Справа № 274/7898/25
Провадження № 1-кс/0274/1787/25

УХВАЛА
Іменем України 19.11.2025 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :
13.11.2025 р. адвокат ОСОБА_3 , діючий в інтересах ОСОБА_5 , звернулася із зазначеною скаргою, згідно якої просить:
- зобов"язати уповноважену особу Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області внести відомості за заявою ОСОБА_4 від 06.11.2025 р. про вчинення кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України, до ЄРДР;
- зобов"язати уповноважену особу Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надати через 24 години з моменту внесення таких відомостей витяг з ЄРДР.
У призначене судове засідання учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не з"явилися.
Представник скаржника - адвокат ОСОБА_3 на адресу суду скерував письмову заяву від 19.11.2025 р. про розгляд справи у його відсутності. Вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.
Уповноважена особа Бердичівського РВП в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду невідомі. ЇЇ неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що положення ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.
Відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора, від 30.06.2020 р. № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно п.п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які, дійсно, свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вказані нормативні акти дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, за законом до ЄРДР вносяться відомості про злочини (кримінальне правопорушення). Злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Таким чином, нормами КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_6 (колишня дружина скаржника) та ОСОБА_7 (баба дитини) вчиняють відносно його доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства, що завдає шкоди емоційному, психічному та соціальному розвитку дитини. У заяві вказав, що мати та баба здійснюють психологічний тиск на дитину, залякують, погрожують застосуванням сили, що силоміць заберуть дитину від батька, які під тиском вивезли дитину за кордон, постійно налаштовують дитину проти батька, перешкоджають її спілкуванню з ним.
Так, кримінальна відповідальність за ст. 126-1 КК України настає за домашнє насильство - умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Основним безпосереднім об`єктом злочину є здоров`я особи.
Об`єктивна сторона характеризується застосуванням фізичного, психологічного або економічного насильства. Відповідно до законодавчого визначення, такі види насильства призводять до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Зокрема, насильство застосування сили до кого-небудь; примусовий вплив на когось, щось.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Суб`єктивна сторона характеризується умислом та систематичністю.
Ознака "систематичність" характеризує діяння як таке, що було вчинено три і більше разів (тобто особа притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Всі вчинені діяння повинні бути тотожними та об`єднані спільним умислом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.
Отже, враховуючи вище наведене та виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що матеріали скарги не містять жодних належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
Так, в матеріалах скарги та в матеріалах перевірки відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 саме суб"єктивної сторони злочину: систематичного вчинення психологічного насильства відносно дитини ОСОБА_8 , про що у скарзі та у заяві про вчинення злочину зазначає скаржник.
З долучених до скарги матеріалів, а саме: диску з відеозаписом та копій постанов Бердичівського міськрайонного суду від 14.07.2023 р. (зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_6 вчинила домашнє насильство щодо колишнього чоловіка ОСОБА_10 ) та від 26.03.2025 р. (про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП), не встановлено систематичного вчинення психологічного насильства відносно дитини ОСОБА_8 її матір"ю ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_7 , як того вимагає диспозиція ст. 126-1 КК України.
Відомості, що містяться в заяві ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 06.11.2025 р. не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
У зв"язку з чим, слідчий суддя вважає, що дії уповноваженої особи Бердичівського РВП були правомірними, та останньою зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 06.11.2025 р.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що вимоги, які заявлені в скарзі ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП є необґрунтованими та недоведеними, отже у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що з досліджених матеріалів вбачається лише спір між сторонами з приводу участі батька у вихованні його дитини, а також з приводу визначення місця проживання дитини, що є предметом цивільної юрисдикції.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1