Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 532/1359/25
Провадження № 1-кп/542/36/26
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника та представника власника майна ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна, поданого представником ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні № 0000360 від 18 травня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020); ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020), ОСОБА_8 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020), ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020); ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 18 травня 2024 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.4 ст.358; ч.3 ст.27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020); ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020), ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020), ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28, ч.4 ст. 358; ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020); ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190 КК України (в редакції закону станом на 03.07.2020) .

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта у відповідному кримінальному провадженні.

26 листопада 2025 року до суду надійшло клопотання, заявлене адвокатом ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_10 , про зняття арешту майна, відповідно до якого він просив скасувати арешт на майно, накладений 07 жовтня 2024 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави на майно, що належить ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 500000 грн та 60000 доларів США.

В обґрунтування клопотання представник власника майна зазначив, що 07 жовтня 2024 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/5425/24 накладено арешт на майно, вилучене 25 вересня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , а саме на: статут ТОВ «Вівадо Агро» з підписами ОСОБА_8 на 18 арк.; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про ТОВ «Вівадо Агро» на 1 арк.; зошит із зображенням на обкладинці квітів, у якому містяться чорнові рукописні записи; статут ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_8 на 9 арк.; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, ФОП та ПП «Вівадо» на 2 арк.; рішення №1 про створення ПП «Вівадо» з підписами ОСОБА_8 , на 1 арк.; наказ №2-к про зарахування на посаду з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; договір-заяву №331832/250584/1-14 з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; договір-заяву №331832/154374/00-14 з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; договір №300131/189445/07-15 з підписами ОСОБА_8 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; протокол про результати аукціону №SPE001-UA-599 з підписами ОСОБА_8 на 2 арк.; кредиторську вимогу від 25 грудня 2015 року з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; анкету-заяву від 02 вересня 2014 року з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; заяву про реєстрацію книги обліку доходів та витрат ФОП із підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; заяву про проведення реєстрації дії в реєстрі юридичних осіб, код №45, з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; опис документів, що подаються заявником, з підписами ОСОБА_8 на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1 арк.; відтиски печатки ПП «Вівадо», ідентифікаційний код: 41566109, на 5 арк.; мобільний телефон «іPhone» в корпусі блакитного кольору із захисним чохлом синього кольору; 928 купюр номіналом 500 гривень; 120 купюр номіналом 1 000 гривень; 304 купюри номіналом 200 гривень; 31 купюру номіналом 100 гривень; 1 купюру номіналом 50 гривень; 670 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюру номіналом 20 доларів США; 4 купюри номіналом 50 Євро; 1 аркуш паперу формату А4 з чорновими рукописними записами, до скасування арешту майна в установленому КПК України порядку.

На переконання представника власника майна, арешт на грошові кошти в сумі 500000 грн та 60000 доларів США має бути скасований з огляду на те, що він накладений необґрунтовано та з порушенням прав власника майна, грошові кошти, на які накладено арешт, не є речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України та не є знаряддям вчинення злочину, вони не були покладені в обвинувачення. Також, зазначено, що клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто без участі власників майна та виклику їх представників, слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу з порушенням строку, передбаченого ч.6 ст.173 КПК України, вилучені в ході обшуку грошові кошти не мають відношення до обставин кримінального провадження, а більша частина готівкових коштів була надана ОСОБА_10 у борг за розпискою, а саме: згідно з розпискою від 22 вересня 2024 року ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_10 у борг грошові кошти в сумі 60 000 доларів США, 500 000 гривень і, відповідно, ці кошти належать ОСОБА_10 , який не має відношення до кримінального провадження. Наголошено, що слідчим суддею в ухвалі від 17 вересня 2024 року не надавався дозвіл на вилучення в ході обшуку грошових коштів, через це їх вилучення за ініціативою органу досудового розслідування не відповідає приписам КПК України.

Представник власника майна у підготовчому судовому засідання підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Власник майна ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказав на його безпідставність та необґрунтованість.

У наданих до суду запереченнях акцентував увагу на тому, що слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави під час розгляду клопотання про арешт майна, вилученого під час обшуку по АДРЕСА_1 , вжито всіх належних заходів для забезпечення загальних засад кримінального провадження, в тому числі й щодо повідомлення адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про дату, час та місце судового засідання.

Зазначено, що є підстави вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти набуті ОСОБА_8 у ході здійснення незаконних дій у її господарській діяльності, пов`язаній із орендою та використанням земельних ділянок, здобутих в порушення земельного законодавства за сприяння її батька ОСОБА_8 .

Вказано, що розписка про передання коштів ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 за відсутності доказів на підтвердження належності таких коштів ОСОБА_10 , з огляду на ненадання такої боргової розписки станом на дату розгляду клопотання про арешт майна, враховуючи її складання за три дня до проведеного обшуку, суперечність показів ОСОБА_10 , наданих 20.03.2025 колегії суддів Полтавського апеляційного суду, на думку прокурора, має ознаки штучно створеного доказу.

Також, прокурором наголошено, що вказані питання щодо правомірності накладеного арешту на майно, були предметом розгляду в Полтавському апеляційному суді під час розгляду клопотання про скасування ухвали суду про накладення арешту на майно у справі № 554/5425/24. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.05.2025 в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено.

Обвинувачені та захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підтримали клопотання представника власника майна та просили його задовольнити.

Представник потерпілої особи проти задоволення такого клопотання заперечував.

Згідно з частиною 2 статті 342 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого, прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Відповідно до статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду.

Таким чином, розгляд клопотання відбувається у судовому засіданні, а скасування судом арешту на майно до закінчення судового розгляду можливе лише з підстав його необґрунтованого накладення чи відсутності подальшої потреби у означеному заході забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд, вирішуючи подане клопотання виходить з наступного.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2024 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтави по справі № 554/5425/24 накладено арешт на майно, вилучене 25 вересня 2024 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , в тому числі, на: 928 купюр номіналом 500 гривень; 120 купюр номіналом 1 000 гривень; 304 купюри номіналом 200 гривень; 31 купюру номіналом 100 гривень; 1 купюру номіналом 50 гривень; 670 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюру номіналом 20 доларів США; 4 купюри номіналом 50 Євро; 1 аркуш паперу формату А4 з чорновими рукописними записами, до скасування арешту майна в установленому КПК України порядку.

Арешт на вказане майно накладений на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідало критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Підстав необґрунтованості накладення арешту на майно не наведено.

Відповідно до частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Суд зазначає, що оскільки клопотання подане у підготовчому судовому засіданні, суд позбавлений об`єктивної можливості перевірити обґрунтованість доводів представника власника майна щодо невідповідності арештованого майна критеріям для визнання речовим доказом, підтвердити або спростувати факт належності відповідних речей саме ОСОБА_10 , позаяк на цій стадії судового розгляду суд позбавлений можливості проводити дослідження будь-яких доказів та надавити їм юридичну оцінку.

Суд звертає увагу на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер, застосовується законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження, та прямо передбачений кримінальним процесуальним законом.

Твердження представника про безпідставність вилучення грошових коштів у зв`язку з тим, що в ухвалі слідчого судді про обшук не зазначено дозвіл на їх вилучення, є неспроможними, оскільки відповідно до частини 7 статті 236 КПК України при обшуку слідчий має право, зокрема, тимчасово вилучати речі, що мають значення для кримінального провадження, яким і є вилучені в ОСОБА_8 грошові купюри. Вилучена річ, яка не входять до переліку, щодо якої прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, вважається тимчасово вилученим майном.

Посилання представника власника майна на недотримання слідчим суддею строку постановлення ухвали про арешт майна як на підставу для її скасування є необґрунтованими з огляду на наступне.

Недотримання строку, встановленого частиною 1 статті 172, частиною 6 статті 173 КПК України, не віднесено законодавцем до підстав для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна. Це обумовлюється й тим, що за умови порушення строку розгляду клопотання про арешт майна, яке має ознаки речового доказу, цей факт не нівелює доказову силу такого майна, а тому потребує забезпечення його збереження та не повинен перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна поза строком, визначеним частиною 6 статті 173 КПК України, не породжує обов`язку слідчого судді постановити інше судове рішення по суті клопотання, ніж визначене в статті 173 КПК України - задовольнити клопотання в повному обсязі чи частково, відмовити в його задоволенні.

За таких обставин, наведені вище доводи представника власника майна не є передбаченою КПК України обставиною для скасування арешту майна, оскільки не спростовують наявність підстав і необхідність накладення арешту на вказане вище майно, яке відповідає встановленим у статті 98 КПК України критеріям, із метою забезпечення його збереження.

Що стосується тверджень представника про розгляд клопотання за відсутності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , їх представника, то суд зауважує, що доводи в цій частині не спростовують наявність підстав і необхідності вжиття ініційованого заходу у вигляді арешту майна, і не є підставою для скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись статтями 170, 174, 314-316, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_6 , про зняття арешту на майно, зокрема, грошові кошти в сумі 500000 грн та 60000 доларів США, накладеного 07 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений судом 15 січня 2026 року о 16 год 00 хв.

Суддя ОСОБА_12