Справа № 157/49/26
Провадження №1-кс/157/18/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

15 січня 2026 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000013 від 13.01.2026 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

встановив:

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 за невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, місці, даті та часу, але не пізніше 13.01.2026, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, придбав корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 із уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ, яка відноситься до бойових припасів та придатна до вибуху, яку ОСОБА_5 переніс та в подальшому зберігав її при собі, до вилучення працівниками поліції на автодорозі неподалік с. Бірки Камінь-Каширського району Волинської області.

Окрім цього, ОСОБА_5 будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, діючи з корисливих спонукань та керуючись метою збагачення, незаконно придбав у невстановлений час та при невстановлених досудовим слідством обставинах психотропну речовину PVP у особливо великих розмірах, які розфасував у різні полімерні пакети, переніс до салону автомобіля марки «Cherу», державний номерний знак НОМЕР_1 , де продовжував незаконно зберігати з метою подальшого збуту шляхом розміщення окремих пакетів з вказаною психотропною речовиною. Вказану психотропну речовину, розфасовану у полімерних пакетах, ОСОБА_5 незаконно зберігав з метою збуту до моменту, коли їх було вилучено працівниками поліції 13.01.2026 в період з 09 год 45 хв по 12 год 35 хв в автомобілі марки «Cherу», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Разом із цим, постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2024 у справі № 759/9629/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. Однак ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність вищевказаної постанови суду, яка набрала законної сили та будучи з нею ознайомленим, з метою її невиконання, маючи реальну можливість її виконувати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, продовжив керувати транспортним засобом, чим ухилявся від виконання постанови Святошинського районного суду м. Київ від 03.06.2024 (судова справа № 759/9629/24), при наступних обставинах. Всупереч вищевказаного рішення суду ОСОБА_5 , 13.01.2026 о 03 год, здійснював керування автомобілем марки «Cherу», реєстраційний номер якого НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі неподалік с. Бірки Камінь-Каширського району Волинської області, де був зупинений працівниками ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області, які відносно останнього 13.01.2026 винесли протокол серії ЕПР1 № 565332 про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту психотропної речовини у особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та в умисному невиконанні постанови суду, що набрало законної сили, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

13 січня 2026 року о 12 год 45 хв ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 382 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 на даний час будь-які покази щодо вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не надав.

Однак вина підозрюваного ОСОБА_5 у скоєному повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку автомобіля марки «Cherу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 13.01.2026; протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/103-26/517-НЗПРАП від 13.01.2026, висновком судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/103-26/535-ВХТ від 14.01.2026, протоколом затримання особи підозрюваного у вчиненні злочину, а також іншими доказами.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Підозрюваний ОСОБА_5 на утриманні нікого не має, при цьому, будучи військовослужбовцем Національної Гвардії України, самовільно залишив місце несення служби за фактом чого слідчими ТУ ДБР у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001907 від 25.07.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України, а також відносно останнього здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 12.06.2025 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України, тобто на даний час підозрюваний ОСОБА_5 ніде не працює та не навчається, злочини, в яких він підозрюється, вчинив в умовах воєнного стану в Україні, повторно, будучи раніше судимим за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ч. 2 ст. 309 КК України) та корупційний злочин (ч. 1 ст. 369 КК України), не відбувши призначене йому покарання на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, вчинивши нові кримінальні правопорушення.

Вищевказані факти свідчать про вперте небажання ОСОБА_5 дотримуватись правил та норм поведінки в суспільстві та про наявність, передбачених ст. 177 КПК України, ризиків, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаних ризиків.

За таких обставин, постає необхідність у застосуванні відносно нього такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки лише вказаний захід, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному правопорушенні свідчить те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованих йому тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання, може схиляти свідків до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу.

Про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що ОСОБА_5 скоїв інкриміновані йому кримінальні правопорушення під час відбування призначеного йому покарання за вчинення умисних злочинів, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій.

Інкримінований підозрюваному злочин скоєний в умовах воєнного стану в Україні.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечать виконання завдань кримінального провадження, ОСОБА_5 вже притягувався до кримінальної відповідальності та покладені вироком суду обов`язки не виконує, а тому обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Перебування підозрюваного під домашнім арештом за місцем проживання дозволить останньому зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний, оскільки вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного із підстав, які зазначені вище. Перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання дозволить підозрюваному зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Посилаючись на ці обставини, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деревок Любешівського району Волинської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 подав заперечення на клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому зазначив, що відсутні правові підстави для застосування в цьому конкретному випадку найсуворішого запобіжного заходу для ОСОБА_5 , оскільки пред`явлена підозра не є обґрунтованою, заявлені ризики, про існування яких стверджує сторона обвинувачення, наразі відсутні, неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчим та прокурором не доведено, як і недостатності чи недієвості альтернативних заходів, а відтак у задоволенні поданого клопотання належить відмовити та застосувати менш обтяжливий запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту чи мінімальної застави у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 266240 гривень. Зазначив, що органом досудового розслідування було здійснено лише формальне посилання на ризики, без будь-якого мотивування, а тому переконаний, що існування вказаних ризиків є недоведеним, доводи слідчого надуманими та не ґрунтуються на фактичних обставинах. Крім цього зазначає, що стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу фактів уникнення ОСОБА_5 виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкоджати досудовому розслідуванню, вчиняти дії, спрямовані на вплив свідків в даному кримінальному провадженні, намагатися переховуватись від правоохоронних органів, вчинити інше правопорушення. У ОСОБА_5 наявні міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, де він може відбувати як домашній арешт, так і заставу в межах строку досудового розслідування, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, є учасником бойових дій, має нагороди та при цьому в нього наявні утриманці.

З огляду на зазначене вважає доцільним просити суд обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід. У зв`язку з викладеним, захисник просить в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, обрати щодо нього один з більш м`яких запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266240 грн та покласти на нього обов`язки, передбачені пунктами 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання повністю підтримали.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечив проти клопотання з викладених у поданому ним письмовому запереченні підстав, просив застосувати більш м`який запобіжний захід. Крім того у судовому засіданні захисник зауважив на зловживанні слідчими органами під час внесення відомостей до ЄРДР щодо кваліфікації виявлених кримінальних правопорушень. Зокрема при внесенні інформації щодо правопорушення за ст. 307 КК України, спочатку було внесено правову кваліфікацію за частиною другою цієї статті тобто за тяжким злочином, а згодом перекваліфіковано за частиною третьою особливо тяжким злочином. Таким чином органи слідства, будучи обізнаними про обов`язкову участь захисника у кримінальних провадженнях щодо особливо тяжких злочинів, штучно уникли такого залучення шляхом попередньої кваліфікації за м`якішим злочином під час обшуку в автомобілі підозрюваного, при цьому об`єктивно розуміючи особливо великий розмір виявлених речовин.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти клопотання та погодився з позицією захисника.

Прокурор на репліку захисника щодо зловживання процесуальними правами органів слідства пояснив, що перекваліфікація кримінального правопорушення на частину третю статті 307 КК України відбулась після проведення експертизи виявленої речовини. При цьому попередня кваліфікація за частино другою була обумовлена не розміром виявленої речовини, а попереднім притягненням підозрюваного до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України. Тобто тільки після встановлення експертом у складі вилученої речовини психотропної речовини РМР та визначення межі особливо великого розміру для цієї речовини, який становить 15 грам, слідчі органи перекваліфікували кримінальне правопорушення за частиною третьою ст. 307 КК України. При цьому зважування лише одного з вилучених згортків показало 336 грам.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, проаналізувавши долучені до клопотання матеріали та дослідивши докази досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 від 13.01.2026 за фактом виявлення під час зупинки у ОСОБА_5 , який керував автомобілем марки «Chery Amulet», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , предмета зовні схожого на ручну гранату «Ф-1», наркотичних засобів в особливо великих розмірах, а також за фактом умисного невиконання останнім постанови суду, що набрала законної сили, що мало місце 13.01.2026 на автодорозі біля с. Бірки Камінь-Каширського району Волинської області. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 382 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано о 03 год 00 хв 13 січня 2026 року та цього ж дня йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 382 КК України.

Беззаперечними обставинами, що підтверджують підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є зібрані в кримінальному провадженні докази, зокрема протокол обшуку автомобіля марки «Cherу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 13.01.2026, протоколи допиту свідків, висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, висновок судової вибухово-технічної експертизи, протокол затримання ОСОБА_5 .

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 382 КК України, які є зокрема умисними тяжким та особливо тяжким злочинами, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років.

Заслухавши думку учасників щодо можливого зловживання органами слідства при попередній кваліфікації інкримінованих кримінальних правопорушень за менш тяжким злочином, слідчий суддя погоджується з обґрунтуванням прокурора про відсутність зловживання. Прокурор логічно пояснив кваліфікацію за частиною другою ст. 307 КК України, у зв`язку з наявною інформацією, що ОСОБА_5 раніше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, а перекваліфікація була здійснена вже після висновку експерта щодо вмісту психотропів у вилученій речовині. Таким чином хронологічна послідовність вчинених слідчих дій, зокрема й залучення захисника, не викликає у суду сумнівів щодо дотримання процесуальних норм та відсутності зловживання щодо попередньої кваліфікації злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 11.04.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 309 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено остаточне покарання за цим вироком у виді штрафу в розмірі дві тисячі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 37400 грн, виплату яких судом розстрочено на десять місяців.

Крім того щодо ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем Національної Гвардії України, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001907 від 25.07.2024 за ч. 5 ст. 407 КК України, а також здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000230 від 12.06.2025 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним, а також кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він підозрюється, скоєні в умовах воєнного стану.

Зазначені обставини у сукупності із загрозою засудження до реального покарання у виді позбавлення волі може спонукати підозрюваного залишити місце проживання та переховуватися від слідства та суду, тобто свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці обставини з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, які є умисними тяжким та особливо тяжким злочинами, є достатніми для встановлення наявності ризику переховуватись від слідства.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується вищевказаним вироком Любешівського районного суду Волинської області. Таким чином ОСОБА_5 , навіть після засудження, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та обґрунтовано підозрюється у вчиненні зокрема тяжкого та особливо тяжкого умисних злочинів. Крім того слідчий суддя бере до уваги інформацію з бази НПУ «ІКС ІПНП» щодо вчинення підозрюваним адміністративних правопорушень у сфері дорожнього руху, що також підтверджує наявність ризику вчинення інших правопорушень.

Слідчий суддя вважає не доведеними ризики тиску підозрюваним на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними показань, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який зазначений формально.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів причетності підозрюваного до злочинів, сумнівів у достовірності яких не виникає, а також дані про особу підозрюваного, який раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинений в умовах воєнного стану, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого та прокурора про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, дані про особу ОСОБА_5 , його підвищену суспільну небезпечність, є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки є ризики вчинення ним нових правопорушень та переховування від слідства та суду.

Згідно із ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту затримання. Строк тримання під вартою належить обчислювати з моменту взяття ОСОБА_5 під варту о 03 год 00 хв 13 січня 2026 року.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя зауважує, що хоч у п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, але ця норма є дискреційною.

Враховуючи дані про особу підозрюваного та його матеріальний стан, тяжкість злочинів, що ставиться йому у вину, ступінь вищевказаних ризиків, слідчий суддя не погоджується із позицією органів слідства та вважає за можливе визначити заставу у розмірі у 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332800 грн, у разі внесення якої покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, тому клопотання про застосування запобіжного заходу задовольняється частково.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 03 год 00 хв 13 січня 2026 року до 13 березня 2026 року.

Визначити розмір застави у 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332800 (триста тридцять дві тисячі вісімсот) гривень, за умови внесення якої на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (рахунок № UA0002504, , ДКСУ м. Київ, МФО 820172) ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, підозрюваним у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 20.01.2026 року о 18:05 год.

Слідчий суддя ОСОБА_12