Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2454/25
Провадження № 1-кп/279/523/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 08.02.2025 року за № 0000030 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, не працюючого, який не є депутатом, не є особою з інвалідністю, раніше судимого вироком Овруцького районного суду від 20.08.2018 з урахуванням вироку Житомирського апеляційного суду від 19.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 , який має не зняту і не погашену судимість за вчинення умисних злочинів проти власності, зокрема за крадіжку, виник умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами шляхом обману під виглядом продажу майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення ОСОБА_4 , використовуючи власний мобільний телефон, зареєстрував обліковий запис з нікнеймом « ОСОБА_6 » на сайті «Facebook» та опублікував оголошення про продаж транспортного засобу «VW Т4 1997року 2,5 ТДІ» вартістю 2600 доларів СІНА, який йому не належить та фактичного наміру продавати якого він не мав.

06.02.2025 близько 17 год 00 хв ОСОБА_7 , маючи намір придбати даний транспортний засіб, побачив вищевказане оголошення в соцмережі «Facebook» в групі « ОСОБА_8 $-100000$» на сторінці « ОСОБА_6 » та, використовуючи чат в месенджері «Viber», відправив запит на огляд транспортного засобу, після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що фактично вказаного автомобіля у власності не має та наміру його продати також не має, під час листування в чаті в месенджері «Viber», достовірно знаючи, що продаж автомобіля не здійснюватиме, ввів в оману потерпілого ОСОБА_7 , повідомивши, що автомобіль буде доставлятись до м. Коростень з м. Коломия та запропонував потерпілому компенсувати витрати на пальне в розмірі 3500 грн. на банківську карту AT «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_4 на що потерпілий ОСОБА_7 , будучи введеним в оману, погодився та 07.02.2025 о 12 год 15 хв зі своєї банківської картки AT «ПриватБанк» № НОМЕР_2 перерахував на банківську картку ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 3500 грн.

Отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3500 грн., ОСОБА_4 взяті на себе зобов`язання не виконав, оскільки наміру та реальної можливості виконувати їх не мав, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав, сказав, що був без роботи, коштів не було, підтвердив, що дійсно 06.02.2025 року скачав фотографію автомобіля і виставив оголошення у додатку "Фейсбук" про його продаж, через деякий час до нього зателефонував потерпілий та попросив "пригнати" автомобіль, на що ОСОБА_4 дав згоду та запропонував перерахувати йому на картку 3500 грн за транспортування автомобіля, якого фактично у володінні не мав. Після чого, отримавши 07.02.2025 року кошти від ОСОБА_7 у розмірі 3500 грн, та не маючи наміру виконувати пропозицію з продажу автомобіля, використав їх на свої потреби. Разом з тим повідомив, що десь через тиждень, коли знайшов роботу та його фінансовий стан покращився, то передзвонив потерпілому та повністю повернув кошти. Щиро розкаюється у вчиненому.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий показав, що в 2025 році мав намір придбати б/в автомобіль, побачив у фейсбуці оголошення про продаж, у телефонному режимі та шляхом переписки у месенджерах домовився з обвинуваченим про зустріч, щоб дізнатися в якому стані перебуває автомобіль. ОСОБА_4 попросив скинути йому на картку десь 3-3,4 тис. грн (точно не пам`ятає), що він і зробив. Через кілька годин після того, як були перераховані кошти на банківську картку, повідомлену обвинуваченим, останній перестав відповідати на дзвінки, зв`язок з ним був відсутній. Після цього потерпілий подав заяву до поліції. Також повідомив, що обвинувачений повернув йому всі кошти, жодних претензій до нього не має, просив призначити пом`якшене покарання.

Окрім визнавальних показань обвинуваченого та показань потерпілого факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину підтверджується також фактичними даними, які містяться у письмових доказах, які, з огляду на приписи статей 84, 95 КПК України, визнані судом належними та допустимими, такими що були отримані в установленому законом порядку та досліджені безпосередньо у судовому засіданні, зокрема:

- платіжною інструкцією № Р24АD4672 від 07.02.2025 року, якою підтверджується факт перерахування ОСОБА_7 на рахунок отримувача НОМЕР_3 переказу в сумі 3500 грн;

- скриншоту з мобільного телефону з номером НОМЕР_4 ;

- скриншоту сторінки з мобільного додатку "facebook.com", на якій під номером телефону НОМЕР_4 є зображення особи чоловічої статі за ім`ям " ОСОБА_9 " з оголошенням про продаж автомобіля VW.Т4 з фотографіями транспортного засобу;

- скриншотами переписки у мобільному додатку "Вайбер" щодо відстані для транспортування транспортного засобу, а також переказу коштів;

- виписки по картковому рахунку ОСОБА_4 в АТ "Ощадбанк" про зарахування 07.02.2025 року 3500 грн та зняття їх готівкою 07.02.2025 року через банківський термінал;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.03.2025 року за участі ОСОБА_4 , під час якого обвинувачений детально розповів про обставини вчинення правопорушення, а також показав на своєму телефоні, як він створював оголошення на Фейсбуці;

- інформацією, наданою ТОВ "Лайфсейл" про перебування ОСОБА_4 у зоні дії базових станцій на території м.Коростень Житомирської області під час з`єднання з потерпілим;

- копією банківської картки № НОМЕР_1 , добровільну видану обвинуваченим згідно з його заявою від 16.04.2025 року.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в умисних діях, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, повністю доведена у судовому засіданні.

У відповідності до положень ч.2 ст.50 КК України суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також керується нормами ч.1, 2 ст.65 КК України, відповідно яких при суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий вироком Овруцького районного суду від 20.08.2018 з урахуванням вироку Житомирського апеляційного суду від 19.11.2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна; на обліках в наркологічному та психіатричному кабінеті, Коростенському РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , офіційного працевлаштування та постійного місця роботи не має. Оцінивши в сукупності всі обставини, суд дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України на мінімальний строк 1 рік.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилося в усвідомленні вчиненого, прикрість та жаль з приводу цього, осуд вчинених діянь, критичну оцінку та засудження своєї протиправної поведінки, добровільному відшкодуванні потерпілому завданих збитків, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке виразилося у згоді прийняття участі в слідчому експерименті, дачі визнавальних показань органу досудового розслідування та суду.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність кількох обставин, що його пом`якшують, керуючись ст.65 КК України, виходячи з вимог закону про необхідність та достатність покарання для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, а також з урахуванням думки потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого та просив пом`якшити покарання, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства і приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 371,373, 374,395,532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки :

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою

Після набрання вироком законної сили речові докази , а саме DVD-R диск до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.03.2025 року, DVD-R диск до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 26.03.2025 року залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10