Справа № 947/3560/26
Провадження № 1-кп/947/727/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мозирь, Гомельської області, республіка Білорусь, білоруса, громадянина України, з середньої освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин:

Так,11.07.2017 року приблизно о 21:00 годині 30 хвилин ОСОБА_5 знаходячись на розі вулиць 25-ї Чапаєвської дивізії та проспекту Маршала Жукова в м. Одеса, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою, попросив та отримав від ОСОБА_6 , належний йому мобільний телефон «NOKIA N95», вартістю 500 гривень, наміру якого повертати не мав.Тим самим спричинивши потерпілому майнову шкоду на суму 500 гривень.

Після того, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий батальйоном поліції особливого призначення та доставлений до Київського ВП в м. Олесі ГУ НП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15А.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст.190 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння, оскільки сума вартості майна яким він заволодів, не перевищує 1600 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України №3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", який набрав чинності 09 серпня 2024 року, оскільки сума майна яким заволодів обвинувачений ОСОБА_4 не перевищує 1 600 гривень.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст.4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ч.1 ст.5 КК України згідно якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" №3886-ХІ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, внесено зміни до КУпАП, а саме ст.51 КУпАП викладено в редакції, яка визначає, що дрібною крадіжкою є викрадення майна вартістю від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян.

Так, розмір вартості майна за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян визначених ст.51 КУпАП в редакції Закону №1449-VI від 04 червня 2009 року, що становило 302, 80 грн. збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить на час інкримінованих обвинуваченому дій 1600 грн., тобто кримінальна відповідальність настає у випадку заволодіння майном понад 1600 грн.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України надійшло до суду 28.09.2017 року, однак на момент розгляду цього кримінального провадження судом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки Законом України №3886-ХІ від 18 липня 2024 року внесено зміни до ст.51 КУпАП та збільшено розмір вартості майна, який впливає на розмежування адміністративного правопорушення та кримінального правопорушення та кваліфікацію дій особи.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що протиправними діями ОСОБА_4 заподіяна майнова шкода потерпілому ОСОБА_6 в розмірі 500 гривень, розмір шкоди не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян на час вчинення злочину, а саме: 1600 грн.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 314, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку із декриміналізацією діяння, задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речовій доказ: мобільний телефон «NOKIA N95» вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1