Єдиний унікальний номер 205/287/26
Номер провадження 1-кс/205/227/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000036 від 08 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого про арешт майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у вечірню пору доби 06 січня 2026 року (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), перебував у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , разом із раніше знайомою ОСОБА_6 , де спільно вживали спиртні напої, в ході чого між ними виник словесний конфлікт, який переріс у фізичну боротьбу, під час якої у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень своїй знайомій. Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, у вечірню пору доби 06 січня 2026 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні будинку за вищевказаною адресою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді нанесення тяжких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, визначив для себе знаряддям вчинення кримінального правпорушення кухонний ніж, який знаходився у приміщенні будинку, яким умисно наніс один удар в область черевної порожнини ОСОБА_6 , спричинивши своїми діями потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді колото-різаного проникаючого поранення передньої черевної стінки з пошкодженням тонкої кишки. В подальшому, від заподіяних тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_1 о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_6 померла в КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР, відповідно до посмертного епікризу з діагнозом: колото-різана рана передньої черевної стінки 06 січня 2026 року, проникаюча в черевну порожнину, з ушкодженням петлі тонкої кишки.

10 січня 2026 року слідчим СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 проведено огляд місця події на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у приміщенні будинку було вилучено: окуляри без скла, рушник зеленого кольору зі слідами РБК, шапку чорного кольору зі смугами синьо-білого кольору зі слідами РБК, які були запаковані до трьох окремих паперових конвертів, та вилучено до ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Павлова, 3/5, а також визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000036.

Слідчий та прокурор надали заяви про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000036 від 08 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 1 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з письмових матеріалів кримінального провадження, клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При цьому із матеріалів вказаного провадження вбачається наявність сукупності підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно за своєю суттю відповідає критеріям, що встановлені кримінальним процесуальним законодавством для речових доказів кримінального правопорушення.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 10 січня 2026 року майно зазначене слідчим у клопотанні, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000036 від 08 січня 2026 року.

Отже, вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. ст. 98, 167 КПК України, і за відповідної постанови слідчого від 10 січня 2026 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому метою застосування арешту в цьому випадку є збереження вказаного майна.

Оскільки щодо зазначеного майна є підтверджені ризики втрати в подальшому шляхом приховання, відчуження, пошкодження чи знищення, то слідчий суддя вважає, що незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Також вказане майно може містити відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюватимуться під час кримінального провадження за допомогою проведення відповідних експертиз. Тобто, необхідність у арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже існує можливість використання цього майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано вказане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, матеріали, якими обґрунтовується клопотання, а також те, що майно, яке було вилучене під час обшуку є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ під час досудового розслідування кримінального провадження, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження вказаного майна на час досудового розслідування та забезпечення схоронності вказаного майна, тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-172, 175, 237, 309, 400 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000036 від 08 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: окуляри без скла; рушник зеленого кольору зі слідами РБК; шапку чорного кольору зі смугами синьо-білого кольору зі слідами РБК, які запаковані до трьох окремих паперових конвертів, що вилучені 10 січня 2026 року під час проведення огляду місця події у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000036 від 08 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1