Справа № 296/6038/24
Вирок

Іменем України

23 вересня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі кримінальне провадження №0002438 від 19.03.2015р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , документованого паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 16.11.2005р., раніше несудимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно Конституції України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади Російської Федерації (далі - РФ), діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і почали збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) на територію України - Автономну Республіку Крим та місто Севастополь.

В подальшому, протягом лютого-березня 2014 року, на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил рф шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та фактичним застосуванням, захопили державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, розташовані на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тобто здійснили тимчасову окупацію вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час.

06 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим ухвалила постанову «Про проведення загальнокримського референдуму» №1702-6/14, чим порушила конституційний принцип територіальної цілісності України та вийшла за межі своїх повноважень, встановлених Конституцією України, Конституцією Автономної Республіки Крим, іншими нормативно- правовими актами. Рішенням Конституційного Суду України від 14 березня 2014 року №2-рп/2014 було визнано зазначену постанову такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), унаслідок чого вона втратила чинність.

15 березня 2014 року Верховна Рада України ухвалила Постанову «Про дострокове припинення повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим», внаслідок якої парламент Автономної Республіки Крим втратив легітимність.

За таких обставин, статус території Автономної Республіки Крим, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII визначено, як тимчасово окупована територія, унаслідок збройної агресії рф та встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» визначено, що збройний конфлікт - збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт).

Таким чином, станом на березень 2014 року, Україна перебувала у стані, що характеризується діями щодо вирішення національно-етнічних, релігійних та інших протиріч із застосуванням засобів збройного насильства, за яких держава не переходить в особливий стан, що визначається як війна, і не вводить режим воєнного стану в країні або на частині її території, а збройна боротьба не виходить за межі операційного напрямку (мають місце різні військові інциденти, військові акції, інші військові зіткнення обмеженого масштабу (низької інтенсивності) із застосуванням іррегулярних або регулярних збройних формувань), тобто знаходилася у періоді збройного конфлікту.

В умовах збройного конфлікту та окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, вірні присязі Українському народу військовослужбовці самостійно та централізовано виходили з окупованої території Автономної Республіки Крим для подальшого проходження служби в Збройних Силах України.

У зв`язку із цим, виконуючому обов`язки Міністра оборони України дорученням Прем`єр-міністра України від 08.03.2014 № 6627/0/1 було доручено невідкладно вжити заходів для забезпечення розміщення в санаторіях сімей військовослужбовців, які перебувають на території Автономної Республіки Крим.

На виконання зазначеного доручення, керівникам підприємств, установ, організацій було доручено підготувати відповідні списки військовослужбовців, які бажають вийти з окупованої території Автономної Республіки Крим та продовжувати службу в Збройних Силах України, що у подальшому і було зроблено.

Виходячи з необхідності збереження життя, здоров`я, забезпечення прав і законних інтересів військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, працівників правоохоронних органів України, які проходять службу (працюють) на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, Указом Президента України від 24 березня 2014 року № 339 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України».

Відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2014 року «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України» було вирішено невідкладно розпочати передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань і правоохоронних органів України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя в інші регіони України.

Вказане рішення було опубліковане в офіційних виданнях засобів масової інформації та на офіційному сайті Міністерства оборони України.

На виконання Указу Президента України від 24 березня 2014 року №339, 01 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів України схвалено план організації його виконання. ІНФОРМАЦІЯ_2 передислоковано до м.Одеси.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які прибули з тимчасово окупованої території і виявили бажання (за наявності підстав) звільнитися з військової служби, звільняються з військової служби, у тому числі в особливий період, за наявних підстав, а при їх відсутності - у зв`язку із скороченням штатів, якщо вони звернулися з клопотанням про звільнення протягом трьох місяців після прибуття з тимчасово окупованої території. Військовослужбовці військових формувань та правоохоронних органів України, які не прибули до визначених пунктів у визначені військовими формуваннями та правоохоронними органами України строки, вважаються такими, що залишили військові частини, та зараховуються у розпорядження відповідних посадових осіб. Відповідна інформація щодо їх розшуку надається до правоохоронних органів.

Згідно вищевказаних вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язаного із тимчасовою окупацією території України, прийнято спільну директиву Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1, якою визначено строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території у період з 06 до 12 травня 2014р. Відповідно до п.3 Директиви визначено місця прибуття військовослужбовців, у тому числі і тих, які проходили службу у складі Військово-Морських Сил Збройних Сил України, а саме: військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_5 ( АДРЕСА_4 ), військову частину НОМЕР_6 ( АДРЕСА_5 ).

Разом з цим встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув, вступаючи на військову службу, завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю. ОСОБА_6 присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, присягнув ніколи не зраджувати Українському народові.

Наказами командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 02.11.2011р. №210 та від 15.10.2013р. №201 ОСОБА_6 був призначений на посаду інженера радіотехнічної бойової частини великого підводного човна «Запоріжжя» ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_7 ), який дислокувався в Автономній республіці Крим місто Севастополь.

Наказом командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 17.06.2012 №100 ОСОБА_6 присвоєно військове звання старший лейтенант.

Під час проходження служби на вищевказаній посаді ОСОБА_6 здійснював експлуатацію радіотехнічної бойової частини, забезпечував працездатність апаратури та підтримував її в робочому стані.

Крім того, ОСОБА_6 під час виконання обов`язків був зобов`язаний, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 6, 8, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_6 був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники) та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби, знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні старший лейтенант, обіймаючи вищевказану посаду, перебуваючи на території Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України - державну зраду, за наступних обставин.

Так, не пізніше 12 травня 2014 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) на виконання кримінально протиправного умислу, ОСОБА_6 , перебуваючи у місті Севастополі Автономної республіки Крим, отримавши пропозицію від невстановлених на даний час представників Збройних Сил Російської Федерації щодо проходження військової служби в ЗС РФ, погодився з цією пропозицією та перейшов на бік ворога у період збройного конфлікту. Встановлено, що ОСОБА_6 у вказаний період з власної ініціативи добровільно дав згоду на перехід до лав ЗС РФ, чим сприяв військовослужбовцям рф над встановленням контролю над великим підводним човном «Запоріжжя» центру морських операцій ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_7 ).

Також, продовжуючи реалізацію вищевказаного умислу, ОСОБА_6 , незважаючи на прийняття ІНФОРМАЦІЯ_6 , Генеральним штабом Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 не пізніше 06 травня 2014 року рішення, доведеного до особового складу військової частини про передислокацію великого підводного човна «Запоріжжя» та його особового складу до визначених місць прибуття. А також про можливість подачі військовослужбовцями ЗС України рапортів про їх звільнення за власним бажанням з подальшим їх призначенням на посади, з відповідним рапортом не звернувся.

Разом з тим, в один з днів 2014 року (більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 був прийнятий та розпочав військову службу на умовах окупаційної влади у складі Чорноморського флоту рф, де у подальшому отримав військове звання капітан-лейтенанта.

У такий спосіб ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи, що внаслідок його дій може бути завдано шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто вчинив державну зраду.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України у військовому званні старший лейтенант, маючи кримінальний протиправний умисел на ухилення від військової служби, вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби - дезертирство, за наступних обставин.

Так, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1, з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язаного із тимчасовою окупацією території України, прийнято спільну директиву Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1, якою визначено строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території у період з 06 до 12 травня 2014р. Відповідно до п.3 вказаної Директиви визначено місця прибуття військовослужбовців, у тому числі і тих, які проходили службу у складі Військово-Морських Сил Збройних Сил України, а саме: військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_5 ( АДРЕСА_4 ), військову частину НОМЕР_6 ( АДРЕСА_5 ).

Однак, ОСОБА_6 , будучи обізнаним про його переведення до нового місця служби, у зв`язку із передислокацією екіпажу великого підводного човна «Запоріжжя» центру морських операцій Військово-Морських Сил Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у визначений строк (12 травня 2014 року) з тимчасово окупованої території АР Крим не з`явився на службу до військових частин, визначених Директивою від 06.05.2014р., і командуванню про своє місцезнаходження не повідомив, хоча повинен був і міг це зробити.

За час відсутності у ЗС України старший лейтенант ОСОБА_6 обов`язки військової служби за посадою не виконував, з рапортом про звільнення з військової служби не звертався, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Наказом командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 30.05.2014 №1 оголошено, що на порушення спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014р. №Д-1 станом на 30.05.2014р. ОСОБА_6 з тимчасово окупованої території АР Крим та міста Севастополя до нових місць дислокації не прибув.

27.05.2014р. згідно наказу командувача ВМС ЗС України (по особовому складу) №62 відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», спільної Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1 ОСОБА_6 , який не прибув до нових місць дислокації у встановлені строки, звільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.03.2015 №117 на ОСОБА_6 накладено дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання». Наказом командувача ВМС ЗС України від 06.04.2015 №37 ОСОБА_6 звільнено з військової служби у запас з пунктом «ж» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 21.03.2015р.

У такий спосіб ОСОБА_6 , будучи повідомлений про необхідність виконання спільної Директиви Міністерства оборони України і Генерального Штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1, порушив встановлений порядок проходження військової служби та без поважних причин не прибув після переведення до нового місця служби, з метою ухилення від її проходження з 13.05.2014 до теперішнього часу, чим вчинив дезертирство.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду даного кримінального провадження відносно нього, проте в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.02.2025р., кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, визначено здійснювати шляхом спеціального судового провадження, відповідно до ст.323 КПК України, у відсутність обвинуваченого (in absentia).

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, повністю підтверджується сукупністю наступних безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, які суд вважає належними та допустимими.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08.03.2023р., на підставі матеріалів правоохоронних органів за номером кримінального провадження №0000039 внесено відомості по факту переходу на бік ворога в березні 2014р. військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_6 . Підстава - рапорт оперуповноваженого УСБУ в Житомирській області від 25.01.2023р. Орган досудового розслідування - слідчий відділ УСБУ в Житомирській області. Постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Житомирській області від 08.03.2023р. визначено групу слідчих по кримінальному провадженню. Постановою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 10.03.2023р. визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні. Постановою в.о. Генерального прокурора ОСОБА_7 від 17.04.2023р. визначено підслідність та здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000039 доручено слідчому відділу УСБ України в Житомирській області.

Постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Житомирській області від 18.04.2023р. визначено групу слідчих по кримінальному провадженню. Постановою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 18.04.2023р. визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні. Постановою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури від 02.06.2023р. визначено, що нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000039 визначено за Житомирською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2015р., на підставі матеріалів правоохоронних органів 19.03.2015р. за номером кримінального провадження №0002438 внесено відомості по факту дезертирства з боку військовослужбовця великого підводного човна «Запоріжжя» ВМС ЗСУ ОСОБА_6 . Підстава - заява про кримінальне правопорушення командувача ВМС ЗСУ контр-адмірала ОСОБА_8 . Орган досудового розслідування - військова прокуратура Одеського гарнізону Південного регіону України. Постановою від 19.03.2015р. з матеріалів кримінального провадження №0000186 від 31.10.2014р. виділено в копіях матеріали за факом вчинення дезертирства військовослужбовцем ОСОБА_18.

Постановами військового прокурора Одеського гарнізону від 19.03.2015р., 21.12.2015р. визначено групу слідчих, прокурорів у кримінальному провадженні. 19.03.2015р. слідчим військової прокуратури ОСОБА_9 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.408 КК України. Постановою прокурора ОСОБА_10 від 20.03.2015р. ОСОБА_6 оголошено у розшук, досудове розслідування зупинено.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26.12.2016р. надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Постановою заступника військового прокурора Південного регіону ОСОБА_11 від 02.09.2019р. здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0002438 доручено слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві.

Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 від 21.05.2024р. досудове розслідування відновлено, матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000039 від 08.03.2023р. за ч.1 ст.111 КК України та №0002438 від 19.03.2015р. за ч.1 ст.408 КК України об`єднано в одне провадження, присвоєно єдиний номер №0002438, підслідність об`єднаних матеріалів визначено за СВ УСБУ в Житомирській області. Постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Житомирській області від 31.05.2024р. визначено групу слідчих по кримінальному провадженню.

На виконання доручень слідчого СВ УСБУ в Житомирській області в порядку ст.40 КПК України співробітниками оперативного підрозділу надано інформацію про встановлених родичів ОСОБА_6 та близьких осіб.

З протоколу огляду від 28.03.2023р. вбачається, що проведено огляд інтернет-публікації ІНФОРМАЦІЯ_7 під назвою «Севастопольський офицер уволен за пьяную ругань в адрес руководства и портрета путина». Інформація висвітлює факт притягнення до відповідальності військовослужбовця в/ч НОМЕР_8 ЧФ рф, який був звільнений за вчинення грубого дисциплінарного проступку, що було викликано продовженням строку служби на чужині. З матеріалів слідує, що севастопольський гарнізонний військовий суд звільнив капітан-лейтенанта підводника з військової служби за висловлення нецензурної лайки на адресу військового коменданта, особового складу комендатури та портрета верховного головнокомандувача володимира путіна. Подія мала місце на території Сирії в Тартусі.

З протоколу огляду від 28.03.2023р. вбачається, що проведено огляд інтернет-публікації ІНФОРМАЦІЯ_8 під назвою «В Севастополе уволили военнослужащего, который напился и обматерил портрет путина». Інформація висвітлює факт притягнення до відповідальності військовослужбовця в/ч НОМЕР_8 ЧФ рф, який був звільнений за вчинення грубого дисциплінарного проступку, що було викликано продовженням строку служби на чужині. З матеріалів слідує, що севастопольський гарнізонний військовий суд звільнив капітан-лейтенанта підводника з військової служби за висловлення нецензурної лайки на адресу військового коменданта, особового складу комендатури та портрета верховного головнокомандувача володимира путіна. Подія мала місце на території Сирії в Тартусі. Суд постановив відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 про оскарження дій, пов`язаних із складанням адміністративного протоколу, рішення командира в/ч, заключення комісії, а також наказу командуючого ЧФ від 14.08.2019р. про дострокове звільнення ОСОБА_6 з військової служби.

З протоколу огляду від 05.04.2023р. вбачається, що проведено огляд інтернет-публікації ІНФОРМАЦІЯ_9 від 13 лютого 2020р. під назвою «В Российский офицер уволен за пьянство на базе ВМФ в сирийском Тартусе». Інформація висвітлює факт притягнення до відповідальності військовослужбовця в/ч НОМЕР_8 ЧФ рф, який був звільнений за вчинення 30.06.2019р. грубого дисциплінарного проступку. З матеріалів слідує, що севастопольський гарнізонний військовий суд звільнив капітан-лейтенанта ОСОБА_12 з військової служби за висловлення нецензурної лайки на адресу військового коменданта, особового складу комендатури та портрета верховного головнокомандувача володимира путіна. Вину ОСОБА_13 визнав. Подія мала місце на території Сирії в Тартусі. В подальшому оглянуто коментарі під дописом, в яких користувачі стверджують, що колишнє місце служби ОСОБА_13 - в/ч НОМЕР_16 «Запорожье» - дизель-електричний підводний човен пр.641; що для людей, які мають честь, ОСОБА_13 зрадник (російською мовою).

Згідно протоколу огляду фото та відео матеріалів в мережі Інтернет від 05.04.2023р. оглянуто веб-сторінку сайту «Миротворець» та виявлено інформацію, що вказує на причетність ОСОБА_6 до державної зради, фотографії особи скопійовано. Відповідний додаток до протоколу - диск за клопотанням учасників не досліджувався в судовому засіданні.

На запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК України начальником ІНФОРМАЦІЯ_10 надано відповідну інформацію з додатками - копіями картки, директиви, наказів. Так, судом оглянуто засвідчену копію послужної картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоград-Волинський, з військовою освітою - факультет радіоелектронної розвідки та радіоелектронної боротьби Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова, особистий номер НОМЕР_9 , військову присягу прийняв 26.08.2006р. З копії спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального Штабу Збройних Сил України №Д-1 від 06.05.2014р. вбачається, що згідно вимог ст.14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», з метою упорядкування проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язаного з тимчасовою окупацією України, визначено строк прибуття військовослужбовців Збройних Сил України з тимчасово окупованої території у період з 06 до 12 травня 2014р. Відповідно до п.3 Директиви визначено місця прибуття військовослужбовців, у тому числі і тих, які проходили службу у складі Військово-Морських Сил Збройних Сил України, а саме: військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ), військову частину НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), військову частину НОМЕР_5 ( АДРЕСА_4 ), військову частину НОМЕР_6 ( АДРЕСА_5 ). З наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України по особовому складу від 27.05.2014 №62 убачається, що старшого лейтенанта ОСОБА_6 , особистий номер НОМЕР_9 , інженера радіотехнічної бойової частини великого підводного човна «Запоріжжя» звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командувача з 13 травня 2014року. 17 березня 2015р. Командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України затверджено акт про проведення службового розслідування, комісією притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно зі ст.68 пункту «ж» Дисциплінарного Статуту ЗСУ - позбавлення військово звання із звільненням з військової служби, зокрема, п.58 - старший лейтенант в/ч НОМЕР_7 ОСОБА_6 . З наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України по особовому складу від 06.04.2015 №37 убачається, що колишнього старшого лейтенанта ОСОБА_6 , особистий номер НОМЕР_9 , колишнього інженера радіотехнічної бойової частини великого підводного човна «Запоріжжя» звільнено з військової служби у запас в зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку та виключено зі списків особового складу ЗСУ з 21 березня 2015року. З наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України по стройовій частині від 26.03.2015 №57 убачається, що колишнього старшого лейтенанта ОСОБА_6 , особистий номер НОМЕР_9 , колишнього інженера радіотехнічної бойової частини великого підводного човна «Запоріжжя» виключено зі списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення. 22 квітня 2015р. ТВО командира в/ч НОМЕР_2 затверджено акт, з якого вбачається, що в/ч НОМЕР_10 ( НОМЕР_7 ) у складі 24 військовослужбовців прибула з тимчасово окупованої території АР Крим м.Севастополя до нового місця дислокації м.Одеса, підводний човен «Запоріжжя» як штатна одиниця ВМС ЗСУ залишився на тимчасово окупованій території бухта Південна, а саме озброєння, технічні засоби та документація по бойовим частинам і службам, документація по стройовій частині та усі штампи та печатки залишились на пч «Запоріжжя».

На запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК України начальником Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова надано відповідь від 25.08.2023р. про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в інституті в період з 2006 по 2011 роки, після закінчення відповідно до наказу Міністра оборони України від 17.06.2011р. №578 був призначений на посаду інженера бойової частини в/ч НОМЕР_11 АДРЕСА_6 . Надано засвідчену копію військової присяги ОСОБА_6 , яка судом досліджена.

На запит слідчого УСБУ в Житомирській області в порядку ст.93 КПК України начальником Приморського районного ТЦКСП м.Одеси надано інформацію про те, що особова справа колишнього військовослужбовця ОСОБА_6 до центру не надходила.

Як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29.03.2023р. та описом речей і документів, які були вилучені, що проведений на підставі постанови прокурора від 20.03.2023р., погодженої першим заступником керівника Житомирської обласної прокуратури, в службовому приміщенні управління Державної міграційної служби України у Житомирській області вилучено копію заяви про видачу паспорту громадянина України (форми 1) гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роздрукована з відомчої бази заява від 25.10.2005р. з фотокарткою додана до протоколу, місце проживання - м.Новоград-Волинський, 16.11.2005р. одержав паспорт серії НОМЕР_1 та міститься підпис.

Як убачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.09.2023р. та описом речей і документів, які були вилучені, що проведений на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 30.08.2023р., в службовому приміщенні Житомирського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» вилучено копію паспорту громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , заповнену анкету-заяву, додаткову інформацію - номери мобільних телефонів НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , інформація в електронному вигляді на оптичному диску. Згідно протоколу огляду від 27.09.2023р. вказаний диск з електронними копіями вилучених документів було оглянуто.

Висновком експертизи від 11.05.2023р. №КСЕ-19/106-23/4730-ФП встановлено, що на наданих для проведення експертизи фотозображенні, зафіксованому на 5 аркуші протоколу огляду від 05.04.2023р., а також в електронному файлі «Протокол_8.jpg», який міститься в додатку на оптичному носії, фотозображенні, зафіксованому у копії послужної картки військовослужбовця ОСОБА_6 , особистий номер НОМЕР_9 , фотозображеннях, які містяться у додатку до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29.03.2023р. - копії заяви про видачу паспорта громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зображена одна й та ж сама особа. Видимих ознак невідповідності та порушення розподілу тіней і світлових відблисків, неоднорідності фону та плавності переходів між фрагментами зображення, непропорційності частин зображення, наявності компоновки, невідповідності предметів у зображенні, ознак дублювання елементів та невідповідності перспективи і ракурсу деталей зображення, які б вказували на наявність ознак монтажу, не виявлено.

На виконання доручень начальника слідчого відділу УСБУ в Житомирській області в порядку ст.40 КПК України співробітниками оперативного підрозділу надано інформацію про встановлених родичів ОСОБА_6 та близьких осіб; не встановлено факту виконання ним спеціальних завдань правоохоронних органів або спецслужб України; що на даний час прийняв громадянство рф та отримав поспорт №; отримано копію актового запису про народження №588 від 20.07.1989р., актові записи про шлюб, зміну імені, народження дітей відсутні.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25.09.2023 року, за результатами розгляду клопотання слідчого в межах кримінального провадження надано дозвіл на проведення обшуку житла за місцем проживання батьків ОСОБА_6 , а саме по АДРЕСА_7 з метою відшукання та вилучення речей, зокрема і засобів мобільного зв`язку, сім-карток, комп`ютерної техніки. Копія ухвали містить відмітку про отримання копії ухвали в ОСОБА_14 28.09.2023р.

Згідно протоколу обшуку від 28.09.2023р. за місцем проживання батьків ОСОБА_6 проведено обшук в присутності понятих, власника ОСОБА_14 з використанням безперервного відеозапису в житлі, речей не виявлено та нічого не вилучено. Разом з тим, власник ОСОБА_14 добровільно надав свій мобільний телефон марки «Оскал» та повідомив, що за допомогою мобільних додатків спілкується з своїм сином ОСОБА_15 . Останній використовує номер телефону НОМЕР_14 . Відповідний додаток до протоколу - флеш-карту долучено до протоколу.

Постановою від 28.09.2023р. слідчим СВ УСБУ в Житомирській області доручено призначити підозрюваному адвоката для здійснення захисту. Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області від 28.09.2023р. захисником призначено адвоката ОСОБА_5

28.09.2023р. слідчим СВ УСБУ в Житомирській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч.1 ст.111 КК України, повідомлення, пам`ятку про права та обов`язки, повістки про виклик вручено під розписки батьку - ОСОБА_14 та захиснику ОСОБА_5 , додатково опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» №197 (7595) за 30.09.2023р. та на сайті Офісу генерального прокурора.

В зв`язку з неприбуттям на виклики (розміщено на сайті Офісу генерального прокурора, вручені батьку та захиснику, в газеті «Урядовий кур`єр»), постановами слідчого СВ УСБУ в Житомирській області від 16.10.2023р. ОСОБА_6 оголошено у розшук. Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 31.10.2023р. ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

06.06.2024р. слідчим СВ УСБУ в Житомирській області складено, а прокурором погоджено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, сформовано письмову пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного, повістки про виклик до слідчого. Копії повідомлення про підозру та повістки про виклик вручені захиснику, батьку ОСОБА_15 ОСОБА_14 , додатково опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр» №116 (7776) за 07.06.2024р. та на сайті Офісу генерального прокурора.

Аналогічні документі були направлені з номеру телефону НОМЕР_15 на номер мобільного телефону НОМЕР_14 підозрюваного ОСОБА_6 у додатку Вайбер. Документи доставлені, отримані та переглянуті, слідча дія зафіксована на безперервний відеозапис, додаток до протоколу - рапорт та відповідні скріншоти судом досліджено.

В зв`язку з неприбуттям на виклики (розміщено на сайті Офісу генерального прокурора, вручені батьку і захиснику, в газеті «Урядовий кур`єр»), ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.06.2024р. надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування по даному кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України.

На виконання доручення Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано відомості про відсутність зафіксованих фактів перетину ОСОБА_6 державного кордону, лінії розмежування.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2023р. за участю свідка ОСОБА_16 , останній на фотознімку під №3 впізнав ОСОБА_6 як особу військовослужбовця в/ч НОМЕР_7 - великий підводний човен «Запоріжжя», з яким до 2014 року проходив службу у вказаній в/ч на посаді інженера бойової частини у військовому званні старший лейтенант, а в подальшому перейшов на бік рф та після анексії АР Крим проходив службу у складі Чорноморського флоту російської федерації у м.Севастополь. Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підтверджено особу ОСОБА_6 , зображеного на фотознімку під №3, на який вказав свідок. Особи на фотознімках №№1,2,4 відношення до даного кримінального провадження не мають. Слідча дія проведена під безперервний відеозапис, додаток у виді СД-диска долучено до протоколу.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2023р. за участю свідка ОСОБА_17 , останній на фотознімку під №2 впізнав ОСОБА_6 як особу військовослужбовця в/ч НОМЕР_7 - великий підводний човен «Запоріжжя», з яким до 2014 року проходив службу у вказаній в/ч на посаді інженера бойової частини у військовому званні старший лейтенант, а в подальшому перейшов на бік рф та після анексії АР Крим проходив службу у складі Чорноморського флоту російської федерації у м.Севастополь. Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками підтверджено особу ОСОБА_6 , зображеного на фотознімку під №3, на який вказав свідок. Особи на фотознімках №№1,3,4 відношення до даного кримінального провадження не мають. Слідча дія проведена під безперервний відеозапис, додаток у виді СД-диска долучено до протоколу.

В ході судового розгляду допитаний свідок ОСОБА_17 пояснив, що являється військовослужбовцем, в 2014 році був призначений для охорони підводного човна у м.Севастополі у 7 відсіку, ОСОБА_6 - у 2-му. Повернувшись з вихідного після чергування, стало відомо, що човен вже захоплений під час анексії Криму, зняли українські прапори. Командир човна питав, хто залишається, а хто хоче виїхати на материкову Україну. Свідок через певний час виїхав, а ОСОБА_6 виявив бажання залишитись і в подальшому виходив на шикування військовослужбовців рф. Коли формувались списки тих, хто бажає виїхати на материкову частину України, то ОСОБА_13 в цих списках не було, підтвердив, що всі військовослужбовці знали про Директиву Міноборони, також було звернення виконувати свій військовий обов`язок, перепон для залишення півострова не було, а особові справи видали всім на руки.

Так, згідно зі статтею 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за КК України.

Загальновідомим є факт, що 11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Проте, Указом Президента України від 14 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

Загальновідомим є факт, що 17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли так звану Постанову «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також так звану Постанову «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади нелегітимного утворення «Республіки Крим» є нелегітимна «Державна рада Республіки Крим».

Загальновідомим є факт, що 18 березня 2014 року так звана нелегітимна «Державна рада Республіки Крим» підписала так званий «Договір» між рф та «Республікою Крим» про прийняття до рф «Республіки Крим» та утворення у складі рф нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду рф визнаний таким, що відповідає Конституції, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума рф, а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів рф.

За ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими російською федерацією з 20 лютого 2014 року.

Перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Цим Законом також визначено, що громадяни, які проходять військову службу в утворених відповідно до законів України військових формуваннях чи службу в правоохоронних органах України, і щодо яких отримано документальне підтвердження про їх зарахування до збройних формувань Російської Федерації або спеціальних служб чи правоохоронних органів Російської Федерації, виключаються із списків особового складу відповідного військового формування чи правоохоронного органу України, а їх служба призупиняється в установленому порядку.

Крім того, Верховною Радою України 21 квітня 2015 року прийнято Постанову «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою додатково констатовано початок такої агресії з боку рф на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, так званий «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Вказані та інші аналогічні за оцінками вказаних подій резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Закони України, постанови Верховної Ради України є нормативно-правовими актами, що становлять частину національного законодавства України, на підставі якого суд приймає рішення у справі.

Так, згідно зі статтею 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за КК України.

Відповідно до ст. 111 КК державна зрада - це діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

Однією із форм державної зради є перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту.

Перехід на бік ворога означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна на той час перебуває у стані війни або збройного конфлікту, та є закінченим злочином з того моменту, коли громадянин України виконав в інтересах ворога певні дії на шкоду України.

Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту і бажає цього.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорті дані: НОМЕР_1 , виданий 16.11.2005 Новоград-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області.

Відповідно до ст. 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство.

Згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства РФ не визнається Україною і не є підставою для втрати громадянства України.

Враховуючи вищенаведене, під час здійснення спеціального судового провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 стороною обвинувачення надано достатню сукупність належних, допустимих доказів державної зради громадянина України ОСОБА_6 , який є повнолітньою, дієздатною людиною, з вищою військовою освітою, військовослужбовцем у військовому званні старший лейтенант, який, не приховуючи своєї позиції та усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи на території України, а саме на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, діючи всупереч інтересам України, в період збройного конфлікту перейшов на бік ворога. Також судом визнано доведеним факт дезертирства обвинуваченого ОСОБА_6 .. Отже, ОСОБА_6 мав достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності рф проти України шляхом окупації та подальшої анексії території України в АР Крим, і дії обвинуваченого ОСОБА_6 мали свідомий і добровільний характер, на що вказує послідовність, тривалість у часі та динаміка їх розвитку.

Установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, суд приходить до твердого переконання про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, і ці умисні дії кваліфікує за ч.1 ст.111 КК України як державна зрада, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, та за ч.1 ст.408 КК України як дезертирство, а саме нез`явлення на військову службу з відрядження з метою ухилення від її проходження.

При цьому судом встановлено, що зміст і форма даного кримінального провадження за відсутності ОСОБА_6 як підозрюваного, ОСОБА_6 як обвинуваченого відповідає і завданням кримінального провадження (ст.2 КПК України), і загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав ОСОБА_6 , зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Про час та дату всіх судових засідань обвинувачений ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст.323 КПК України повідомлявся у передбачений законом спосіб шляхом опублікування викликів у газеті «Урядовий кур`єр», повістки про виклик направлялись на останню відому адресу проживання ОСОБА_6 , оголошення про його виклик додатково публікувались на офіційному веб-сайті суду та сайті Офісу Генерального прокурора.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно статті 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Згідно статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

ОСОБА_6 раніше несудимий, неодружений, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеристику надати не представилось за можливе, скоїв умисні нетяжкий та особливо тяжкий злочини, які були направленні проти основ національної безпеки України, проти встановленого порядку несення військової служби та мають підвищену суспільну небезпеку.

Долю речових доказів вирішити на підставі статті 100 КПК України.

З ОСОБА_6 підлягають стягненню судові витрати за проведення судової експертизи.

Корольовським районним судом м.Житомира ухвалою від 31.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без встановлення строку дії ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 323, 368- 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.408 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.111 КК України - 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі,

-за ч.1 ст.408 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислювати з дати його затримання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 4780 (чотири тисячі сімсот вісімдесят) грн.

Речові докази - оптичні диски, фото зберігати при матеріалах провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На даний вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому (вручити захиснику) та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст.297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті судової влади.

Головуючий суддя ОСОБА_1