Справа №: 343/1441/25
Провадження №: 1-кп/343/123/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду матеріали кримінального провадження 1-кп/343/123/23, внесеного до ЄРДР за №0000070 від 11.03.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, ФОП, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, в порядку ст. 89 КК України несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.384 КК України,

з участю: прокурора- ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив введення в оману суду, а саме: будучи свідком умисно надав завідомо неправдиві показання суду, поєднані зі штучним створенням доказів захисту.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:

17.09.2024 у період з 10 год. 23 хв. до 10 год. 53 хв., ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на дачу завідомо неправдивих показань свідка, спрямованих на створення доказів захисту обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, перебуваючи у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області, що за адресою: м. Долина, Калуського району, Івано-Франківської області, вул. Обліски, 115, під час судового розгляду справи № 343/2153/19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, будучи у встановленому Законом порядку попередженим судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, згідно статті 384 КК України, усвідомлюючи, що своїми умисними діями, які пов`язані з дачею неправдивих показань, перешкоджає встановленню об`єктивної, повної та всебічної істини по справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину та постановленню правосудного судового вироку, діючи умисно, надав суду завідомо неправдиві показання під час його допиту в залі судового засідання, вказавши про те, що обвинувачений не допускав виїзду свого автомобіля на смугу зустрічного руху, а зіткнення транспортних засобів під керуванням обвинуваченого Volvo ХС-90 і під керуванням потерпілого ОСОБА_7 ЗАЗ-110307, відбулося на смузі руху автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 , тобто через порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 , які суд визнав неправдивими і такими, що спрямовані на допомогу в уникненні від відповідальності обвинуваченого, який на той час своєї вини не визнав, оскільки вони повністю спростовані дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що обвинувачений за ч. 2 ст. 286 ОСОБА_6 , являється його товаришем. З часу вчинення ним ДТП в 2017 році пройшло багато часу. Щоб допомогти ОСОБА_6 уникнути кримінальної відповідальності, він 17.09.2024 під час розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, будучи попередженим судом, як свідок про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань , надав Долинському районному суду показання, що ОСОБА_6 не допустив виїзду свого автомобіля на зустрічну полосу, а зіткнення транспортних засобів Volvo ХС-90, під керуванням ОСОБА_6 та ЗАЗ-110307, під керуванням потерпілого ОСОБА_7 , відбулось на смузі руху автомобіля Volvo ХС-90, хоча насправлі зіткнення відбулось майже на центральній полосі. Сам ОСОБА_6 не просив його надавати такі показання. Про те що ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненому, йому не було відомо.

Оскільки він визнає свою вину повністю, просить суд не допитувати свідків по даній справі, не досліджувати письмові докази. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи , які вказані в обвинувальному акті, учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості їх позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.384 КК України, оскільки він будучи свідком умисно надав завідомо неправдиві показання суду, поєднані зі штучним створенням доказів захисту.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28), позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.27), в порядку ст. 89 КК України несудимий (а.с.20), під спостереженням в лікаря-психіатра КНП "Долинська БПЛ" - не знаходиться( а.с.26), неодноразово отримував подяки за волонтерську діяльність (а.с.32-36).

Згідно з досудової доповіді начальника сектору Калуського РС № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області ОСОБА_8 від 01.09.2025 - ризик вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства - середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в.ч. окремих осіб). На думку Калуського РС №1 виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним накладення на останнього обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с.19-22).

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 , передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Ізмайлов проти росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Також у справах «Бакланов проти росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та «Фрізен проти росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, призначаючи покарання , необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить те, що ОСОБА_3 у вчиненому щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується з місця проживання, неодноразово отримував подяки за свою волонтерську діяльність.

Обставин, які обтяжують покарання, в судовому засіданні не здобуто.

За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому відносно нього слід обрати покарання в межах санкції ч.2 ст. 384 КК України у вигляді обмеження волі, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

На думку суду саме таке покарання буде справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню у їх сукупності, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, буде відповідати принципу співрозмірності конкретного кримінально протиправного діяння, вчиненого обвинуваченим з призначеним йому покаранням та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 під час розгляду провадження у суді не обирався та клопотань про його обрання не поступало.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, речових доказів - немає.

Керуючись ст.ст. 349,368,373, 374, 394 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 384 КК України призначивши покарання у вигляді вигляді обмеженні волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Документи - один CD-R диск, на якому записані копії відео та аудіо записів судових розглядів від 31.05.2024, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_9 , і від 17.09.2024, на якому зафіксовано допит свідка ОСОБА_3 у справі №343/2153/19 про обвинувачення ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Оригінали розписки від ОСОБА_9 і ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України, вилучені на підставі ухвали слідчого судді Долинського районного суду ОСОБА_10 від 10.04.2025 після набрання вироком законної сили, повернути в Долинський

районний суд Івано-Франківської області в матеріали кримінальної справи №343/2153/19 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя