Ширяївський районний суд Одеської області
09.12.2025 Справа №: 518/1092/25 Провадження № 1-кп/518/69/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000023 від 29.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтень, Ширяївського району, Одеської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти, у військовому званні «матрос», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді номера обслуги відділення морської піхоти взводу морської піхоти роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», всупереч порядку, установленому Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету міністрів України №340 від 08.05.1993, в липні 2023 року, не пізніше 28.04.2025, вирішив отримати посвідчення водія на своє ім`я, з метою його подальшого використання, всупереч установленому законом порядку.

Так, реалізуючи злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу з розподілом функцій, з метою використання його у власних цілях, а саме посвідчення водія категорії «В», ОСОБА_6 , усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, здійснив оплату за виготовлення підробленого документу невстановленим способом у невстановлений час та місці, але не пізніше 28.04.2025, невстановленій особі (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) у сумі 10 000 грн., при цьому усвідомлював, що зазначена невстановлена особа не має право видавати такий документ. ОСОБА_6 надіслав даній особі свій фотознімок та фотознімок свого паспорта з метою внесення зазначених даних до підробленого посвідчення водія категорії «В», при цьому усвідомлював, що зазначена невстановлена особа не має право видавати такий документ.

Після цього, у невстановлений день та час, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), використавши надані ОСОБА_7 фотознімки підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , з фотокарткою ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8041 від 11.01.2025 року із категорією «В», яке видається установою і надає право, з метою використання його іншою особою.

Тобто, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , та -невстановлена особа (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), умисно, протиправно, переслідуючи єдиний прямий умисел на порушення встановленого законом порядку обігу офіційних документів, підробили офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8041 від 11.01.2025 року із категорією «В».

У подальшому, у невстановлений день та час, усвідомлюючи протиправність своїх дії ОСОБА_6 , всупереч встановленому порядку отримання посвідчення водія, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», невстановленим способом та місці отримав від невстановленої особи (матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження) для подальшого використання свідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 на право керування транспортним засобом категорії «В», виданого ТСЦ 8041 від 11.01.2025 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з власною фотокарткою та його особистими даними, яке встановленим законом порядком йому не видавалося.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 358 КК країни, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_4 , приблизно о 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом «ВАЗ», моделі «21066», реєстраційний номер НОМЕР_3 в с. Петровірівка, Березівського району, Одеської області по вул. Туглука, будучи зупиненим поліцейськими в порядку п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», під час перевірки документів відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 29 грудня 2021 року, на вимогу поліцейського СРПП відділення поліції №2 Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив поліцейському посвідчення водія категорії «В» з серійним номером НОМЕР_2 , видане ТСЦ 8041 від 11.01.2025 року на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК країни, як використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини обвинувачення та визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за за ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права з метою використання його іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробаціїна підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, при визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого ОСОБА_4 ; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень а саме: їх класифікацію за ступенем тяжкості, передбачену ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки та покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень суд визначає ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк два роки, яке вважає таким, що відповідає особі цього обвинуваченого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 385 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речовий доказ посвідчення водія видане 11.01.2025 Територіальним сервісним центром № 8041 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_9