Справа №: 671/2222/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, студента 3 курсу ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», неодруженого, раніше судимого вироком Золочівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Золочівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний умисний тяжкий злочин проти правосуддя.

Так, постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у справі № 671/464/25, яка набрала законної сили 11 квітня 2025 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.

Незважаючи на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року у справі № 671/464/25, з якою ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений 29 березня 2025 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, будучи раніше засудженим за аналогічний злочин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_4 умисно ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за таких обставин.

Так, не виконуючи рішення суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, ОСОБА_4 26 жовтня 2025 року о 15 год. 21 хв., керував транспортним засобом, а саме: легковим автомобілем марки «AUDI» моделі A4 із реєстраційним номером НОМЕР_1 на автодорозі поблизу будівлі № 2 по вул. Копачівській в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області, де був зупинений екіпажем сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області в складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Дані фактичні обставини ніким не оспорюються та підтверджуються показаннями обвинуваченого в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно за описаних в обвинувальному акті обставин 26 жовтня 2025 року він керував транспортним засобом на прохання родичів. Знав про рішення суду та про те, що позбавлений права керування. У вчиненому розкаюється, шкодує, що так вчинив.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом, за згодою усіх учасників процесу, визнано недоцільним дослідження доказів щодо вищезазначених обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем навчання - задовільно, є студентом, особою молодого віку, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його повне визнання вини та щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції за ч. 3 ст. 382 КК України.

Враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, та з урахуванням особи винного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому, у відповідності до ст. 75 КК України, його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Позбавити ОСОБА_4 права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - автомобіль марки «AUDI» моделі A4 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2007 року випуску, сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити у нього.

Арешт, накладений на вказаний речовий доказ ухвалою слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2025 року, скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Волочиський районний суд Хмельницької області.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1