Провадження по справі № 1-кс/752/7019/25
У Х В А Л А

іменем України

"10" вересня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділу СУ ГУНП в АР Крим та місті Севастополі ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Севастополь, громадянину України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000045 від 03.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, -

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчої ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000104 від 12.06.2018 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 30.03.2018 року у кримінальному провадженні №0000104 від 12.06.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 260 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_4 переховується на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим оголошений у розшук, слідчий вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою стосовно підозрюваного зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження того, у вчиненні якого підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання слідчого підтримав в повному обсязі, надав пояснення, які відповідають змісту клопотання.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив, що у нього є сумніви у тому, що ОСОБА_4 відомо про те, що він є підозрюваним у кримінальному провадженні, враховуючи, що його повідомлення у визначений КПК України спосіб, не може свідчити про те, що він знає про розпочате стосовно нього кримінальне переслідування, а тому відсутні підстави для обрання йому запобіжного заходу. Також захисник зазначив, що зв`язку з підзахисним не має, тому позиція захисту є неузгодженою.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку захисника з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування - СУ НУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Зі змісту підозри, яка пред`явлена ОСОБА_4 встановлено, що він підозрюється у тому, що приймав участь у незаконному збройному формуванні «Самооборона Криму». Так, наприкінці лютого 2014 року, на тимчасово окупованій території АР Крим у порушення положень ч. 6 ст. 17 Конституції України створено збройне формування - так звана «Самооборона Криму» та ОСОБА_4 добровільно вступив до нього.

21.03.2024, ОСОБА_4 , будучи командиром «12 роти», яка входила до складу «так званої Самооборони Криму», разом з іншими невстановленими особами вказаного збройного формування, маючи на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, відповідно до розподіленої йому ролі, прибув до адміністративної будівлі та прилеглої території та приймав активну участь в розгоні проукраїнськи налаштованих громадян та захопленні адміністративної будівлі Верховної Ради АР Крим. Внаслідок вказаних дій вище вказану будівлю було захоплено та в результаті силового розгону загинуло двоє громадян, а окремі мітингувальники отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

На реалізацію злочинних намірів, продовжуючи протиправну діяльність, в період з 23.02.2014 до моменту фактичної окупації території півострову Крим, діючи умисно, перебуваючи на території м. Сімферополь АР Крим, у складі не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму» ОСОБА_4 систематично виконував протиправні накази «ватажків» зазначеного незаконного збройного формування для здійснення при необхідності збройного опору Збройним Силам України та іншим військовим формуванням України.

Дії ОСОБА_4 носили тривалий характер та полягали у активній участі в діяльності незаконного збройного формування. Після окупації території АР Крим ОСОБА_4 , нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Крыма».

30 березня 2018 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено та повідомлено про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 особисто вручене не було, оскільки останній перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка тимчасово окупована російською федерацією.

Відомості щодо повідомлення про підозру від 30.03.2018 у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 розміщено на сайті Національної поліції України, у черговому випуску газети «Урядовий кур`єр» та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Тобто обрано досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000104 від 12.06.2018.

Відповідно до ч.1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обґрунтовуючи наявність підстав для розгляду клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в ході розгляду клопотання прокурор зазначив, що останній оголошений у розшук та на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території.

До таких висновків прокурор прийшов на підставі рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі, з якого слідує, що за останні 5 років підозрюваний ОСОБА_4 не перетинав державний кордон та лінію розмежування з ТОТ АР Крим, а також на підставі того, що за підозрюваний зареєстрований на постійне місце проживання у м. Сімферополь ТОТ АР Крим. А також враховуючи той факт, що постановою слідчого від 03.04.2018 підозрюваний ОСОБА_4 оголошений у державний розшук

Між тим, такі доводи слідчого і прокурора слідчий суддя вважає не переконливими. Той факт, що станом на 2018 рік підозрюваний був зареєстрований на ТОТ АР Крим і останні 5 років не в`їжджав на материкову частину України не свідчить про те, що він на даний час переховується на тимчасово окупованій території.

Жодних доказів на підтвердження цих обставин, до матеріалів клопотання не додано, як і не додано жодних доказів того, що після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, органом досудового розслідування вживались дієві заходи з метою встановлення місця його перебування.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено, що підозрюваний ОСОБА_4 на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території АР Крим.

Сам лише факт оголошення підозрюваного у розшук, не є підставою для обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Крім цього, згідно із ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника належної правової процедури.

Належна правова процедура (due process) передбачає такі умови та порядок вчинення процесуально значущих дій, які відповідають критеріям верховенства права і реалізуються через беззастережне виконання вимог закону, що дає можливість кожному учаснику кримінального провадження однозначно очікувати застосування до нього законної процедури, виписаної в акті законодавства.

Відсутність даних, які б давали достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, порушує законні очікування учасників кримінального провадження на реалізацію у кримінальному провадженні № 0000045 від 03.04.2018 належної правової процедури обрання запобіжного заходу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України,

постановив:

відмовити слідчому у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена з моменту її оголошення протягом 5 днів безпосередньо до Київського апеляційного суду, а підозрюваним - з моменту отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1