Справа № 346/221/26
Провадження № 1-кп/346/493/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: колегії суддів

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

провівши підготовче судове засідання в режимі відеоконференції у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.07.2025 року за № 0000082, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 111 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

в підготовчому судовому засіданні учасники вважають за можливе призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.

Крім того, прокурор вважає, що розгляд кримінального провадження слід проводити в закритому судовому засіданні, оскільки матеріали кримінального провадження містять інформацію з обмеженим доступом з метою запобігання її поширенню. Також він підтримав письмове клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення, а також ризиків, передбачених пунктами 1-3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна. Зокрема, він може покинути територію України у спосіб, не передбачений законодавством України, попри ситуацію, пов`язану із введенням в Україні воєнного стану та неможливістю перетину державного кордону у легальний спосіб, оскільки його лінія частково непідконтрольна органам влади; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (мобільні телефони, ноутбук, планшет, флеш карти та флеш носії, жорсткі диски, блокноти та інші речі та документи); незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у вказаному кримінальному провадженні, оскільки, отримавши доступ до всіх матеріалів згідно зі ст. 290 КПК України, володіє інформацією стосовно біографічних даних свідків, які надали викривальні покази, з метою зміни або відмови від показань чи їх надання в його користь; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати передавати відомості представникам спецслужб російської федерації або вчинити інші злочини проти основ національної безпеки України. Тому прокурор просить обрати (продовжити) обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Захисник вважає, що розгляд кримінального провадження слід проводити в закритому судовому засіданні, оскільки його матеріали містять інформацію з грифом обмеженого користування, а також зазначає, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено наявність зазначених в клопотанні ризиків, зокрема, доказів здійснення обвинуваченим впливу на свідків чи експертів, а також можливість знищення ним речових доказів, які зібрані стороною обвинувачення, відкриті та зберігаються в управлінні СБУ, не конкретизовано в чому проявляється ризик вчинення іншого кримінального правопорушення і в який спосіб, враховуючи, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проходження служби, перебував в АТО, відсутня мотивація щодо неможливості застосування до нього іншого запобіжного заходу. Тому просить застосувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити на розсуд суду, який забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, проти розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції не заперечив.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Дане кримінальне провадження підсудне Коломийському міськрайонному суду Івано-Франківської області.

Підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України, не встановлено.

Тому наявні правові підстави для призначення судового розгляду.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду міста Івано-Франківської області від 05.01.2026 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 29.01.2026 року.

ОСОБА_6 обвинувачується в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України: наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно зі ст. 5 (п.1 пп. (с)) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Тримання під вартою відповідно до вказаних конвенційних положень має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, пункти 55-56).

«Обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, п.88; Erdagoz проти Туреччини, п. 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, п 32).

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого необхідно вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті- тримання під вартою.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна, наявність обґрунтованої підозри у його вчиненні в період воєнного стану, характеру висунутого обвинувачення, тяжкості покарання, що загрожує йому, з урахуванням особи обвинуваченого, який не судимий, будучи військовослужбовцем, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді льотчика-інструктора авіаційної ланки авіаційної ескадрильї, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищення, схову або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, знищити мобільні телефони, ноутбук, планшет, флеш картки, флеш носії, жорсткі диски, блокноти й інші речі та документи; незаконно впливати на свідків, експертів, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від них та дослідження їх судом, а також можливого вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, в тому числі проти основ національної безпеки, чи продовження передавання відомостей представникам спецслужб російської федерації, що свідчить про відсутність достатньо міцних соціальних зв`язків, та як наслідок існування вказаних в клопотанні ризиків. Ризики, запобігання спробам, яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати.

Тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків та судових рішень. Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Поряд з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, згідно з абзацом восьмим частини четвертої статті 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено під час дії воєнного стану, відноситься до категорії особливо тяжких та спрямоване проти основ національної безпеки України, враховуючи вище перелічені обставини, суд не вбачає підстав для визначення йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки застава не здатна запобігти ризикам вчинення обвинуваченим вказаних вище дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню, та враховуючи стадію розгляду кримінального провадження (підготовчого судового засідання), обвинуваченому слід саме обрати, а не продовжити запобіжний захід.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Враховуючи, що розгляд справи стосується кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, вчиненому в умовах воєнного стану, а також як зазначила сторона обвинувачення та захисту міститься інформацію з обмеженим доступом, що може призвести до її розголошення, то розгляд кримінального провадження слід проводити в закритому судовому засіданні.

Відповідно до положень п. 1, 4, 4-1, 5 ч. 1, ч. 9 ст.336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду ( дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені абзацом другим частини сьомої цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.

Ч.2 вказаної норми КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку вказаних учасників, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення оперативності судового провадження, запровадження в Україні воєнного стану, суд вважає за необхідне здійснити дистанційне судове провадження з розгляду вищевказаного кримінального провадження з обвинуваченим в режимі відеоконференції з ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань ( № 12)», у зв`язку з чим начальнику установи вжити заходів для забезпечення такого розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 176-178, 183, 314 317, 331, 336, 369-372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст.111 КК України у закритому судовому засіданні у приміщенні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області на 28.01.2026 року о 13:05 год.

Клопотання прокурора про обрання (продовження) запобіжного заходу задовольнити.

Обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 22 березня 2026 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_6 утримувати під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Здійснювати дистанційне судове провадження в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, з Державною установою "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)", (адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70), з участю обвинуваченого ОСОБА_6 .

Доручити працівникам вказаної установи здійснити дії, передбачені ч. 7 ст. 336 КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Копію ухвали направити для виконання до Державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)".

Про час та місце судового розгляду повідомити учасників кримінального провадження.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в частині, що стосується застосування запобіжного заходу, до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 22.01.2026 року о 16:30 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3