Номер провадження: 11-кп/813/2242/25
Справа № 489/4933/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття к/п стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України та закрито стосовно нього к/п у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Відповідно до ухвали суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 27.04.2020 у період часу з 11:36 год по 11:43 год, перебуваючи разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автопарковці поряд із супермаркетом «АТБ» та магазином «33 квадратні метри» за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, буд. 81/2, де під час розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 ліктем правої руки один удар в область голови у ліву скроню і почав незаконно позбавляти волі останнього.

В цей момент, у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які знаходились поруч, також миттєво виник аналогічний з ОСОБА_11 злочинний умисел на незаконне позбавлення ОСОБА_7 волі із заподіянням йому фізичних страждань. В ході нанесення тілесних ушкоджень від удару ОСОБА_11 , який він наніс ОСОБА_7 першим, останнього відкинуло в сторону ОСОБА_8 , який з метою подолання опору ОСОБА_7 ударив його кулаком правої руки в область правого плеча, а ОСОБА_10 обома руками зверху схопив ОСОБА_7 за праве плече і тримаючи руками наніс йому удар коліном правої ноги знизу вверх в грудну клітину. В свою чергу в цей же час ОСОБА_11 наніс ОСОБА_7 два удари коліном лівої ноги в грудну клітину, при цьому продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на незаконне позбавлення волі останнього, яке супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, схопив лежачого на землі ОСОБА_7 та проти його волі силою почав тягти в бік автомобіля марки «Mersedes Benz E220, сріблястого кольору, д.н.з. іноземної реєстрації НОМЕР_1 ) НОМЕР_2 . Незважаючи на неправомірність дій ОСОБА_11 по відношенню до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжили допомагати йому в противних діях. ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно з ОСОБА_11 , без попередньої змови, проти волі ОСОБА_7 періодично по черзі тримаючи останнього за тулуб та одяг, всі разом волокли його по землі у вказаний автомобіль. В свою чергу ОСОБА_11 лівою рукою тримаючи ОСОБА_7 за комірець одягу, правою відчинив задні пасажирські двері зазначеного автомобіля зі сторони водія і силою почав заштовхувати ОСОБА_7 в салон. Тоді ж задля подолання опору ОСОБА_7 , який не бажав сідати в автомобіль, ОСОБА_8 заламував руку ОСОБА_7 , а ОСОБА_10 притримував задні двері автомобіля одночасно штовхаючи ОСОБА_7 руками в спину, таким чином заподіюючи останньому фізичні страждання, при цьому незаконно позбавили його волі. Після чого, ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, не маючи можливості зачинити двері цього автомобіля через ногу ОСОБА_7 , яка стирчала із салону, силою заламав її та заштовхав в автомобіль, що намагався рухатись з місця вчинення кримінального правопорушення, але був заблокований автомобілем співробітників УСБУ в Миколаївській області.

Захисник ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, в якому міститься згода на звільнення ОСОБА_8 з вказаної нереабілітуючої правової підстави, при цьому суд 1-ої інстанції переконався, що обвинувачений розуміє наслідки заявленого клопотання. Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів з максимальною санкцією - 5 років позбавлення волі, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років. Строк давності після події, яка мала місце 27.04.2020 не переривався, обвинувачений ОСОБА_8 від суду не ухилявся.

Оскаржуваною ухвалою, суд 1-ої інстанції закрив к/п стосовно ОСОБА_8 , при цьому к/п щодо інших обвинувачених продовжує розглядатися судом.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 не погодився з оскаржуваною ухвалою, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

- судовий розгляд цього к/п безпідставно затягувався впродовж тривалого часу, захисниками обвинувачених постійно подавались клопотання про відкладення розгляду справи, при цьому судом 1-ої інстанції не вчинялись жодні дії з перешкоджання зловживанням процесуальними правами. Натомість суд 1-ої інстанції призначав розгляд справи зі значними інтервалами в часі, неодноразово ігнорував клопотання потерпілого та навіть не дослідив докази обвинувачення;

- обвинувачений ОСОБА_8 з дня вчинення злочину, а саме з 26.04.2020 переховувався від правоохоронних органів та його було затримано лише згодом, крім того в травні-червні 2024 він не з`являвся в судові засідання, жодних документів на підтвердження погіршення стану здоров`я не надав, тобто ухилявся від судочинства;

- під час розгляду справи з`являлися форс-мажорні обставини (ковід, війна), що може бути розцінено як об`єктивна причина затягування розгляду справи, незалежно від потерпілого або суду. При цьому, навіть при формальному завершенні строків давності, суд може відмовити в задоволенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, якщо злочин має особливу суспільну небезпеку, потерпілий зазнав значної шкоди, підозрювані зухвало порушували процес, у справі були факти фальсифікації доказів, підробки, тиск на потерпілого.

За таких обставинпотерпілий ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, при цьому прокурор ОСОБА_6 не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, натомість обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали суду 1-ої інстанції свідчить про те, що вона вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі з огляду на такі обставини.

За обставинами даної справи кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було закрите у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Апеляційний суд звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові ККС ВС від 18.08.2021 у справі № 644/7193/17 (провадження №51-2271км21), згідно із якої ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у ст.ст. 285-289 КПК України.

Положенням п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Разом з тим, в порушення вказаних положень, оскаржувана ухвала не містить жодних посилань на норми процесуального закону, якими мотивувався суд 1-ої інстанції закриваючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 .

Окрім того, за п. 3 ч. 1 ст. 374 КПК України резолютивна частина ухвали, що викладається окремим документом, має містити висновки суду , строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Натомість, в цій справі суд 1-ої інстанції в мотивувальній частині зазначив, що ініціатором клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності був його захисник ОСОБА_9 , однак в резолютивній частині ухвали не міститься висновку суду 1-ої інстанції про результат розгляду клопотання захисника ОСОБА_9 .

Отже, судове рішення повинно бути зрозумілим, послідовним та логічно викладеним, що прямо передбачають приписи ст. 370 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд констатує, що оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає не в повному обсязі, що є істотним порушенням норм процесуального законодавства та підставою для її зміни.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо передчасності звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та враховує правовий висновок, викладений в постанові ККС ВС від 29.09.2022 у справі № 60/74/16 (провадження №51-6007км21), відповідно до якого звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності трьох умов: 1) закінчення зазначених у законі строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості; 3) не ухилення особи від слідства або суду.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

У результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (постанова ККС ВС від 18.02.2025 в справі № 712/8174/23 (провадження № 51-2807км24)).

За обставинами даного провадження ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, що за класифікацією ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, вчинене 27.04.2020, а тому з врахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності закінчився 27.04.2025, з огляду на що сторона захисту скористалась наданим їй законом правом та подала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на цій підставі.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання апелянта щодо того, що перебіг давності зупиняється якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Разом з тим, матеріали справи не містять об`єктивних доказів ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від досудового розслідування або суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, що могло бути підставою для переривання строку давності, що також підтвердив в суді апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 .

При цьому, обставини не явки обвинуваченого в судові засідання в травні-червні 2024 року за станом здоров`я прямо не свідчать про факт його ухилення від суду, який в подальшому з`являвся на судові виклики. Натомість, вказані обставини можуть бути підставою для перегляду ухвали за нововиявленими обставинами в тому разі, якщо суду будуть надані докази підробки медичних та інших документів, які були надані до суду, як підстави неявки обвинуваченого ОСОБА_8 в судові засідання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що чинним законодавством не передбачена така підстава для зупинення чи переривання перебігу строку давності як існування форс-мажорних обставин (ковід, війна), так само як і право суду відмовити в задоволенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з огляду на особливу суспільну небезпеку тощо, а тому апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апелянта.

Водночас, апеляційний суд зважає на доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо тривалого розгляду справи без досягнення відповідного результату по суті розгляду обвинувального акту стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутністю відповідної сатисфакції для потерпілого, однак звертає увагу на те, що кримінальне провадження щодо інших обвинувачених ще перебуває на розгляді в суді 1-ої інстанції, а крім того, потерпілий має право звернутися з вимогами про відшкодування шкоди до обвинуваченого в рамках цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а резолютивна частина оскаржуваної ухвали підлягає зміні, з підстав, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 284, 288, 350, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття к/п стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України змінити.

Абзац 1 резолютивної частини ухвали викласти в наступній редакції:

«Клопотання захисника ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_8 , задовольнити та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 146 КК України на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності, встановлених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити».

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4