотримано.

Також, судом достеменно встановлено, що у встановленому законодавством порядку засуджена ОСОБА_7 не була евакуйована на підконтрольну Державі територію, опинилась в районі проведення бойових дій, тобто за своєю волею не порушувала обов`язки засудженої встановлені законодавством України, та без дозволу персоналу Державних пеніцітарних установ не залишала приміщень режимних корпусів.

Поза своєю волею опинившись на непідконтрольній Україні території, ОСОБА_7 була вимушена підкорятись нав`язаним їй агресором умовам, і ніяких доказів на підтвердження протилежного, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що викладені вище дані підтверджують, що ОСОБА_7 перебувала в колонії на тимчасово окупованій території, де й була звільнена, а тому термін її незаконного ув`язнення окупаційною владою підлягає зарахуванню в строк відбуття нею покарання за вироком суду, ухваленого іменем України, коли його виконання в установленому законом порядку стало унеможливлене внаслідок збройної агресії, тимчасової окупації, до дня добровільного повернення засудженої на підконтрольну Україні територію.

Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено ч. 4 ст. 3 Кримінального кодексу України, а класичним прикладом цього є заборона аналогії, внаслідок якої склади злочинів не можуть встановлюватися лише шляхом судження за аналогією або іншого доповнення норм права.

Проте, аналогія закону про кримінальну відповідальність й аналогія права, не є тотожними поняттям.

Законодавство будь-якої країни об`єктивно не здатне заздалегідь унормувати всі нетипові ситуації, які потребуватимуть правового реагування. На практиці, суб`єкти правозастосування, вимушені розглядати юридично значущі ситуації коли відсутній відповідний нормативно-правовий акт, норми якого безпосередньо повинні були б регулювати ці ситуації.

Відсутність конкретних правових норм, які можна було б застосувати до певної життєвої ситуації або правового спору, не означає відсутності необхідності ці ситуації або спори вирішувати та прийняти в результаті такого вирішення відповідне рішення, заповнити певну законодавчу прогалину, хоча і не усуваючи її цілковито й назавжди, що може здійснити лише законодавець.

Аналогія права є цілком природною, як нормальний та допоміжний порядок застосування, з обмеженою сферою застосування, що звужено забезпечує його функціонування як динамічної системи відповідно до вимог суспільних відносин, що встановлюються.

Використання такої аналогії побудовано на уявленні про внутрішню послідовність права і на презумпції послідовності законодавця - якщо б він передбачав цей випадок, то внормував би його так само, як вирішив унормувати схожі з ним по суті випадки.

Те, що є рівним або в суттєвому є рівним, мусить юридично рівно трактуватися.

Аналізуючи зміст цих норм, можна зробити висновок, що законодавець дозволив застосовувати при виявленні прогалин кримінального права, саме аналогію права, а не аналогію закону - закону про кримінальну відповідальність.

Застосовуючи аналогію права, суд зазначає, що прогалина законодавства, яка впливає на визначення правового визначення статусу засудженої ОСОБА_5 як учасника кримінального провадження, реалізацію її прав та процесуальних можливостей, які впливають на хід і результати кримінальної процесуальної діяльності, відносяться до числа переборних і можуть бути подолані шляхом застосування саме такої аналогії.

Відповідно до ст. 90 КК України встановлено, що до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася.

На думку суду, встановленні під час судового розгляду обставини підтверджують пояснення ОСОБА_5 в частині повідомлення органам правопорядку про стан, в якому вона як особа, що не відбула покарання, опинилась внаслідок збройної агресії рф та обставини, за яких вирок суду не виконувався .

Суд вважає, що до відбутого Крижановською строку покарання повинно бути зараховано строк, протягом якого вирок Державою не виконувався, та встановлена відсутність будь-яких намірів засудженої ухилитись від відбуття нею покарання.

Враховуючи викладені обставини та наведені законодавчі норми, суд вважає, що клопотання Державної установи «Кам`янська виправна колонія №34» є таким, яке підлягає задоволенню, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

В строк відбуття покарання у виді семи років позбавлення волі, призначеного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 05.11.2020 року, зарахувати строк її ув`язнення:

-з 30.04.2019 року по 25.02.2022 року, як строк її перебування під вартою та строк відбуття покарання в установі відбуття покарання в кримінально-виконавчих установах Держави Україна;

-з 25.02.2022 року по 08.07.2025 року, як строк її перебування в установах відбуття покарання, не підконтрольних кримінально-виконавчим установам Держави Україна;

-з 08.07.2025 року по 22.08.2025 року, як строк її перебування на непідконтрольній Державі Україна території, протягом якого до затримання ОСОБА_5 вирок не виконувався та встановлена відсутність будь-яких намірів засудженої ухилитись від відбуття нею покарання;

-з 22.08.2025 року по теперішній час.

Розрахунок відбуття ОСОБА_5 строку покарання здійснювати з 30.04.2019 року

виходячи з одного дня: перебування її під вартою, відбуття покарання в установі відбуття покарання в кримінально-виконавчих установах Держави Україна, перебування в установах відбуття покарання, не підконтрольних кримінально-виконавчим установам Держави Україна, перебування на непідконтрольній Державі Україна території, протягом якого до її затримання вирок не виконувався, за один день позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд, через районний суд, протягом семи днів з дня оголошення, засудженою у той же строк, з дня отримання нею копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1