ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/601/25
Номер справи місцевого суду: 766/8552/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

16 грудня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2025 року, в кримінальному провадженні №0001537 від 03 вересня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Херсон, Херсонської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2025 року задоволено клопотання прокурора та обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 02 січня 2026 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2025 року скасувати та змінити їй запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема цілодобовий домашній арешт із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена зазначила, що стороною обвинувачення не доведено існування заявлених у клопотанні ризиків.

Звертає увагу, що вона є раніше несудимою особою, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двох дітей 2010 та 2019 року народження, один з яких має психічні вади розвитку та потребує постійної присутності матері та корекційної роботи. Також зазначає, що має постійне місце проживання, отримує від держави соціальну допомогу, займається наданням перукарських послуг та послуг манікюру, готова з`являтись до суду на виклики та належним чином виконувати покладені обов`язки.

Позиції сторін.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду скасувати та змінити їй запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт у зв`язку з наявністю на утриманні двох дітей, один з яких через хворобу потребує постійного догляду.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати стосовно обвинуваченої більш м`який запобіжний захід.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

В судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати чи доведено стороною обвинувачення обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Таким чином, суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Окрім цього суд має врахувати у сукупності також інші відомості, зокрема про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Лише за результатами аналізу всіх перелічених факторів суд може прийти до висновку щодо необхідності продовження стосовно обвинуваченого раніше обраного запобіжного заходу чи щодо недоцільності цього.

На переконання суду апеляційної інстанції, попри доводи апеляційної скарги обвинуваченої, суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог законодавства.

Так, матеріали провадження свідчать, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0001537 від 03 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені повторно.

В ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, при цьому на даному етапі кримінального провадження продовжують існувати ризики, що передбачені ст.177 КПК України, зокрема ризик переховування ОСОБА_8 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності чи ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції встановив подальше існування ризику переховування обвинуваченої від суду та можливості обвинуваченої вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу можливо запобігти наведеним ризикам.

Перевіривши зазначене судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги обвинуваченої суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже вони в повній мірі ґрунтуються на відомостях, що наявні в матеріалах провадження, які ретельно перевірені місцевим судом.

Зокрема, суд першої інстанції надав належну оцінку, як відомостям про тяжкість та характер інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення в контексті застосування запобіжного заходу, так і питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченої.

Вбачається, що під час досудового розслідування слідчим суддею було перевірено питання причетності ОСОБА_8 до вказаного кримінального правопорушення. Що стосується обґрунтованості та доведеності обвинувачення, то суд апеляційної інстанції під час перевірки ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою позбавлений можливості надати оцінку вказаному питанню, оскільки на даному етапі кримінального провадження судом першої інстанції призначено судовий розгляд в ході якого і буде перевірене питання наявності в діях обвинуваченої ознак складу вказаного злочину.

Доводи сторони захисту про те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на думку суду апеляційної інстанції є непереконливими, адже відомості, що наявні в матеріалах провадження підтверджують подальше існування встановлених ризиків.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що місцевий суд зважив, як на відомості про особу обвинуваченої, так і обставини кримінального провадження, зокрема тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин (ч.3 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені повторно), за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В той, же час судом встановлено, що ОСОБА_8 має на утриманні 2 малолітніх дітей, раніше не судима, має постійне місце проживання. При цьому суд першої інстанції зазначив, що соціальні зв`язки обвинуваченої та сукупність інших відомостей про її особу не є беззаперечним стримуючим фактором, який спростовує існування ризиків.

На переконання суду апеляційної інстанції, сукупність наведених обставин в повній мірі підтверджує існування ризику переховування обвинуваченої від суду, адже попри наявність у обвинуваченої місця проживання та соціальних зв`язків, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, наявний ризик того, що вона може вдатися до переховування.

Посилання обвинуваченої на наявність у неї постійного місця проживання, та двох неповнолітніх дітей на її утриманні апеляційний суд хоч і приймає до уваги, проте вказані обставини не є такими, що в повній мірі нівелюють встановлений судом першої інстанції ризик. Твердження обвинуваченої про наявність у її дитини захворювання внаслідок якого вона потребує постійного догляду будь-якими належними доказами не підтверджено.

Що стосується існування ризику вчинення обвинуваченою іншого кримінального правопорушення то його існування підтверджується рядом обставин.

Так, відповідно до матеріалів провадження обвинувачена офіційно не працевлаштована, обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні і перевезенні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах. Крім того, суд першої інстанції в контексті ст.178 КПК України вірно зважив на те, що стосовно ОСОБА_8 наявне інше кримінальне провадження за ч.2 ст.307 КК України, що перебуває на розгляді суду.

Посилання обвинуваченої на те, що вона має джерело доходів від надання послуг з манікюру та перукарських послуг також не спростовує висновки суду стосовно існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_8 інкриміновано зберігання придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, зокрема розфасованих у згортки, що може свідчити про її причетність до збуту психотропних речовин.

Враховуючи вищевикладене, існування наведених встановлених судом першої інстанції ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченої запобіжного заходу з метою забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Виходячи із тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, його характеру (що пов`язаний із розповсюдженням психотропних речовин) встановлених ризиків, а також відомостей, що наявні в матеріалах справи, зокрема особи обвинуваченої, запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання у даному випадку не зможуть запобігти встановленим ризикам, оскільки в даному випадку це можливо лише шляхом постійного контролю за поведінкою обвинуваченої.

Твердження обвинуваченої щодо можливості застосування стосовно неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи відомостей, ОСОБА_8 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, зокрема за місцем проживання. Таким чином, запобіжний захід у виді домашнього арешту не здатен в повній мірі нівелювати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченій строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказаний висновок ґрунтується не тільки на тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у скоєнні інкримінованого злочину, та суспільній небезпечності інкримінованого злочину, а і сукупності даних про особу обвинуваченої, передбачених ст. 178 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2025 року, стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4