Провадження № 1-кс/932/5747/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпро клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003515 від 12.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді за погодженням заступника керівника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003515 від 12.09.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, з метою забезпечення конфіскації майна, як додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.7 ст.111-1 КК України, а саме, на квартиру, загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115.

В обґрунтування клопотання старший слідчий зазначила, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003515 від 12.09.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області №682 о/с від 30.11.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_5 призначено на посаду слідчого СВ ВП №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області №155 о/с від 31.03.2022 лейтенанта поліції ОСОБА_5 звільнено з посади слідчого СВ ВП №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

У період з 15.03.2022 року по 15.04.2022 року у ОСОБА_5 , яка перебувала на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області та яка була обізнана про факт ведення рф агресивної війни проти України, виник злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_5 добровільно надала згоду невстановленим досудовим розслідуванням представникам держави- агресора та представникам незаконних воєнізованих формувань «днр» на добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, шляхом зайняття посади «ВРИО следователя СО Приморского районного отдела Мариупольского городского управления МВД донецкой народной республики» у самопроголошеному, незаконному правоохоронному органі так званої «полиции днр», розташованому у Приморському районі м.Маріуполя Донецької області за адресою: Донецька область, Приморський район, вул. Морських Десантників, 19а.

Зокрема, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_5 у травні 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у місті Маріуполі, біля будівлі колишнього ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, місто Маріуполь , проспект Нахімова, 86, приймала участь у публічних заходах, які проводились представниками окупаційних засобів масової інформації щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави агресора, окупаційної адміністрації держави агресора, виправдовуючи перехід іншими працівниками державних органів на бік ворога, про що 02.06.2022 викладено відеозапис у мережі Інтернет на відеохостингу YouTube під назвою «Донбас.Я считаю эти видеокадры важнейшей илюстрацией мысли о том, что Мариуполь не Украинский город.Жители понятно, на стороне днр. Теперь и украинская полиция переходит в мвд республики.»

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, а саме, у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено 11.09.2025, в порядку, передбаченому ч.ч.2,8 ст.135 КПК України, а саме, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб- сайті Офісу Генерального прокурора, а також захиснику підозрюваної.

Санкцією частини 7 статті 111-1 КК України визначено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно підозрюваній ОСОБА_5 належить на праві власності квартира, загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно у тому числі підлягає для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна.

Враховуючи викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання, старший слідчий просить задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане вище майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Старший слідчий та прокурор у судове засідання для розгляду клопотання не з`явилися, про час та місце його розгляду повідомлені належним чином, подали слідчому судді заяви про розгляд клопотання про арешт майна за їх відсутності, на задоволенні наполягали, неприбуття слідчого/прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У відповідності до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнала можливим ухвалити рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003515 від 12.09.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області №682 о/с від 30.11.2021 вона була призначена на посаду слідчого СВ ВП №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області №155 о/с від 31.03.2022 лейтенанта поліції ОСОБА_5 звільнено з посади слідчого СВ ВП №2 Маріупольського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

У період з 15.03.2022 року по 15.04.2022 року у ОСОБА_5 , яка перебувала на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області та яка була обізнана про факт ведення рф агресивної війни проти України, виник злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_5 добровільно надала згоду невстановленим досудовим розслідуванням представникам держави- агресора та представникам незаконних воєнізованих формувань «днр» на добровільне зайняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, шляхом зайняття посади «ВРИО следователя СО Приморского районного отдела Мариупольского городского управления МВД донецкой народной республики» у самопроголошеному, незаконному правоохоронному органі так званої «полиции днр», розташованому у Приморському районі м.Маріуполя Донецької області за адресою: Донецька область, Приморський район, вул. Морських Десантників, 19а.

Зокрема, продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Маріуполя Донецької області, ОСОБА_5 у травні 2022 року (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено), перебуваючи у місті Маріуполі, біля будівлі колишнього ГУНП в Донецькій області за адресою: Донецька область, місто Маріуполь , проспект Нахімова, 86, приймала участь у публічних заходах, які проводились представниками окупаційних засобів масової інформації щодо встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави агресора, окупаційної адміністрації держави агресора, виправдовуючи перехід іншими працівниками державних органів на бік ворога, про що 02.06.2022 викладено відеозапис у мережі Інтернет на відеохостингу YouTube під назвою «Донбас.Я считаю эти видеокадры важнейшей илюстрацией мысли о том, что Мариуполь не Украинский город.Жители понятно, на стороне днр. Теперь и украинская полиция переходит в мвд республики.»

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, а саме, у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

11 вересня 2025 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, в порядку, передбаченому ч.ч.2,8 ст.135 КПК України, а саме, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному веб- сайті Офісу Генерального прокурора, а також захиснику підозрюваної ОСОБА_6 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 427550085 від 19.05.2025 року встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі свідоцтв про право на спадщину, серії та номери: 640, 641, видані 28.11.2019 Добропільською державною нотаріальною конторою Донецької області.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені обставини підозри ОСОБА_5 за обставин, викладених старшим слідчим, могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 , до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що майно, на яке просить накласти арешт старший слідчий, знаходиться у власності підозрюваної ОСОБА_5 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус, як накладення арешту на вказане майно, що належить підозрюваній ОСОБА_5 та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого старший слідчий звернувся із клопотанням.

Одночасно, згідно ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

З огляду на правову підставу для накладення арешту на вищевказаний об`єкт нерухомості, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання (п.3 ч.2 ст.170 КПК України), зауважуючи на тому, що ані слідчим, ані прокурором не доведено доцільність на стадії досудового розслідування застосування найбільш обтяжливого способу арешту майна - у вигляді накладення заборони не тільки відчужувати та розпоряджатися, але і користуватися таким майном; а також враховуючи, те що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, на даний час обвинувальним вироком суду не доведена, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначений вище об`єкт нерухомості у вигляді тимчасового позбавлення права відчужувати і розпоряджатися будь-яким чином таким майном.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя переконана, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення можливої конфіскації майна, є правові підстави для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170- 173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника відділу нагляду за додержанням законів територіальним управлінням Державного бюро розслідувань Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003515 від 12.09.2025 року, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме, на квартиру, загальною площею 45,5 кв.м, житловою площею 26,2 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 115 - з метою тимчасового позбавлення права відчужувати і розпоряджатися будь - яким чином таким майном.

Роз`яснити, що відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1