Провадження по справі №1-кп/522/2627/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000384 від 13.03.2025 року стосовно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Великомихайлівського району, с. Новосавицьке, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді штурмовика першого десантного відділення першого десантного взводу першої десантної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучі раніше не судимим, діючи в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_6 від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 4221-ІХ від 05.02.2025 продовжено із 08.02.2025 строком на 90 діб, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

08.07.2024 громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу за призивом під час мобілізації та відправлено до місця служби у військову частину НОМЕР_2 , зараховано до списку військової частини та поставлено на всі види забезпечення. Надалі, останній був призначений на посаду штурмовика першого дестантного відділення десантного взводу першої десантної роти військової частини НОМЕР_1

Відтак, з 08.07.2024, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді штурмовика першого десантного відділення першого десантного взводу першої десантної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 13.03.2025 року приблизно об 12 год 40 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимог п.п. 2, 4, 9, 10 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, та главами 2, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, без передбаченого законом дозволу носив в особистих речах у визначений ним спосіб, телескопічний кийок, який відноситься до інших видів холодної зброї. Того ж дня 13.03.2025 в період часу з 13 год 24 хв. до 13 год 42 хв. під час проведення огляду місця події, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, каб. №59, слідчим, в присутності двох понятих було вилучено в ОСОБА_7 вказаний телескопічний кийок без будь-яких маркувальних позначень, який відноситься до категорії холодної зброї та який виготовлений саморобним способом.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим, дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і ОСОБА_3 винуватий у його вчиненні, так як він носив та зберігав при собі телескопічний кийок, який відноситься до категорії холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України, є не тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який неодружений, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді штурмовика першого десантного відділення першого десантного взводу першої десантної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Так, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_3 суд вбачає щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до відповідальності, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, утриманців не має, характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, а також майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом призначення йому покарання у виді громадських робіт, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів, відомості про які надано прокурором в судовому засіданні, слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_3 на користь держави процесуальних витрат, пов`язаних з проведення судової експертизи зброї від 31.03.2025 за № СЕ-19/116-25/6918-ХЗ, у розмірі 1591,80 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи зброї від 31.03.2025 за № СЕ-19/116-25/6918-ХЗ, у розмірі 1591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Арешт, накладений на предмет, ззовні схожийтелескопічну палицю, відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2025 року,- скасувати.

Речові докази:

- Предмет, ззовні схожий на телескопічну палицю, вилучену під час огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42, у громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку запаковано до полімерного сейф-пакету № 6147212 та передано до камери зберігання речових доказів слідчого відділу ВП №2 ОРУП №1- знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Головуючий суддя: ОСОБА_8