Справа № 216/7487/25
провадження 1-кс/216/2626/25
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

03 листопада 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого, слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №7 клопотання Старшого слідчого Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Зборів Збоорівського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженому, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001730 від 14.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 листопада 2025 року від старшого слідчого Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 надійшло клопотання, погоджене із прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, строком на 60 діб. При цьому просила суд визначити розмір застави - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням відповідних обов`язків.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001730 від 14.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засудженого за вчинення умисного корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена, повторно виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, ОСОБА_4 , у невстановлений період часу, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, розпочав спілкування в месенджері Telegram, під ніком «Maksum», з раніше йому невідомою - ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи свої злочинні дії, у ході спілкування, навмисно вводячи ОСОБА_8 в оману, переслідуючи за мету заволодіння майном ОСОБА_8 під надуманим приводом, переконав останню надати код до онлайн-банкінгу АТ КБ «ПриватБанк», який їй надіслано через смс повідомлення.

Далі, ОСОБА_8 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , будучи впевненою в добросовісності дій останнього, довіряючи йому, надала ОСОБА_4 одноразовий код до онлайн-банкінгу для здійснення входу в особистий кабінет дистанційної системи «Приват 24», який надійшов їй з АТ КБ «ПриватБанк».

Після чого, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, у подальшому ввів отриманий від ОСОБА_8 одноразовий пароль до її онлайн-банкінгу «Приват24», пройшовши верифікацію та у період з 10 год. 34 хв. 30.12.2024 року по 18 год. 39 хв. 03.01.2025, здійснив несанкціоноване втручання в особистий кабінет дистанційної системи «Приват 24» і самостійно, не маючи згоди від ОСОБА_8 на виведення коштів, здійснив перерахунок грошових коштів за допомогою електронно-обчислювальної техніки із рахунку АТ КБ ПриватБанк» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , на картку № НОМЕР_2 та картку № НОМЕР_3 , відкриті на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 40131 грн. У послідуючому ОСОБА_4 отримавши грошові кошти, незаконно ними заволодів та розпорядились на свій власний розсуд, чим спричинив своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 40131 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, повторно.

Крім того, ОСОБА_4 , у невстановлений період часу, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, розпочав спілкування в месенджері Telegram, під ніком « ОСОБА_9 », з раніше йому невідомою - ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, у ході спілкування ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи свої злочинні дії, навмисно вводячи ОСОБА_10 в оману, повідомив їй, шляхом надсилання декількох повідомлень через месенджер «Telegram», завідомо неправдиву інформацію про те, що йому необхідно провести операцію виведення грошових коштів з його віртуальної картки на її банківську картку, для чого йому необхідно провести спочатку зарахування грошових коштів з її банківської картки на його, в дійсності не маючи таких намірів та переслідуючи за мету заволодіння майном ОСОБА_10 під надуманим приводом.

Далі, ОСОБА_10 , будучи введеною в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_4 , будучи впевненою в добросовісності дій останнього, довіряючи йому, 19.01.2025 із своєї банківської картки № НОМЕР_4 , самостійно переказала грошові кошти, на картковий рахунок № НОМЕР_3 АТ «ОщадБанк» в сумі 500 грн.

Надалі, ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії направлені на заволодінні грошовими коштами ОСОБА_10 , вводячи надалі її в оману у ході спілкування через месенджер «Telegram» спонукав до подальшого переказу грошових коштів на надісланий ним банківських рахунок АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 . Погодившись, ОСОБА_11 будучи веденою в оману, 20.02.2025 року перерахувала на надісланий їй банківських рахунок, грошові кошти зі своїх банківських карток, а саме: з банківської картки № НОМЕР_4 декількома платежами в загальній сумі 42843 грн, з банківської картки № НОМЕР_5 в сумі 13456 грн. та з банківської картки № НОМЕР_6 в сумі 1105 грн. У послідуючому ОСОБА_4 отримавши грошові кошти на відкритий на його ім`я банківський рахунок АТ «А-Банк» № НОМЕР_2 , незаконно ними заволодів та розпорядились на свій власний розсуд, чим спричинив своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 57904 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст.190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

30.10.2025 о 16:10 годині ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст.190 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просила застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та як альтернативний запобіжний захід визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, навів обгрунтування щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Зазначив, що має на утриманні малолітнього сина. Після роз`яснення слідчим суддею права на захист, клопотань про залучення захисника не заявляв.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПКУкраїни визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1ст. 278 КПК України).

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, складено і підписано 30.10.2025 та вручено останньому 30.10.2025 об 16 год. 10 хв.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, заявою ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; заявою ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 ; протоколом огляду документів отриманих в результаті тимчасового доступу до інформації АТ КБ «ОщадБанк»; протоколом огляду документів отриманих в результаті тимчасового доступу до інформації АТ «А-Банк»; протоколом проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 ; речовими доказами у вигляді: мобільного телефону iPhone 16 Pro max imei1: НОМЕР_7 , imei2: НОМЕР_8 з сім карткою яка відповідає абонентському номеру НОМЕР_9 ; мобільного телефону Samsung SM-J600F|DS imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 (вимкнений), мобільного телефону Samsung, imei1: НОМЕР_12 (вимкнений), мобільного телефону Redmi 13 Blue (вимкнений); мобільного телефону Redmi Note 13 Pro+5G imei1: НОМЕР_13 , imei2: НОМЕР_14 з сім карткою яка відповідає абонентському номеру НОМЕР_15 на якому встановлені мобільні додатки онлайн-банкінгу АТ «А-Банк» та АТ «ОТП», чеку про придбання вказаного мобільного телефону від 30.12.2024; записки з номерами банківських карток № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 , № НОМЕР_18 , записки з номерами банківських карток № НОМЕР_19 , № НОМЕР_20 , № НОМЕР_21 , записки з номером « НОМЕР_22 », двох квитанції про зняття грошових коштів; та іншими матеріалам кримінального провадження в їх сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкриміновані йому злочини.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду, а саме те, що останній за станом здоров`я інвалідності, тяжких чи хронічних захворювань не має, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, тобто не має належних та постійних засобів для існування. Слідчий суддя враховує, що підозрюваний має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність соціальних зв`язків у підозрюваногом за місцем проживання, разом з тим їх міцність не є такою, яка б могла стримати останнього від спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику предбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки підозрюваному відомі анкетні дані, місце проживання потерпілих, які на теперішній час судом не допитані, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваному показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.3. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обґрунтований тим, що на даний момент існують обставини, які можуть спонукати підозрюваного до скоєння інших кримінальних правопорушень, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час не реалізував своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування (безробітній), що й може спонукати його до продовження злочинної діяльності з метою свого матеріального забезпечення. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме доступ до засобів електронного та стільникового зв`язку, а також враховуючи те, що кримінальні правопорушення, в яких підозрюється останній, скоєнні за допомогою засобів електронного та стільникового зв`язку, останній може продовжити зайняття злочинною діяльністю.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за різними частинами статті 190 КК України, останній раз - за вироком Зборівського районного суду від 03 липня 2024 року за ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 70 КК України строком на 5 років 7 місяців з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк три роки. Звільнився 28.08.2024 на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області умовно - достроково на невідбутий строк 4 роки 6 місяців 25 днів для проходження військової служби. Однак, на теперішній час, ОСОБА_4 знову обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопрушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність прокурором існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України, у разі визнання винуватим у вчиненні яких, йому може загрожувати покарання у виді позбавленням волі на строк до 8 років;

- те що підозрюваний не працевлаштований, джерела доходу не має;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні має малолітню дитину;

- стан здоров`я підозрюваного, який інвалідності або тяжких хронічних захворювань не має; - репутацію підозрюваного, який раніше судимий;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який на думку слідчого судді є високим.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням індивідуальних обставин підозрюваного застосування домашнього арешту та застави, як основного запобіжного заходу, буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки останній, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації та не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях в яких він підозрюється, є досить великим.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам, буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підорюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик, слідчий суддя приходить висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію та стадію кримінального провадження, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 01 січня 2026 року.

3.7. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , встановлені ризики, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доцільним визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та він буде здатний забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає можливим визначити заставу в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. (3028 х 80 = 242240 грн.), та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

При цьому, в разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України - прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (перебуває) - м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Разом з тим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині покладення на підозрюваного обов`язків:

- виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді оскільки такі прямо не передбачені ст. 194 КПК України, а випливають з загальних обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні.

Також не підлягає задоволенню вимога клопотання слідчого про заборону спілкування підозрюваного зі свідками у кримінальному провадженні, оскільи перелік таких осіб в клопотанні не конкретизовано, а в самому клопотанні слідчим зазначається лише про ризик впливу на потерпілих, а не на свідків, отже слідчим та прокурором не доведено доцільності покладення такого обов`язку на підозрюваного.

3.8. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на наявність обгрунтованої підозри у вчинення діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованих йому злочинів, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для часткового задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 183,184, 193, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 ч. 4 ст. 190 КК України, строком на 60 діб з утриманням його у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», тобто до 1 січня 2026 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в сумі становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Дніпропетровській області протягом дії ухвали.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - звільнити.

Покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (перебуває) - м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання (перебування) та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку, належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самим підозрюваним обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_4 про взяття під варту останнього.

Визначити кінцевий строк дії ухвали 1 січня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 04.11.2025 о 16 год. 59 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1