В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Магдалинівка Дніпропетровської області:

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000338 від 02.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-06.10.2009 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

-10.06.2011 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднано частково невідбутий строк 1 рік 1 місяць по вироку Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2009 року до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

-28.09.2011 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням по вироку від 06.06.2011 року. Звільнений умовно-достроково 04.03.2014 з Божковської ВК № 16 Полтавської області на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 24.02.2014, невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 2 дні;

-20.04.2018 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 76, КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

-17.07.2020 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 76, КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

-31 жовтня 2024 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 01 березня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кам`янське Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за мобілізацією, на посаді старшого стрільця номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший матрос»; раніше судимий:

-17.07.2020 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 76, КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 2 роки;

-31 жовтня 2024 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець республіки Узбекистан, громадянин Узбекистану, з повною середньою освітою, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, не працюючий, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Встановлено, що 01 серпня 2020 року близько 17 години 30 хвилини, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в с. Євдокіївка Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу повторно незаконно заволодів автомобілем марки ВАЗ 2101 білого кольору 1974 року випуску, з державним номеру реєстраційним номером НОМЕР_2 , номер кузова (рами, шасі) - НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 та перебуває в постійному користуванні ОСОБА_12 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Встановлено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 лютого 2022 року № 46 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Так, ОСОБА_4 24 лютого 2024 року перебував в домоволодінні за згодою законного користувача ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із своїм знайомим ОСОБА_5 спільно вживали алкогольні напої, після чого залишилося за вказаною адресою відпочивати.

25 лютого 2024 року, близько 05 год. 00 хв. законний користувач будинку ОСОБА_13 покинув своє місце проживання, а ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 залишилися у не зачиненому будинку.

Цього ж дня близько 11 год. 00 хв. у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого. Після чого за попередньою змовою з ОСОБА_5 домовилися вчинити крадіжку, так як усвідомлювали, що власника вдома не має та вхідні двері будинку залишилися не зачиненими.

Далі, ОСОБА_4 , ігноруючи Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, яким введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було продовжено та який тривав на момент вчинення злочину, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відшукали на підлозі коридору будинку бензинову пилу марки Forte, модель «FGS-5200MG», вартістю 2 896 грн. 45 коп., яка знаходилась у тимчасовому користуванні ОСОБА_13 та є власністю ОСОБА_14 , яку ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_5 викрали.

Після чого ОСОБА_4 разом ОСОБА_5 підійшли до господарського приміщення, яке розташоване на території вище вказаного домоволодіння та маючи умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, поєднане з проникненням у інше приміщення домовились проникнути у нього з метою викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_4 залишився спостерігати біля вказаного приміщення за тим, щоб їх протиправні дії не помітили сторонні особи, а ОСОБА_5 за допомогою металевого предмета пошкодив навісний металевий замок, після чого проник до середини господарського приміщення, звідки викрав тример бензиновий, марки «Zenit», модель «ЗТБ-А 3000», вартістю 4 289 грн. 85 копійок, який знаходився у тимчасовому користуванні ОСОБА_13 та є власністю ОСОБА_14 після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим причинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 7 186 грн. 03 копійки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 угли, вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньої змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року об`єднано в одне провадження обвинувальні акти по матеріалам кримінального провадження № 000338 від 02.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 289 КК України (справа № 179/1632/20, провадження №1-кп/179/2/24) з кримінальним провадженням № 0000057 від 01.03.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 угли у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (справа № 179/673/24, провадження № 1-кп/179/68/24).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину щодо незаконного заволодіння автомобілем марки ВАЗ 2101 не визнав та пояснив, що йому вказаний транспортний засіб надали в користування, у зв`язку з чим він протягом дня пересувався на цьому автомобілі. В інкримінованому кримінальному правопорушенні щодо викрадення бензинової пили та тримеру вину визнав повністю, зазначивши, що дійсно разом ОСОБА_5 з домоволодіння ОСОБА_13 викрали вказані речі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю та пояснив, що 24 лютого 2024 року перебував в домоволодінні ОСОБА_13 де разом із своїм знайомим ОСОБА_4 спільно вживали алкогольні напої, після чого залишилося за вказаною адресою відпочивати. 25 лютого 2024 року, близько 05 год. 00 хв. ОСОБА_13 покинув своє місце проживання, а ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 залишилися у не зачиненому будинку. Цього ж дня близько 11 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_4 викрали з будинку ОСОБА_13 бензинову пилу. Після чого ОСОБА_4 разом ОСОБА_5 підійшли до господарського приміщення, яке розташоване на території домоволодіння та за допомогою металевого предмета пошкодили навісний металевий замок, після чого проникли до середини господарського приміщення, звідки викрали тример бензиновий.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що увечері 01 серпня 2020 року він разом з ОСОБА_10 відпочивали у нього на території домоволодіння. Цього дня до них прийшов ОСОБА_4 , який повідомляв, що йому необхідно поїхати по справам. Після того, як ОСОБА_4 пішов, ОСОБА_12 помітив, що пропав його автомобіль, після чого він допустив, що на ньому поїхав ОСОБА_4 , якому він неодноразово телефонував, але останній не відповідав. Пізніше ОСОБА_12 здійснював пошук автомобіля, який знайшли в с. Гупалівка.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд кримінального провадження в його відсутність.

Потерпілий ОСОБА_14 в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд кримінального провадження в його відсутність.

Як вбачається з витягу з ЄРДР № 0000338 від 02.08.2020 року, внесено відомості за заявою ОСОБА_12 та розпочато досудове розслідування за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 289 КК України. Постановою слідчого СВ Магдалинівського ВП від 26.08.2020 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 289 КК України (т. 3 а. с. 70, 116).

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2020 року вбачається, що ОСОБА_12 звернувся до органів поліції з заявою щодо незаконного заволодіння автомобіля марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 з його подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 (т. 3 а. с. 71).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 02.08.2020 року з фото-таблицею, слідчим зафіксовано, що місцем події є ділянка місцевості, яке розташована біля домоволодіння за адресою: Дніпропетровська область, Самарівський (Магдалинівський) район, с. Гупалівка, вул. Центральна, 10, де на момент огляду на узбіччі асфальтної автодороги з правого боку знаходиться автомобіль марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 3 а. с. 72-81).

В судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 , який зазначив, що бачив як ОСОБА_4 пересувався на автомобілі потерпілого, який телефонував до обвинуваченого, однак останній не відповідав на дзвінки. Після чого, він разом з ОСОБА_12 здійснювали пошук зниклого автомобіля.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 01 серпня 2020 року бачив як обвинувачений пересувався на автомобілі марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Цього дня спілкувався з потерпілим ОСОБА_12 , який відшукував свій автомобіль.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначила, що 01 серпня 2020 року вона разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 відпочивали на території домоволодіння, до них також приходив ОСОБА_4 , який говорив, що планує поїхати по справах та повернутися увечері. Через деякий час автомобіль ОСОБА_12 зник з домоволодіння, як пізніше виявилося на ньому поїхав ОСОБА_4 .

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснили, що 01 серпня 2020 року вони разом з обвинуваченим пересувались на автомобілі ВАЗ 2101, ОСОБА_4 говорив, що ОСОБА_12 дав йому у користування автомобіль. Після їхньої подорожі, ОСОБА_4 не міг повернути автомобіль, оскільки вони з`їхали з дороги та закінчилось паливо.

Суд визнає, що усі зазначені докази по справі зібрані у порядку і відповідно до вимог Закону, є належними, допустимими та достатніми для постановлення вироку.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Крім особистого визнання вини обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їхня вина в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-протоколом огляду місця події від 29.02.2024 року з фото-таблицею, згідно якого було проведено огляд домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (т. 3 а. с. 135-150);

-протоколом огляду викраденого від 01.03.2024 року, а саме бензинову пилки марки Forte, модель «FGS-5200MG» та тримера бензиновий, марки «Zenit», модель «ЗТБ-А 3000» перед територією домоволодіння розташованого по АДРЕСА_5 (т. 3 а. с. 152-163);

-протоколами проведення слідчого експерименту від 25.03.2024 року (т. 3 а. с. 171-176);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2024 року, згідно якого свідок ОСОБА_20 впізнала на фото № 3 невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_21 , який спільно з ОСОБА_22 здійснили продаж їй бензопили та бензокосарки (т. 3 а. с. 178).

-висновком експерта № 893 від 11.03.2024 року за результатами судово-товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість пилки марки Forte, модель «FGS-5200MG» становить 2 896,45 грн., а тримера бензинового, марки «Zenit», модель «ЗТБ-А 3000» - 4 289,85 грн. (т. 3 а. с. 180-187).

Таким чином, винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованому їм діянні в судовому засіданні доведено у повному обсязі, їхні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньої змовою групою осіб, поєднаній з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, що скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив середньої тяжкості та тяжкий злочини, раніше судимий, має на утриманні трьох дітей, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Призначаючи покарання суд повинен дотримуватись принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставини, які обтяжують покарання - відсутні, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.10.2024 року, більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання з вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2020 року та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, повністю визнав себе винним, за місцем проживання характеризується посередньо, за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, інвалідом не являється, раніше не судимий. Обставинами, які пом`якшують покарання і часткового зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття. Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання відсутні.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи думку прокурора, обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, позицію потерпілих, які не мають претензій, з урахуванням конкретних обставин справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 , покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення експертних досліджень в сумі 1 432 грн. 60 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 , в сумі 125 грн. з ОСОБА_5 на користь держави.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.10.2024 року, більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання з вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17.07.2020 року та остаточно призначити покарання у виді 6 (шести) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

ОСОБА_5 угли визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, ОСОБА_5 угли звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід до засуджених не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертних досліджень в сумі 1 432 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 угли на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертних досліджень в сумі 125 грн.

Речові докази по справі:

-автомобіль марки ВАЗ 2101 білого кольору з д/н НОМЕР_2 залишити законному володільцю;

-бензинову пилу марки «Forte», модель «FGS-5200MG», червоного кольору та тример бензиновий марки «Zenit», модель «ЗТБ-А 3000» зеленого кольору - залишити законному володільцю;

-оптичний диск «RIDATA» сірого кольору, формату CD-R, об`ємом пам`яті 700 Mb, із записом огляду місця події автомобіля ВАЗ 2101 в с. Гупалівка по вул. Центральна залишити при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний диск «RIDATA» сірого кольору, формату CD-R, об`ємом пам`яті 700 Mb, із записом огляду місця події в с. Євдокіївка по вул. Нова, 14 залишити при матеріалах кримінального провадження;

-паперовий спец-пакет з додатками до висновку експерта у вигляді спец-пакетів № 5360566, № 5286132 залишити при матеріалах кримінального провадження;

-оптичні два диски із відеозаписом ходу проведення слідчих експериментів по кримінальному провадженню № 0000057, згідно постанови про визнання речовими доказами від 25.03.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження;

-оптичний диск із відеозаписом ходу проведення слідчих експериментів по кримінальному провадженню № 0000057, згідно постанови про визнання речовими доказами від 27.03.2024 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_1