ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 611/828/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/410/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на 1 рік 6 місяців;

- за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі на 1 рік.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обрано.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Як встановив суд, у квітні 2025 року в денний час, точна дата в ході досудового слідства не встановлена, ОСОБА_7 у дворі та на прилеглій земельній ділянці домоволодіння N? АДРЕСА_1 за місцем свого проживання виявив кущі коноплі, які там росли. Достовірно знаючи, що дані рослини є нарковмісними, у нього виник умисел на незаконне їх вирощування. В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, незаконно вирощував нарковмісні рослини роду коноплі, що виразилося в їх догляді (прополюванні, рихленні, поливі і не знищені) з метою доведення до стадії дозрівання (догляді) для подальшого використання для особистого вживання, чим порушив Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 та Закон України « Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995.

09.08.2025 в період з 07.15 год. до 08.57 год. в АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 під час обшуку у дворі та на прилеглій земельній ділянці були виявлені рослини в кількості 46 кущів, з видимими ознаками їх вирощування (догляду), які є рослинами роду коноплі (Cannabis).

Окрім того, в липні 2025 року, точна дата не встановлена, у денний час ОСОБА_7 у дворі свого домоволодіння по АДРЕСА_1 із раніше вирощуваних ним кущів рослин коноплі, завідомо знаючи, що ця рослина є наркотичною, переслідуючи намір незаконного придбання, зірвав декілька кушів. Після цього ОСОБА_7 переніс кущі до господарської споруди, де з метою подальшого власного вживання, не переслідуючи мети збуту, залишив їх сушитися. Частину висушених рослин він подрібнив руками, зберігав та вживав шляхом куріння. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежений, без мети збуту, чим порушив Закон України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995.

09.08.2025 в період з 07.15 год. до 08.57 год. в АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 під час обшуку у господарській споруді, яка знаходиться на території зазначеного домоволодіння, виявлено та вилучено висушену речовину рослинного походження, утворену верхівками з листям (після відділення гілок), що є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на висушену речовину 279,3491 г.

Окрім того, у дворі під накриттям біля літньої кухні на полиці виявлено та вилучено недопалки в кількості 16 штук, в яких знаходилася речовина рослинного походження - канабіс, що віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, масою в перерахунку на висушену речовину 1,1262 г. Вищевказані наркотичні засоби ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню покарання у виді обмеження волі, та ст.75 КК України, що потягло неправильне та безпідставне звільнення від відбування покарання та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року 6 місяців пробаційного нагляду, за ч.1 ст.310 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1, ч.2 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 1 року 6 місяців пробаційного нагляду.

У відповідності до вимог ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування доводів прокурор зазначає, що на момент ухвалення вироку судом першої інстанції, ОСОБА_7 виповнилось повних 65 років, тобто він є особою, яка досягла пенсійного віку, а, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення частково, а також думку обвинуваченого та його захисника, які погодились із апеляційною скаргою прокурора та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, було здійснено в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Так, у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, зазначено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-1V від 09 липня 2023 року, пенсіонером визнається особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом; пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За правилами ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Аналогічно відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Таким чином, право чоловіків на пенсію за віком, пов`язується, зокрема, з досягненням ними 60 років.

Зазначені висновки щодо пенсійного віку узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, зокрема, викладеними у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі №221/4097/19.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент ухвалення вироку судом першої інстанції, обвинуваченому виповнилось повних 65 років, у зв`язку з чим він є особою, яка досягла пенсійного віку.

Відповідно до ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 , не врахував положення ч.3 ст.61 КК України, та призначив покарання у виді обмеження волі, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

У пункті 4 ч.1 ст.408 КПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, які, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальними проступками, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, є особою, яка досягла пенсійного віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, формально позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують обвинуваченому покарання, колегія суддів визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційних доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309, ч.1 ст.310КК України покарання у виді пробаційного нагляду в межах їх санкцій.

Крім того, на підставі ст.70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 слід визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Поряд із цим, колегія суддів вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КПК України.

Саме таке покарання, на думку колегії, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України, та, у відповідності до ст. 65 КК України, достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, з урахуванням тієї обставини, що прокурор в своїх апеляційних вимогах просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.1 ст.310 КК України, але при цьому, не оспорюючи фактичні обставини справи та не наводячи відповідні доводи, просить призначити обвинуваченому покарання за ст.309, ст.310 КК України, у виді пробаційного нагляду, що є більш м`яким покаранням ніж обмеження волі, подана апеляційна скарга задовольняється частково, оскільки оскаржуваний вирок підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 394, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців пробаційного нагляду;

- за ч.1 ст.310 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду.

Покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.2 ст.59-1 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з дня його фактичного з`явлення та постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: