У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

кримінальне провадження 1-кп/308/1054/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000060, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 квітня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України,-

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000060, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 квітня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 вересня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в якому він просить продовжити строк тримання під вартою на 60 діб відносно ОСОБА_5 .

Клопотання прокурора мотивоване наступним, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 375 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 006 500 (один мільйон шість тисяч п`ятсот ) гривень.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.07.2023 року, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжено, альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначений ухвалою від 26.06.2023 року збільшено та визначено йому розмір застави - 2 684 00 (два мільйони шістсот вісімдесят чотири тисячі)гривень.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 неодноразово продовжено судом.

Востаннє, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 червня 2025 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 800 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок, строк дії вказаної ухвали закінчується 04 жовтня 2025 року .

На даний час заявлені ризики, у зв`язку з якими до ОСОБА_5 застосований відповідний запобіжний захід, не зменшилися, продовжують мати місце і виправдовують його подальше тримання під вартою, у зв`язку з чим є необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу.

Враховуючи, що дія запобіжного заходу на даний час спливає, а ризики які були підставою для його застосування на стадії досудового розслідування продовжують існувати, наявна необхідність у продовженні даного запобіжного заходу на час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

01 жовтня 2025 року в судовому засіданні:

- прокурор подане клопотання підтримав, просив задовольнити.

- захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати менш суворий запобіжний захід, вважає, що ризики стороною обвинувачення не доведені, а процесуальну поведінку підзахисного може забезпечити інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а смае цілодобовий домашній арешт.

- обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, та матеріали справи в межах заявлених клопотань, суд встановив наступне.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст.177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З фактичних обставин вбачається, що питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки така перестала існувати, а на її заміну висунуте обвинувачення.

У свою чергу, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою на стадії судового розгляду вирішальне значення має наявність чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, наявний ризик щодо можливості переховування обвинуваченим від органів досудового розслідування та/або суду. Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , за ступенем тяжкості відноситься до особливо тяжкого (ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України), зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (до 15 років позбавлення волі), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Водночас суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою дачі, зміни ним показань на його користь.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду отримуються усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд, може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

При оцінці ризику можливості вчинити інше кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , судом враховується той факт, що останній намагався дати неправомірну вигоду працівникам поліції за не притягнення його до адміністративної відповідальності. За цим фактом внесено відомості в ЄРДР №0000167 від 23.06.2023 та обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, направлено 07.09.2023 до Перечинського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті, відтак наявність вказаного ризику є цілком реальною.

Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_5 , передбачене ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України, за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином.

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

На виконання вказаних вимог судом враховуються: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 Кримінального кодексу України, зокрема те, що санкція за вказане правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого.

За таких обставин та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_5 та запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, яке не пов`язане з триманням під вартою строком до 60 днів, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що застава у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 800 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок буде цілком достатньою для забезпечення відповідної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 ..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 199, 314, 315, 376, 392 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.149 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів починаючи з 01 жовтня 2025 року по 28 листопада 2025 року включно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 500 (п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 800 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч вісімсот ) гривень 00 копійок (500х3028).

Роз`яснити, що обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, а саме: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Зарічово, без дозволу прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну .

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 28 листопада 2025 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься обвинувачений.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було складено та оголошено 02 жовтня 2025 року о 13 год. 30 хв..

Суддя ОСОБА_1