УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ заяву адвоката ОСОБА_3 ,подану в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду справи № 760/14250/25, провадження № 1-кс/760/7424/25 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001194 від 14.12.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 перебуває клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001194.

29.08.2024 до суду надійша заява про відвід слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від участі у розгляді клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001194

Так, відповідно до протоколу автомотизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2025 вказана заява про відвід передана на розгляд судді Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Учасники розгляду справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату та час судового засідання, шляхом надсилання судових повісток про вилик в судове засідання.

З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 3 ст. 81 КПК України суддя проводить розгляд справи за відсутності учасників на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши заяву про відвід слідчому судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , долучене до зави клопотання адвоката ОСОБА_3 про відкладення розгляду клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001194, суддя дійшов наступного.

Як слідує зі змісту заяви, відвід мотивований тим, що ні адвокат ОСОБА_3 , ні власник майна ОСОБА_6 , стосовно якого розглядається клопотання про арешт майна, не повідомлений належним чином про розгляд клопотання про арешт майна. Заявник стверджує, що про розгляд вказаного клопотання йому стало відомо від іншого потерпілого у кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10.12.2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. theUnitedKingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі ВеттштайнаWettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 08 квітня 2010 року, п.97).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене вказує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

В цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_5 , щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.

Не встановлено і інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд кримінального провадження вказаним суддею та викликали необхідність її відводу, як і інформації, яка б вказувала на те, що суддя ОСОБА_5 не є безсторонньою, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання обвинуваченого, що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Так, до заяви про відвід слідчого судді долучено клопотання адвоката ОСОБА_3 про відкладення розгляду клопотання про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0001194, що свідчить про обізнаність останнього про час та місце розгляду справи та спростовує доводи заявника в частині заявленого відводу. Інших доказів, які б підтверджували обставини, викладені в заяві про відвід слідчого судді не надано.

Як наслідок, висловлені заявником доводи, які обумовлюють відвід судді, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", через що, вважаю заяву обвинуваченого про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 75, 76 того ж Кодексу, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , про відвід слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду справи № 760/14250/25, провадження № 1-кс/760/7424/25 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001194 від 14.12.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1