ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/153/24

Провадження № 11-кп/820/679/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобідка-Чернелівська, Красилівського р-н, Хмельницької області, із середньою-спеціальною освітою, працюючого ТОВ «Красилівагромаш», одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 19.04.2023 року Красилівським районним судом за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 в лютому 2023 року, точного часу та дати не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , із соціальної мережі «Facebook» дізнався про те, що у його колишньої знайомої ОСОБА_10 загинув син в зоні ведення бойових дій, який був військовослужбовцем, та усвідомлюючи, що їй від держави можуть бути грошові виплати, з метою власного збагачення вирішив організувати незаконну схему шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом обману, повторно, а саме повідомлення їй неправдивих подій трагічного характеру.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , в лютому 2023 року, точного часу та дати не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон та мобільний додаток «Месенджер» відновив листування із ОСОБА_10 , повідомив їй завідомо неправдиві відомості про те, що на даний час він проходить навчання на військовому полігоні м. Яворів Львівської області.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , 18.02.2023 р. близько 14 год. 03 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що у його матері важка серцева хвороба та необхідна операція, на яку потрібні грошові кошти у сумі 10000 гривень, надавши реквізити банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я його дружини ОСОБА_11 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 10000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також, 23.02.2023 року близько 12 год. 31 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що у його матері важка серцева хвороба та необхідна операція, на яку йому не вистачає грошових коштів, та необхідно ще 15000 грн., надавши реквізити банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я його дружини ОСОБА_11 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 15000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

В подальшому, 05.03.2023 року близько 08 год. 57 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій та те, що в нього померла матір, і необхідно грошові кошти на суму 12000 грн., надавши реквізити банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я його дружини ОСОБА_11 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 12000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також, 13.03.2023 року близько 15 год. 58 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що йому не вистачає коштів для поховання матері та потрібно ще грошові кошти на суму 20000 грн., надавши реквізити банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я його дружини ОСОБА_11 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 20000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також, 31.03.2023 року близько 14 год. 50 хв., продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій та в нього немає грошових коштів на побутові питання і їжу, та необхідні грошові кошти на суму 25000 грн., надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , виданої на ім`я його знайомого ОСОБА_12 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 25000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також, 21.04.2023 року близько 16 год. 11 хв., продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій та необхідні грошові кошти на суму 30000 грн. на автомобіль для ЗСУ, надавши реквізити банківської картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 , виданої на ім`я його знайомого ОСОБА_13 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 30000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

В подальшому, 02.05.2023 року близько 22 год. 03 хв. продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій, його позицію пошкоджено та немає необхідних побутових речей та їжі, на що потрібні грошові кошти на суму 25000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 25000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також, 20.05.2023 року близько 09 год. 26 хв. продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій та необхідно придбати військове спорядження на що потрібні грошові кошти на суму 40000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_6 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 40000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

В подальшому, 01.06.2023 року близько 15 год. 19 хв. року продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуває в зоні ведення бойових дій та необхідно придбати військове спорядження а також необхідні кошти для автомобіля ЗСУ на що потрібні грошові кошти на суму 50000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 50000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Також 12.06.2023 року близько 20 год. 56 хв. продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуваючи в зоні бойових дій отримав поранення, та необхідні грошові кошти на лікування у сумі 10000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 10000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

В подальшому, 04.07.2023 року близько 09 год. 26 хв. продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що він перебуваючи в зоні бойових дій отримав поранення, та йому знову потрібні грошові кошти на лікування у сумі 30000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 30000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Тоді, 31.07.2023 року близько 11 год. 42 хв. продовжуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та їх наслідки, керуючись корисливим мотивом, з метою власного збагачення та заволодінням коштами ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_1 , під час листування з ОСОБА_10 у «Месенджері», повідомив завідомо неправдиві відомості про те, що йому необхідно придбати військове спорядження та необхідні грошові кошти у сумі 35000 грн. надавши реквізити банківської картки АТ «Ощадбанку» № НОМЕР_5 , виданої на ім`я ОСОБА_6 , шляхом обману заволодів грошовими коштами на суму 35000 грн., які ОСОБА_10 , перерахувала із власної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , будучи переконаною в наданні допомоги.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 , заподіяв значної майнової шкоди потерпілій ОСОБА_10 , на загальну суму 302000 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Посилається на те, що ОСОБА_6 не визнав свою вину у скоєнні злочину, на негативну характеристику особи ОСОБА_6 та його підвищену суспільну небезпеку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та виправдати. Мотивує апеляційну скаргу тим, що суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок, проігнорував твердження сторони захисту про те, що грошові кошти у потерпілої він брав у борг і в його діях не вбачається шахрайства. Крім того, вважає протокол огляду мобільного телефону марки «InFinix X6812B» неналежним доказом та заперечує достовірність паперових копій електронних доказів, а саме фото екрану мобільного телефону маки «InFinix X6812B» в частині листування у додатку «Месенджер».

Заслухавши доповідача, прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подані ними скарги з викладених у них мотивів, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду скасуванню в частині призначеного ОСОБА_6 покарання із ухваленням нового вироку, за таких підстав.

Потерпіла належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду, не з`явилась в судове засідання, не повідомила про поважність причини своєї неявки. За таких підстав колегія суддів вважає можливим слухати справу у її відсутності.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції саме в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не викликають сумнівів у правильності судового рішення щодо визнання ОСОБА_6 винуватим, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілої та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Так, потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснювала, що з обвинуваченим вони познайомилися у Фейсбуці ще в 2018-2019 році, тобто ще до війни. Періодично там спілкувалися. Він просив у неї грошові кошти, то на військові нужди, оскільки він писав, що воює, то на лікування для його матері, як потім виявилося то все було брехнею. Коли все відкрилося він почав ховатися від неї, втікати, видалив телефон, заблокував її. Вона приходила до нього додому, стукала, бачила в дверний глазок, що він був вдома. Він обіцяв повернути гроші, однак не повертав, тому вона звернулася до поліції з відповідною заявою про вчинення злочину. Вона його пожаліла, бо думала, що він дійсно військовий, просив гроші на військові потреби, а в неї самої загинула дитина, тому вона з розумінням до цього поставилася. Обвинувачений їй показував, квартиру яку купив. Просила суд суворо покарати обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні першої інстанції пояснював, що ОСОБА_14 звернувся до нього з проханням, а саме потрібна була карта «ПРИВАТБАНКу» з Німеччини отримати грошовий перевод. На його картку двічі приходили грошові кошти, він їх знімав та віддавав ОСОБА_15 . Точну дату коли це було не може, може 6 місяців тому, може більше, у ОСОБА_15 на той час не було картки, принаймі він йому так говорив.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні першої інстанції пояснював, що ОСОБА_14 попросив його номер картки, щоб туди перерахувати кошти, оскільки він тільки влаштувався на роботу і в нього ще не було картки. Після того, як гроші надійшли на його картку вони пішли їх зняли (три рази знімали, ліміт у нього 10000 грн.), але точної суми, яку вони зняли, він вже не пам`ятає. ОСОБА_15 казав йому, що це гроші йому пересилає його брат з Німеччини, однак, пізніше від поліції він дізнався, що ці гроші надійшли від якоїсь жінки. Потім він з поліцією їздили до банку і отримували відповідні виписки по рахунку.

Свідок ОСОБА_11 (дружина обвинуваченого) у судовому засіданні першої інстанції пояснювала, що дійсно на її банківську картку приходили грошові кошти, чоловік їх позичав, вона була вагітна, потрібно було багато коштів. Чоловік (обвинувачений по справі) в ЗСУ не служив. Казав, що гроші позичав у ОСОБА_10 . Потім гроші віддали, продали пай дядька.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України не визнав, повідомив про те, що гроші брав у борг, гроші були потрібні для того, щоб зберегти дитину, наразі гроші повернуті у повному обсязі. Гроші зобов`язувався повернути на першу вимогу потерпілої, однак, вона відразу звернулася до поліції. Гроші повертали його мати та дружина, оскільки він був у відрядженні в м. Запоріжжя. Гроші в погашення боргу отримали від продажу земельного паю батька. В «Месенджері» його не має, він в 2021 році губив телефон, може хтось і скачав туди «Месенджер», він не знає хто спілкувався в «Месенджері» з потерпілою. Як тільки сталася така ситуація, він відразу звернувся до поліції з заявою про втрату телефону, однак, йому поліція ніякої відповіді не надала. Стосовно такого співпадіння, а саме про те, що після переписки з потерпілою в «Месенджері», йому або його знайомив перераховувалися грошові кошти від потерпілої пояснити нічого не може. Чому свідки вказали, що гроші надійшли з Німеччини від брата, він також пояснити не може, він їм такого не говорив.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із протоколу огляду предмету від 16.09.2023 року вбачається, що зафіксована переписка обвинуваченого з потерпілою про перерахування коштів та інше.

Із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.11.2023 року вбачається, що була вилучена банківська документація по банківському рахунку в АТ «Ощадбанк».

Із опису речей і документів від 06.12.2023 року вбачається, що вилучена банківська документація записана на лазерний диск.

Із протоколу огляду предметів від 17.11.2023 року вбачається, що з банківської картки № НОМЕР_7 , що належить потерпілій ОСОБА_10 було здійснено наступні транзакції грошових коштів на загальну суму 302000 грн. з викладенням на які саме рахунки в який сумах та конкретною датою та часом.

Із виписки з карткового рахунку свідка ОСОБА_11 вбачається, що її рахунок, в тому числі, від потерпілої надходили грошові кошти.

Із виписки з карткового рахунку свідка ОСОБА_13 вбачається, що на його рахунок, в тому числі, від потерпілої надходили грошові кошти.

Із виписки з карткового рахунку свідка ОСОБА_12 вбачається, що на його рахунок, в тому числі, від потерпілої надходили грошові кошти.

Із протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 06.11.2023 року вбачається, що була вилучена банківська інформація по карткових рахунках.

Із опису речей і документів від 06.12.2023 року вбачається, що була вилучена банківська документація записана на лазерний диск.

Із протоколу огляду предметів від 17.11.2023 року вбачається, що на банківську картку № НОМЕР_3 , що належить свідку ОСОБА_12 були перераховані грошові кошти у розмірі 25000 грн. (31.03.2023 року о 14 год. 50 хв.) із банківської картки № НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_10 , а також, що на банківську картку № НОМЕР_5 , що належить обвинуваченому ОСОБА_6 були перераховані грошові кошти (02.05.2023 р.) у розмірі 25000 грн., (01.06.2023 року) у розмірі 50000 грн., (12.06.2023 року) у розмірі 10000 грн., (04.07.2023 року) у розмірі 30000 грн., (31.07.2023 року) у розмірі 35000 грн. із банківської картки № НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_10 .

Із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.10.2023 року вбачається, що була вилучена банківська інформація по карткових рахунках.

Із опису речей і документів від 19.10.2023 року вбачається, що вилучена банківська документація записана на лазерний диск.

Із протоколу огляду предметів від 27.11.2023 року вбачається, що на банківську картку № НОМЕР_1 , що належить свідку ОСОБА_11 надійшли грошові кошти в сумі 57000 грн. від ОСОБА_6 .

Із заяви потерпілої ОСОБА_10 від 02.10.2023 року вбачається, що вона повідомила слідчого про те, що грошові кошти в сумі 302 000 грн. вона отримала від ОСОБА_6 .

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо неналежності доказу - протоколу огляду мобільного телефону марки «InFinix X6812B»; недостовірності паперових копій, а саме фото екрану мобільного телефону маки «InFinix X6812B» в частині листування у додатку «Месенджер».

Вищезазначені докази були отримані у відповідності до вимог КПК України, а тому являються належними і допустимими, що відповідає вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України.

Так, телефон для огляду був наданий потерпілою.

Зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником та не пов`язаний із подоланням систем логічного захисту. Інформацію, яка містилась в мобільному телефоні потерпілої досліджено шляхом вмикання телефону та огляду тестових повідомлень у ньому. Орган досудового розслідування провів огляд предмета-телефона та оформив його відповідним протоколом, який складено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відсутність у вказаному протоколі ІМЕІ не спростовує процесуальної якості вказаного документу. Захист в суді першої інстанції не заявляв клопотання про дослідження вказаного телефону в судовому засіданні.

Повернення коштів 28.09.2023 року потерпілій після звернення в правоохоронні органи та наявність розписки про наявність позики не спростовують наявність шахрайських дій з боку обвинуваченого.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Також, відповідно до ст..65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне ї достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При постановленні вироку стосовно ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону, внаслідок чого останньому призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

При призначенні обвинуваченому мінімального покарання у виді 1 року позбавлення волі, передбаченому санкцією ч.2 ст.190 КК України та остаточного покарання на підставі ст..71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року у вигляді 5 років 2 місяців позбавлення волі, судом першої інстанції хоча і враховано, але не в повній мірі взято до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти власності, має не зняту та не погашену судимість.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до положень статей 370, 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необгрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання (див. постанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к та інші).

Як передбачено п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок в частині призначеного ОСОБА_6 покарання і ухвалити свій вирок у зв`язку з необхідностю застосування більш суворого покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , згідно до ст. 65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за вчинення кримінального правопорушення проти власності, має не зняту та непогашену судимість, продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення; негативну характеристику особи ОСОБА_6 . Про його підвищену суспільну небезпеку, вказує те, що він дізнавшись, що у потерпілої ОСОБА_10 загинув син при захисті суверенітету та територіальної цілісності України та знаючи, що вона отримала від держави відповідні грошові виплати, задля заволодіння грошовими коштами потерпілої, налагодив з нею контакт та використовуючи її слабкі сторони, граючи на співчутті потерпілої, повідомляв неправдиві відомості про потребу у грошових коштах через перебування його у зоні бойових дій, хвороби матері, а в подальшому її смерті.

Характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення має також важливе значення при призначенні покарання, зокрема тривалість вчиненого злочину, а саме те що обвинувачений 12 разів вчиняв такі дії упродовж п`яти місяців з 18.02.2023 по 31.07.2023, заволодівши коштами потерпілої на суму 302000 гривень, чим заподіяв їй значної шкоди.

Крім того, обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого відповідним кримінальним законом.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання.

В рішенні від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання, КСУ зазначив:

«Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину»

«Закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини».

В рішенні від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив:

«Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів визнає відшкодування завданої шкоди.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого відповідним кримінальним законом та застосувати вимоги ст..71 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити; апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 19.04.2023 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку, а засудженим - з моменту отримання копії даного вироку.

Судді: