Справа № 1-708/11
Провадження № 1-в/638/670/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду заяву заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, -

встановив:

Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду міста Харкова із заявою, в якій просить поновити пропущений строк на пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави частини майна, яке є його особистою власністю, а також видати дублікат виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь держави частини майна, яке є його особистою власністю для виконання до відповідного територіального відділу державної виконавчої служби Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування заяви зазначає, що Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова у ході виконання доручення прокуратури області від 21.06.2024 року про проведення перевірки фактичного виконання вироку Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.03.2012 року по справі 1-708/11 в частині конфіскації майна, належного ОСОБА_4 встановлено, що зазначений вирок суду в частині конфіскації частини майна, яке є особистою власністю ОСОБА_4 , до теперішнього часу залишається не виконаним Вказує, що в матеріалах справи міститься копія супровідного листа суду від 16.07.2013 року про направлення виконавчого листа, копії вироку суду, постанови про накладення арещту на майно та протоколу опису про накладення арешту на майно на адресу Податкової інспекції Полтавської області за адресою: Полтавська область, м.Карлівка, вул. Полтавський шлях 97 для пред`явлення до виконання. Відповідно до інформації ГУ ДПС у Полтавській області від 11.07.2024 року інформація щодо надходження документів до виконання вироку суду та звернення його до виконання відсутні у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів. Крім того згідно інформації управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за даними автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ разом із вироком суду в частині конфіскації майна, постановою про накладення арешту та протокол опису майна засудженого на примусове виконання до територіальних відділів державної виконавчої служби Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходили та зареєстрованими не значаться.

В судовому засіданні прокурор підтримала заяву з підстав, зазначених у ній.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у поновленні прокурору строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачі дублікату виконавчого листа.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінальної справи, суд дійшов наступного висновку.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебували матеріали кримінальної справи № 1-708/11 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України, за результатом розгляду якого 05 березня 2012 року судом ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України (в редакції яка діяла на час вчинення злочину), та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків на підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності строком на 2 роки та з конфіскацією частини майна, яке є його особистою власністю. У відповідності до ст. 54 КК України ОСОБА_4 позбавлено 8-го рангу посадової особи місцевого самоврядування в межах четвертої категорії посад.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 червня 2013 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.03.2012 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України від 04.08.2014 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 визнано такою, що не підлягає розгляду.

Відповідно до п.14 ст.537, п. 4 ч. 2 ст.539 КПК України питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який ухвалив вирок, за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.3 ст.535 КПК України, у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи, що норами КПК України не врегульовані процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з видачею дубліката виконавчого листа, то в силу наведеної ч.5 ст.128 КПК України до цих процесуальних відносин підлягають застосуванню норми ЦПК України, які в цій частині не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, відповідно до п. 17.4. Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така ж правова позиції викладена в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року у справі №5011-58/9614-2012, від 16 серпня 2018 року у справі № 6/275-08, від 15 серпня 2018 року у справі № 6/256, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15 та від 21 січня 2019 року у справі №916/215/15-г).

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Враховуючи викладене, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11.

Згідно п.5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Вказані строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби.

Матеріали кримінальної справи № 1-708/11 містять копію супровідного листа від 16.07.2013 року, згідно якого виконавчий лист, копія вироку суду відносно засудженого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 368 КК України, постанова про накладення арешту майна та протокол опису про накладення арешту майна були надіслані до Податкової інспекції Полтавської області за адресою Полтавська область, м. Карлівка, вул. Полтавський шлях 97 для подальшого пред`явлення до виконання.

Разом із цим, з матеріалів провадження вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа за вироком відносно ОСОБА_4 закінчився, виконавчий лист у Шевченківської окружної міста Харкова, ГУ ДПС у Полтавській області, управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутній.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин та характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України №1404-VIII ). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 в справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень, наданих в судовому засіданні, заявник вказує, що Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова безпосередньо не приймала участь у розгляді кримінальної справи судом та дізналась щодо невиконання вироку суду в частині конфіскації майна засудженого лише у 2024 році, що, на думку заявника, є підставою поважності пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Водночас, суд критично оцінює вказані доводи заявника, оскільки дані обставини не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували об`єктивну неможливість вчинити всі можливі дії, спрямовані на пред`явлення виконавчого документа до виконання у строки, визначені чинним законодавством України, матеріали справи не містять та до суду прокурором не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а отже у видачі дублікату виконавчого документу також слід відмовити.

Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

постановив:

Заяву заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.09.2025 року о 15:30 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1