Провадження №1-кп/712/462/26
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

29 січня 2026 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000780 від 20.02.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, прокурор просив задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід. В обґрунтування наявності вищенаведених ризиків прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 зазначив, що він страждає від наркотичної залежності, перебуває на замісній підтримуючій терапії, та в умовах утримання в слідчому ізоляторі не отримує необхідну медичну допомогу. Він має скарги на біль в спині, та незадоволений замісною терапією, яку отримує в умовах СІЗО, у зв`язку з чим відчуває страждання та труднощі. Обвинувачений просив відмовити у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що він не має наміру переховуватись від суду, та пояснив, що має необхідність повернутись додому (м.Київ) вирішувати домашні справи, підтримати дружину. Захисник вказала, що обвинувачений має сталі міцні соціальні зв`язки, має на утриманні дружину, дитину, має постійне місце проживання; багато років страждає від наркотичної залежності, та потребує отримання належних медикаментів, які в умовах слідчому ізолятора не надаються. Враховуючи вищевикладене, захисник просила обрати обвинуваченому інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд встановив таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 31 січня 2026 року.

Водночас, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо.

Нині триває судовий розгляд кримінального провадження, досліджено письмові докази сторони обвинувачення, триває стадія допиту свідків сторони обвинувачення.

У зв`язку з воєнною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан терміном на 30 днів, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 20.10.2025 №794/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4644-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 листопада 2025 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 14.01.2026 N4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 згідно зі ст.12 КК України, віднесене до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

При цьому суд звертає увагу на те що, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до розділу ХІХ КК України належить до військових кримінальних правопорушень, в той час, коли відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даних правопорушень.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

На обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надає оцінку особі обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, одружений, має наркотичну залежність, перебуває на замісній підтримуючій терапії, має постійне місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суд також враховує, що 15.08.2025 ОСОБА_5 був затриманий слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, в порядку, визначеному ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Враховуючи викладене, з огляду на ступінь тяжкості інкримінованого злочину та суворість можливого покарання за нього, доведеним є ризик можливого переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення відповідальності.

Водночас, наведені в клопотанні прокурора ризики щодо можливого вчинення тиску на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, на військовослужбовців своєї військової частини, та вчинення нового кримінального правопорушення є необґрунтованими.

У зв`язку з отриманням скарг від обвинуваченого про ненадання йому необхідної медичної допомоги в умовах утримання в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», судом зроблено запит до Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській області щодо стану здоров`я ОСОБА_5 (наявності захворювань), призначеного лікування, та можливості його утримання під вартою в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Листом Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Черкаській області від 21.01.2026 №49-ЧК-26, повідомлено суд, що ОСОБА_5 перебуває в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», та під медичним наглядом в Черкаській міській медичній частині з 19.08.2025.Первинний профілактичний огляд від 26.08.2025.Діагноз:«Остеохондроз хребта. Люмбоішалгія. Цефалгічний синдром. Гіпертонічна хвороба І ст., 3 ст., ризик 2 Астено-невротичний синдром». За час перебування в установі за медичною допомогою звертався декілька разів. Отримує антигіпертинзивну терапію, курсами протизапальні нестероїдні знеболюючі препарати. Перебуває на замісній підтримуючій терапії (отримує бупренорфін).На даний час невідкладної медичної допомоги не потребує. Стан відносно задовільний. За необхідності будуть проведені додаткові обстеження, забезпечена консультація профільного спеціаліста.

Так, чинним законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув`язнення. Стороною захисту не доведено, що в умовах слідчого ізолятора обвинуваченому ОСОБА_5 не надається необхідна медична допомога, в т.ч. для лікування наркоманії.

Згідно з ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наразі існують достатні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Водночас, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України, а саме те, що визначення розміру застави є правом суду, а не обов`язком, суд вважає за доцільне визначити розмір застави обвинуваченому, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 гривень.

На думку суду, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та зумовити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України у випадках, передбачених ч.ч. 3, 4 ст.183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 177, 181, 194, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 29 січня 2026 року по 29 березня 2026 року включно.

Одночасно визначити заставу, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як обвинуваченим, так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцями) на депозитний рахунок, отримувач: ТУ ДСА України в Черкаській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити письмово прокурора, що звернувся з клопотанням, а також суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1