№ 1-кс/755/4374/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Євпаторія, АР Крим, громадянину України, колишньому випускнику Національної академії внутрішніх справ, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 17.09.2025 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено із заступником начальнику відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням (з дислокацією у м. Київ) Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим, за процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000213, відомості про яке 17.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається ВР України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того, частиною 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш, як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш, як у двох третинах областей і не менш, як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим, 06.03.2014 року, у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014 року, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови, 16.03.2014 року на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також, їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім Російської Федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 року «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 року в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум, не маючи законної сили, не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, у пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно-визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», згідно з якою, на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 року та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014 року, створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 року «Про правонаступництво Республіки Крим», пунктом 1 якої передбачено, що «з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави вищим органом влади Республіки Крим є Державна Рада Республіки Крим - парламент Республіки Крим у депутатському складі шостого скликання Верховної Ради Автономної Республіки Крим на строк повноважень до вересня 2015 року».

Надалі, 18.03.2014 року між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республіки Крим» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Вищезазначене свідчить про проведення представниками Російської Федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Статтями 1-3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року №1207-VII визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України є тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року за № 565-ХІІ, який діяв до 07.11.2015 року (далі - Закон України «Про міліцію»), міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, правовою основою діяльності міліції є: Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України, постанови Верховної Ради України, укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, нормативні акти Міністерства внутрішніх справ України, Загальна декларація прав людини, міжнародні правові норми, ратифіковані у встановленому порядку. Крім того, згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про міліцію» визначено, що міліція є єдиною системою органів, яка входить до структури Міністерства внутрішніх справ України, виконує адміністративну, профілактичну, оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну, виконавчу та охоронну (на договірних засадах) функції.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті, у своїй діяльності міліція підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частиною 8 цієї ж статті визначено, що в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах міліцією керують відповідно начальники головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, начальники районних, районних у містах, міських, лінійних управлінь (відділів) головних управлінь, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382 (яка діяла до 30.03.2016 року), кожен громадянин України, вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, складає Присягу і урочисто клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок. У той же час, самопроголошеною владою так званої «Республіки Крим та міста Севастополя» за сприяння Російської Федерації були незаконно створені, у тому числі, органи міліції.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, прокуратури та інші правоохоронні органи Російської Федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Разом з цим, 21.03.2014 року Державною Думою Російської Федерації прийнято федеральний конституційний закон № 6-ФКЗ «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Відповідно до ст. 7 зазначеного закону, співробітники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, співробітники інших державних органів, які заміщають посади у зазначених органах на день прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на вступ на службу до органів федеральної служби безпеки, митних органи Російської Федерації та органів внутрішніх справ Російської Федерації, інші державних органів, що створюються відповідно до законодавства Російської Федерації на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, за наявності у них громадянства Російської Федерації, а також за умови складання ними іспиту на знання законодавства Російської Федерації та їх відповідності вимогам, які пред`являються законодавством Російської Федерації до співробітників зазначених органів.

Незважаючи на наявність легітимного керівництва ГУ МВС України в АР Крим, колишнім працівником ОСОБА_11 у взаємодії з керівництвом Президії Верховної Ради АР Крим та представниками незаконних військових формувань здійснено самовільне протиправне присвоєння владних повноважень виконувача обов`язків міністра внутрішніх справ по Автономній Республіці Крим з подальшими незаконними діями, у тому числі, проведенням кадрових призначень та звільненням працівників органів внутрішніх справ.

Так, встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 103 о/с Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ від 16.08.2010 року, був прийнятий на службу та зарахований курсантом 1-го курсу денної форми навчання факультету підготовки фахівців кримінальної міліції Кримського юридичного інституту Одеського державного університету внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції», прийнявши присягу працівника органів внутрішніх справ України, відповідно до змісту якої, він урочисто присягнув залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Після чого, ОСОБА_6 , відповідно до наказу № 140 о/с Одеського державного університету внутрішніх справ від 10.08.2011 року, було переведено на 2-й курс факультету підготовки фахівців кримінальної міліції Одеського державного університету внутрішніх справ. У подальшому, ОСОБА_6 , відповідно до наказу № 157 о/с Одеського державного університету внутрішніх справ від 31.08.2011 року, відряджено для подальшого навчання та проходження служби до Національної академії внутрішніх справ. Наказом № 123 о/с Національної академії внутрішніх справ від 31.08.2011 року ОСОБА_6 був зарахований курсантом Національної академії внутрішніх справ. У подальшому, згідно з протоколом розподілу випускників Національної академії внутрішніх справ від 17.02.2014 року, ОСОБА_6 , у зв`язку з черговим випуском курсантів був відряджений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим та відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ № 320 о/с від 15.03.2014 року, останньому було присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції».

У подальшому, у березні - квітні 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось можливим, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, невстановленими слідством особами ОСОБА_6 запропоновано перейти до незаконно створеного «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим» (мовою оригіналу: «Министерства внутренних дел по Республике Крым»), яке увійшло до складу «Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації», та обійняти одну із посад у незаконно утвореному «відділі МВС Росії по Чорноморському району» (мовою оригіналу - «отделе МВД России по Черноморскому району»).

ОСОБА_6 , будучи громадянином України, службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про незаконність створення окупаційною владою Російської Федерації, так званого «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим», та призначення ОСОБА_11 на посаду «тимчасово виконуючого обов`язки міністра» незаконно створеного «Міністерства внутрішніх справ Республіки Крим», а також, проведення на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя референдуму, наслідком якого стало відокремлення вказаних адміністративно-територіальних одиниць та приєднання їх до складу Російської Федерації, маючи на меті сприяти представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України та подальшої окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, погодився на незаконну пропозицію продовжити роботу у незаконно утвореному «відділі МВС Росії по Чорноморському району», який розташований за адресою: вул. Кірова, буд. 5, смт Чорноморське, Чорноморський р-н, АР Крим, Україна, без підпорядкування Міністру внутрішніх справ України.

У подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, діючи добровільно та умисно в інтересах Російської Федерації на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, не пізніше 28.09.2022 року (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим), обійняв посаду, так званого «заступника начальника поліції (з ОР) - начальника відділення карного розшуку ОМВД Росії по Чорноморському району» (мовою оригіналу: «заместитель начальника полиции (по ОР) - начальник отделения уголовного розыска ОМВД России по Черноморскому району»), який розташований за адресою: вул. Кірова, буд. 5, смт. Чорноморське, Чорноморський р-н., АР Крим, Україна.

Отже, допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у створенні та функціонуванні органів внутрішніх справ Російської Федерації та придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя призвела до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Крім цього, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з відкритим військовим вторгненням Російської Федерації в Україну, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України «Про введення військового стану в Україні» № 2002-ІХ від 24.02.2022 року, яким на території України введено воєнний стан, строк дії якого продовжується відповідними Указами Президента до теперішнього часу.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що 24.02.2022 року Російська Федерація (далі - РФ) здійснила збройну агресію та військове вторгнення в Україну, перебуваючи на посадах в незаконних правоохоронних органах створених окупаційної влади РФ на тимчасово окупованій території України - Автономній Республіці Крим, не відмовляючись від злочинного умислу спрямованого на реалізацію окупаційної політики РФ, основною метою якої є завдання шкоди інтересам України та її територіальній цілісності, недопущення повернення Конституційно визначених територій України, з власної ініціативи за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, проте, не пізніше 28.09.2022 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливим, добровільно вирішив зайняти посаду в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим.

Реалізовуючи свій злочинний умисел на зайняття посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, маючи достатній рівень освіти та спеціальних знань, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, не пізніше 28.09.2022 року (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим), за власною згодою був призначений представниками держави окупанта на посаду т.зв. «заступника начальника поліції (з ОР) - начальника відділення карного розшуку ОМВД Росії по Чорноморському району» (мовою оригіналу: «заместитель начальника полиции (по ОР) - начальник отделения уголовного розыска ОМВД России по Черноморскому району»), тобто, добровільно обійняв посаду у незаконному правоохоронному органі, який було створено окупаційною владою РФ з метою реалізації власної окупаційної політики на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим за адресою: вул. Кірова, буд. 5, смт Чорноморське, Чорноморський р-н, АР Крим, Україна.

ОСОБА_6 , продовжуючи свою протиправну діяльність, направлену на зайняття посад в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, не пізніше 21.12.2024 року (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим), за власною згодою був призначений представниками держави окупанта на посаду, так званого заступника начальника незаконно утвореного «відділу МВС Росії по Чорноморському району» (мовою оригіналу - «ОМВД России по Черноморскому району»), що знаходиться за адресою: вул. Кірова, буд. 5, смт Чорноморське, АР Крим. Після чого, не пізніше 02.09.2025 року (встановити більш точну дату в ході досудового розслідування не представилось можливим), за власної згоди обійняв посаду, так званого заступника начальника незаконно утвореного «відділу МВС Росії по Білогородському району» (мовою оригіналу - «ОМВД России по Белогородскому району»), що знаходиться за адресою: вул. Сімферопольська, буд. 34, м. Білогірськ, АР Крим, чим останній виконав всі необхідні дії, направленні на доведення свого злочинного умислу до кінця.

Перебуваючи на вищевказаній посаді, громадянин України ОСОБА_6 до теперішнього часу виконує покладені на нього обов`язки у незаконно створеному окупаційною владою Російської Федерації правоохоронному органі, діяльність якого спрямована на забезпечення встановленого державою окупантом правопорядку та забезпечення реалізації окупаційної політики, що завдає шкоди інтересам державної безпеки України та унеможливлює забезпечення її територіальної цілісності та недоторканності.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтованопідозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

10 вересня 2025 року складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

31 жовтня 2025 року складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно із ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

10 вересня 2025 року в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 185 (8110) та 10.09.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора було опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

31 жовтня 2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 222 (8147) та 31.10.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, було опубліковано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Крім того, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, повістки на 10.09.2025 року, 15.09.2025 року, 16.09.2025 року, 17.09.2025 року та 31.10.2025 року про виклик його до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозру (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру), а також, проведення за його участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: № 182 (8107) від 05.09.2025 року, № 185 (8110) від 10.09.2025 року, № 220 (8145) від 29.10.2025 року та 04.09.2025 року, 10.09.2025 року, 28.10.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, 11.09.2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15.09.2025 року, 16.09.2025 року та 17.09.2025 року, у період часу з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою програми-месенджер: «WhatsApp» та «Telegram», які зареєстровані на його номер телефону НОМЕР_1 , при цьому, повідомлення з прикріпленим повним текстом повідомлення про підозру та повістками про його виклики було доставлено, відкрито й переглянуто останнім, про що свідчить наявність двох «галочок» у нижньому правому куті біля кожного з надісланих файлів у програмі «WhatsApp».

Крім того, 11.09.2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15.09.2025 року, 16.09.2025 року та 17.09.2025 року, у період часу з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою поштової скриньки на електронну пошту ОСОБА_6 , яка встановлена як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_6 .

У свою чергу, 31.10.2025 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, також, надіслано за допомогою програми месенджерів: «WhatsApp» та «Telegram», які зареєстровані на номер телефону НОМЕР_1 , який встановлений як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_6 .

Однак, останній на виклики не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надав. У зв`язку із викладеним, у органу досудового розслідування існують вагомі підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду.

Повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_6 особисто не вручено, проте, вжито заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою - агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Беручи до уваги, що згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до відомостей з ДПС України щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08.11.2017 року до 07.11.2025 року відомостей стосовно ОСОБА_6 в базі даних не виявлено.

17 вересня 2025 року ОСОБА_6 оголошено у розшук. Здійснення розшукових заходів доручено співробітникам 2 сектору 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області.

17 вересня 2025 з матеріалів кримінального провадження № 0001114 від 11.04.2017 року виділено матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , в окреме провадження за № 0000213 від 17.09.2025 року.

23 жовтня 2025 року матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за № 0000213 від 17.09.2025 року за ч. 1 ст. 111 КК України та № 0000234 від 16.10.2025 року за ч. 7 ст. 111-1 КК України, об`єднанні в одне провадження в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000213.

Викладені обставини та повідомлені ОСОБА_6 підозри підтверджується сукупністю доказів, отриманих в ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, у тому числі: рапортом щодо внесення відомостей до ЄРДР про виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, від 10.04.2017 року; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України № 53/5/3/52-3217ві від 26.04.2024 року; рапортом щодо виявлення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України № 14/94-298 від 16.10.2025 року; листом оперативного підрозділу щодо виконання доручення слідчого № 53/5/3/52-3675 від 17.05.2023 року; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 07.05.2024 року; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 10.05.2024 року; листом оперативного підрозділу, щодо виконання доручення слідчого № 53/5/3/52-4288 від 06.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.05.2024 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_12 від 09.09.2025 року; листом оперативного підрозділу, щодо виконання доручення слідчого № 53/5/3/52-2154 від 12.09.2025 року; протоколом огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 10.09.2025 року; листом з Департаменту персоналу МВС України № 31379/22-2025 від 26.08.2025 року; витягом з наказу Міністерства внутрішніх справ України № 320 о/с від 15.03.2014 року, щодо присвоєння ОСОБА_6 спеціального звання «лейтенант міліції»; листом з Одеського державного університету внутрішніх справ № 1/1275-2025 від 18.04.2025 року; витягом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми доходів ОСОБА_6 ; листом з Офісу Президента України № 48-01/673 від 17.05.2024 року, згідно з яким, підтверджується громадянство України ОСОБА_6 ; листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.05.2024 року, згідно з яким, відомостей стосовно перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України, у період з 08.11.2017 по 15.05.2024 року ОСОБА_6 в базі даних не виявлено; протоколами оглядів від 10.09.2025 року, відповідно до яких, були проведенні огляди цифрової інформації з відкритих джерел даних, яка серед іншого містить відомості, про факт публікації та скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_6 ; протоколами оглядів від 11.09.2025 року, відповідно до яких, було проведено огляд електронної пошти та програм-месенджерів, у яких містяться відомості, про факт скерування повідомлення про підозру і повісток про виклик ОСОБА_6 ; протоколами оглядів від 31.10.2025 року, відповідно до яких, були проведенні огляди цифрової інформації з відкритих джерел даних, яка містить відомості, про факт публікації та скерування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 ; протоколом огляду від 31.10.2025 року, відповідно до якого, було проведено огляд програм-месенджерів, у яких містяться відомості про факт скерування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 ; відповіддю 2 сектору 3 відділу ГВ ЗНД УСБУ у Вінницькій області на доручення слідчого № 53/5/52-3223 від 07.11.2025 року щодо переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим з метою ухилення від кримінальної відповідальності; відповіддю УСБУ у Вінницькій області на доручення слідчого № 53/5/52-3288 від 12.11.2025 року щодо заведення оперативно-розшукової справи категорії розшук на ОСОБА_6 ; повідомленням ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України від 10.09.2025 року; повідомленням ОСОБА_6 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України від 31.10.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно із ст. 177 КК України, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, забезпечення можливості своєчасності та повноти проведення досудового слідства, виконання процесуальних дій, виявлення та фіксації слідів злочинної діяльності, а також попередження ухилення підозрюваного від слідства.

Крім доказів, які свідчать про обґрунтованість повідомлених підозр, у ході досудового розслідування отримано фактичні дані, які вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із вказаними доказами, зокрема, отриманими відомостями від Державної прикордонної служби України та оперативного підрозділу, а також іншими відповідями на запити, направленими в порядку ст. 93 КПК України, встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки останній, переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим та перебуваючи на зазначеній території, в тому числі під час та після деокупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, має можливість: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення у яких підозрюється.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, - державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості та державній безпеці України, а саме: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років), а також, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, - колабораційній діяльності, тобто, у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, (злочин, який, відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років), це вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та свідчать про те, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

У випадку обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню вищевказаних ризиків.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України - слідче управління ГУ СБ України в АР Крим розташоване за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н., вул. Юрія Поправки, 14-А, у зв`язку з чим дане клопотання подається за місцем знаходження органу досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, прохав задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, на неодноразові виклики не з`являється, оголошений у розшук, може продовжити злочинну діяльність.

Захисник ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання заперечував, оскільки ризики є необґрунтованими, відсутні підтвердження тому, що ОСОБА_6 отримав виклики до слідчого та суду, зокрема, відсутні докази вчинення останнім кримінальних правопорушень, а також те, що він обізнаний про наявність відносно нього кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000213 від 17.09.2025 року.

10 вересня 2025 року в межах кримінального провадження № 0001114 від 11.04.2017 року, з якого, згідно з постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 17.09.2025 року, виділено матеріали кримінального провадження № 0000213 від 17.09.2025 року, які, у свою чергу, згідно з постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 23.10.2025 року, об`єднано з матеріалами кримінального провадження № 0000234 від 16.10.2025 року та подальше досудове розслідування здійснюється в рамках об`єднаного кримінального провадження № 0000213, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, про що опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 185 (8110) від 10.09.2025 року та 10.09.2025 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

31 жовтня 2025 року в межах кримінального провадження № 0000213 від 17.09.2025 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, про що опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 222 (8147) від 31.10.2025 року та 31.10.2025 року - на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, на виконання вимог ст. 135 КПК України, у зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, повістки на 10.09.2025 року, 15.09.2025 року, 16.09.2025 року, 17.09.2025 року та 31.10.2025 року про виклик його до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим для вручення письмового повідомлення про підозру (повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру), а також, проведення за його участі інших слідчих (процесуальних) дій опубліковані в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження: № 182 (8107) від 05.09.2025 року, № 185 (8110) від 10.09.2025 року, № 220 (8145) від 29.10.2025 року та 04.09.2025 року, 10.09.2025 року, 28.10.2025 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Зокрема, 11.09.2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15.09.2025 року, 16.09.2025 року та 17.09.2025 року, в період часу з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою програм-месенджерів: «WhatsApp» та «Telegram», які зареєстровані на його номер телефону НОМЕР_1 , при цьому, повідомлення з прикріпленим повним текстом повідомлення про підозру та повістками про його виклики було доставлено, відкрито й переглянуто останнім, про що свідчить наявність двох «галочок» у нижньому правому куті біля кожного з надісланих файлів у програмі «WhatsApp».

Крім того, 11.09.2025 року повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклики до слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим на 15.09.2025 року, 16.09.2025 року та 17.09.2025 року, в період часу з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, для вручення письмового повідомлення про підозру та проведення інших слідчих (процесуальних) дій, надіслано за допомогою поштової скриньки на електронну пошту ОСОБА_6 , яка встановлена як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_6 .

Також, 31.10.2025 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, також, надіслано за допомогою програми месенджерів: «WhatsApp» та «Telegram», які зареєстровані на номер телефону НОМЕР_1 , який встановлений як засіб зв`язку, що має приналежність до ОСОБА_6 .

Зокрема, у зв`язку з наведеними вище обставинами, ОСОБА_6 постановою т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 від 17.09.2025 року оголошено в розшук.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити це правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення, в КПК передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Статтею 5 Конвенції гарантовано кожному право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Пунктом 4 цієї статті гарантовано право кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20 вказує, що рішення слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

За загальним правилом розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, що відповідає зазначеним вимогам Конвенції та іншим міжнародно-правовим актам.

Процедура, передбачена ч. 6 ст. 193 КПК України, є випадком, який дозволяє суду розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який, зокрема, перебуває на тимчасово окупованій території України - АР Крим, за наявної інформації не виїхав з неї до теперішнього часу, не з`явився на виклики слідчого, суду, що є достатньою підставою вважати, що останній переховується на вказаній території від органів досудового розслідування та суду, підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої та у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим, а усвідомлення підозрюваним цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування ризиків, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу учасників провадження, що у даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак, виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5). Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК). Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на території України до місця кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу, строк дії такої ухвали не зазначається.

При цьому, час затримання такої особи фактично може перевищувати 30 днів - тримання під вартою за ст. 59 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 40 днів - тимчасовий арешт заст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників та 60 днів - строк дії ухвали про тримання під вартою за ч. 1 ст. 197 КПК.

Тобто, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватись під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 14 лютого 2022 року у справі 991/3440/20.

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя роз`яснює, що ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання т.в.о. начальника 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) Головного управління СБ України в АР Крим ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євпаторія, АР Крим, громадянина України, колишнього випускника Національної академії внутрішніх справ, останнє відоме місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: