Справа № 296/267/26
УХВАЛА

Іменем України

про продовження дії запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

15 січня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Садового, Коростишівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, який депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 6 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025 за ч. 6 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 14.07.2025 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , куди до нього, прийшли знайомі йому малолітні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В цей час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на вчинення розбещення малолітніх та насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, щодо вказаних осіб, які не досягли 14-річного віку, незалежно від їх добровільної згоди.

Так, 14.07.2025 близько 18 год. 19 хв., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій щодо малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи безпорадний стан потерпілих, які в силу віку, не могли розуміти характер та значення вчинюваних з ними дій, чинити опір, запросив останніх до жилої кімнати свого будинку де оголив свої статеві органи та вчинив акт онанізму в їх присутності та словесно спонукав до вчинення спільного акту онанізму, тим самим вчинив розбещення малолітніх.

Надалі, того ж дня, близько 18 год. 38 хв. ОСОБА_4 , будучи особою, яка вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України, перебував за місцем свого проживання разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ОСОБА_12 , достовірно знаючи про те, що останні є малолітніми.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_10 , який не досяг 14-річного віку, незалежно від його добровільної згоди, а також продовжуючи розбещення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, вчинив сексуальне насильство відносно останнього, одночасно демонструючи такі дії перед ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , а саме словесно умовив малолітнього ОСОБА_10 торкатися своїх статевих органів, а малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_11 спостерігати за цим, тим самим задовольнив свою статеву пристрасть.

Крім того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, того ж дня близько 19 год та місці, ОСОБА_4 , повторно порушуючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи, що вчиняє дії сексуального характеру щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років ОСОБА_11 , а також усвідомлюючи, що вчиняє розпусні дії щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи, що ОСОБА_11 внаслідок свого малолітства не інформований щодо сутності відносин між статями та не усвідомлював і не розумів характеру та змісту вчинюваних відносно нього дій, вчинив відносно останнього насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в його тіло, демонструючи такі дії перед малолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_4 зняв шорти та спідню білизну з малолітнього ОСОБА_11 , оголивши його статеві органи, та почав здійснювати непристойні дотики своєю ротовою порожниною до геніталій малолітнього ОСОБА_11 , таким чином здійснивши фізичний контакт із тілом малолітнього потерпілого, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, задовольнивши свою статеву пристрасть орально-генітальним контактом, а малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 словесно схилив спостерігати за цим, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть та посягаючи при цьому на нормальний психічний та фізичний розвиток малолітніх дітей.

Вказаними діями ОСОБА_4 порушив права малолітніх потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які набули фрагментарні, поверхневі уявлення щодо сексуальної тематики, що з?явилися у зв?язку із зовнішнім штучним зверненням їх уваги до даної теми, на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток дитини, що гарантується ст.52 Конституції України, згідно з якою будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються законом та ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності.

24.07.2025, відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено підозру про вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 156 КК України.

24.07.2025 слідчим суддею Коростишівського районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.09.2025, який у подальшому неодноразово продовжувався та наразі діє до 24.01.2026 (включно) без визначення розміру застави.

29.07.2025 ОСОБА_4 , оголошено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст.153, ч. 2 ст. 156 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким та особливо тяжким злочинами.

17.12.2025 ОСОБА_4 оголошено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст.153, ч. 2 ст. 156 КК України.

12.01.2026 слідчим, за дорученням прокурора, повідомлено сторону захисту та потерпілих про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

Причетність ОСОБА_4 , до вчинення злочину підтверджується зібраними у ході розслідування доказами, що додані до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п.1,2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.

Слідчий та прокурор під час судового розгляду клопотання повністю підтримали та просили задовільнити з мотиві та підстав, що в ньому вказані. Прокурор стверджує, що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, прокурор вказує, що запобіжний захід слід продовжити на 60 днів оскільки матеріали кримінального провадження хоч і налічують всього три томи проте є ряд обставин, що не дозволяє швидко з ними ознайомиьися. В кримінальному провадженні три малолітні потерпілі в яких п`ять законних представників, всі вони проживають досить віддалено в сільській місцевості - понад 60 км від органу досудового розслідування, наразі складні погодні умови (снігопади, морози), а тому існують проблеми у їх явці. Також прокурор вказав, що законні представники потерпілих мають наміри залучити захисників. Крім того, справа має слухатися за місцем вчинення злочину тобто в Коростишівському районному суді Житомирської області де всього 2 судді (інші без повноважень чи з інших підстав не здійснюють правосуддя) а тому саме на 60 днів є необхідність продовження дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_13 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 , просили пом`якшити запобіжний захід до цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний вже тривало перебуває під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 також вказав, що він ні в чому не винуватий та не знає для чого до нього прийшли діти, можливо побити чи задушити або підпалити хату.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання, та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За правилами ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

24.07.2025 слідчим суддею Коростишівського районного суду ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.09.2025, який у подальшому неодноразово продовжувався.

17.12.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира (справа №296/14371/25) продовжено строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 до 24.01.2026 (включно) без визначення розміру застави.

Так ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду встановлено, СУ ГУНП в Житомирській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000206 від 16.07.2025 де 17.12.2025 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України повідомлено ОСОБА_4

Вказані злочини відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є відповідно тяжким та особливо тяжким злочинами.

Підставою застосування запобіжного заходу стала обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявність ризиків передбачених пунктами 1,2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153 КК України, є обґрунтованою «поза розумним сумнівом» та підтверджується:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_14 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.07.2025;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_15 від 16.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 16.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 17.07.2025, 07.10.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 17.07.2025, 06.10.2025;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_16 від 21.07.2025;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 21.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 21.07.2025, 07.10.2025;

-Протоколом огляду предметів (мобільного телефону) від 18.07.2025;

-протоколом огляду відеозаписів від 09.09.2025;

-висновком експерта № СЕ-19/106-25/18725-ПС від 30.12.2025;

-висновком експерта № СЕ-19/106-25/18723-ПС від 25.12.2025;

-протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 14.10.2025;

-протоколом допиту підозрюваного від 26.12.2025;

-іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку між собою.

Щодо ризиків.

Під час застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя встановив наявність ризиків передбачених п. п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливості вчинення підозрюванним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; впливати на свідків, які живуть в тому ж селі, що і підозрюваний ; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що станом на 15.01.2025 ризики продовжують існувати, хоча і дещо зменшилися з урахуванням того, що минув строк, органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій в тому числі і за участі підозрюваного та 12.01.2026 слідчим, за дорученням прокурора, повідомлено сторону захисту та потерпілих про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

Разом з цим слідчий суддя вважає перш за все, що саме ризик переховування має високу ймовірність.

При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою ( на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання) , проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 153 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до категорії особливо тяжких злочинів (ч.6 ст.153 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі)

Усвідомлюючи яке покарання він може понести, ОСОБА_4 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду з метою уникнути відповідальності.

Ризики передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає таким що також продовжують існувати.

Зокрема ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний може перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати. Зокрема встановлено, що ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушеннь проти статевої недоторканості особи (малолітніх осіб), тому існують всі ризики того що останній може продовжити вчинення аналогічних злочинів тому ризик передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є повністю обґрунтованим.

Отже принаймні станом на 15.01.2026 існують ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому ризики достатньо обґрунтувати, а не констатувати чи довести їх фактично.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання також врахував: вік підозрюваного людина похилого віку 65 років , без вад здоров`я чи наявності тяжких хвороб, що не дозволяють утримання в умовах СІЗО; соціальний статус - середньою освітою, пенсіонер, який депутатом та інвалідом не являється, утриманців не має, раніше не судимий.

Все це в своїй сукупності дозволяє слідчому судді прийти до висновку, що слідчим та прокурором доведено слідчому судді, що наразі продовження утримання ОСОБА_4 ( з урахуванням її особи та поведінки ) саме під вартою є виправданим та жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти ризикам (перш за все переховування ) що продовжують існувати, а тому клопотання слідчого слід задовільнити.

Задоволення клопотання прокурора виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу, оскільки навіть цілодобовий домашній арешт не здатен запобігти тим ризикам, що існують.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Підозрюваний перебуває під вартою менше 6 місяців

12.01.2026 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області сторонам кримінального провадження №0000206 від 16.07.2024 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття сторонам матеріалів для ознайомлення.

Прот,е прокурором обгрунтовано необхідність продовження строку триманні під вартою підозрюваного строком саме ще на 60 днів. При цьому враховано кількість потерпілих та законних представників, складні погодні умови, що склалися в Україні станом на 15.0.12026, віддаленість проживання потерпілих та їх законних представників від місцязнаходження огргану досудового розслідування.

Щодо альтернативного запобіжного заходу.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За приписами ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюють у вчиненні злочину за ч. 6 ст.153 КПК України "Сексуальне насильство"

Слідчий суддя вважає за необхідне скористатися своїм правом та не обирати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, як те передбачено п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити застосовувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стром до 15 березня 2026 року ( включно), без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про пом`якшення запобіжного заходу до цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 15.01.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1