Справа № 450/1334/25 Провадження № 1-кп/450/181/26
УХВАЛА

судового засідання

09 січня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України та закриття провадження у справі на підставі ст.48 КК України в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000096 від 15.01.2025р.,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000096 від 15.01.2025р.

Захисником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про звільнення від ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Подане клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 надано відстрочку (бронювання) від призову на військову службу під час мобілізації строком до 30.04.2026 року за ПКМУ № 76, що підтверджується військово-обліковим документом, сформованим у мобільному застосунку Резерв+. Окрім того ОСОБА_4 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст12 КК України, є нетяжким злочином. Також у ОСОБА_4 є малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що на момент розгляду справи у суді змінилась обстановка, так як військовозобов`язаному ОСОБА_4 надано відстрочку (бронювання) від призову на військову службу під час мобілізації строком до 30.04.2026, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність. З огляду на існування зазначених обставин на даний час обстановка, яка оточувала обвинуваченого ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилась таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення. Просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження закрити.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали подане клопотання, оскільки ОСОБА_4 надано право на відстрочку від мобілізації як працівнику критичної інфраструктури, що підтверджується довідкою з місця роботи.

Прокурор в судовому засіданні клопотання заперечив, оскільки на час вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення у останнього не було підстав для отримання відстрочки, підстав звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України немає.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст.288 КПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до роз`яснень пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.

Судам слід мати на увазі, що в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК - право, а не обов`язок суду.

Стала судова практика щодо підстав застосування інституту звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України викладена, зокрема у Постановах ККС ВС від 26 березня 2019 року (справі №569/20/14-к), від 04.02.2021 (справа № 953/21593/19), від 13.04.2023 (справа №157/1091/22) та від 20.08.25 (справа №728/704/24), у яких Суд виснував, що під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від воєнного часу до мирного або від однієї системи господарювання до іншої тощо). Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь, у тому числі аналогічних. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Тлумачення положень ст.48 КК України вимагає від суду встановлення не формальних, а реальних і об`єктивних змін у житті особи чи в суспільних умовах, які свідчать про те, що вона перестала бути небезпечною або саме діяння втратило суспільну небезпечність.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, яке виразилось в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до приписів ст.ст. 17,65 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі -також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан, дію якого продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.11.2025 №793/2025, з 05 листопада 2025 року на 90 діб.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 передбачено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних сил України та інших військових формувань, на території України оголошено загальну мобілізацію, яку продовжено Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 05.11.2025 №794/2025, з 05 листопада 2025 року на 90 діб.

Згідно зі ст.ст.1,22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Окрім цього, громадяни України зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, а також під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Саме військова служба за мобілізацією на цей момент є першочерговим заходом з метою забезпечення національних інтересів держави, оскільки є нагальною потребою в умовах збройної агресії з боку іншої держави, захист Вітчизни набуває особливого значення, а тому наслідки ухилення від військової служби в цих умовах через покарання, повинні досягати такої мети, яка зможе запобігти вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

У зв`язку з цим, ухилення від призову до Збройних Сил України з числа військовозобов`язаних громадян під час воєнних дій, які розпочались або передбачаються, створює загрозу для безпеки держави у сфері оборони.

Як видно із доданих до клопотання документів, а саме копії військово-облікового документу сформованого у мобільному за стосунку «Резерв+» від 25.09.2025 та копії результату бронювання за заявою № 85416 від 25.09.2025, ОСОБА_4 надано відстрочку (бронювання) від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період строком до 30.04.2026 року як працівнику.

Також як вбачається із оглянутих у судовому засіданні довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільна Транспортна Компанія «Отаман» ОСОБА_7 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 працює у вказаному товаристві на посаді слюсаря - електрика з ремонту електро-устаткування з 19.09.2025 року.

Згідно Витягу з переліку підприємств, установ, організацій, що відповідають критеріям, зазначеним у п. 2 Критерії та порядку, та є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, які затверджені розпорядженням Львівської обласної військової адміністрації від 30.04.2025 року № 468/0/5-25ВА, ТзОВ «Автомобільна Транспортна Компанія «Отаман» де працює обвинувачений, визначено підприємством критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Згідно обвинувального акту, інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, було вчинено 12.01.2025 року Водночас, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 отримав лише у вересні 2025 року, тобто більш як через вісім місяців.

Отож, на момент вчинення інкримінованого правопорушення обвинувачений не отримував відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та, більше того, не існувало і підстав для отримання такої відстрочки.

Діяння (бездіяльність), передбачене ст.336 КК України, на час розгляду клопотання залишається кримінально караним діянням, продовжує мати місце збройна агресія проти України, що потребує постійного здійснення мобілізаційних заходів для надання збройної відсічі зовнішній агресії, а отже відсутні підстави для твердження того, що вчинене діяння перестало бути суспільно небезпечним.

Отримання обвинуваченим відстрочки від призову на військову службу автоматично не припиняє його суспільну небезпеку за інкримінованим правопорушенням та на переконання суду не дає обґрунтованих підстав вважати, що ОСОБА_4 настільки змінився чи змінилась обстановка навколо нього, що він перестав бути суспільно-небезпечною особою, як і не мінімізує вчинення в подальшому ним нового кримінального правопорушення в майбутньому, а також не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України.

Вказану підставу не можна визнати такою, що характеризує втрату суспільної небезпеки обвинуваченим, оскільки така не має постійного характеру, адже в будь-який момент з власної ініціативи чи з інших визначених законом випадків, обвинувачений може бути звільнений з роботи, що матиме безумовним наслідком втрату ним цієї відстрочки.

Факт надання відстрочки через вісім місяців після вчинення злочину не впливає на оцінку протиправної поведінки обвинуваченого на момент ухилення від призову, не нівелює суспільну небезпечність діяння та не може розцінюватися як зміна обстановки в розумінні ст.48 КК України. Відстрочка є тимчасовим організаційним рішенням, спрямованим на регулювання мобілізаційних процесів, а не показником того, що особа перестала бути здатною вчинити аналогічне правопорушення в майбутньому. Вона не є наслідком посткримінальної поведінки обвинуваченого і не свідчить про його виправлення. Жодних даних про демонстрацію відповідального ставлення до військового обов`язку або інші підстави для застосування ст.48 КК України судом не встановлено.

Матеріали справи не містять будь-яких даних, які б підтверджували, що особа зазнала реальних позитивних змін у способі життя, соціальних зв`язках, поведінці чи світогляді, які б дозволили зробити висновок про втрату нею суспільної небезпечності. Обвинувачений не навів таких обставин і в судовому засіданні. Наявна відстрочка також не виключає можливості майбутньої мобілізації, а тому не знімає ризик повторного ухилення.

Жодних інших переконливих доводів про наявність об`єктивних обставин, що вказують на таку зміну обстановки навколо обвинуваченого, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного злочину та на втрату суспільної небезпеки особою обвинуваченого, подане клопотання не містить.

Правопорушення, передбачене ст.336 КК України, було вчинене в умовах, які зберігаються й надалі, і саме по собі набуття відстрочки жодним чином не змінює характеру та значення вчиненого. Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність будь-яких змін в обстановці, яка оточувала обвинуваченого ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, внаслідок яких вчинене діяння втратило б суспільну небезпечність або останній перестав бути суспільно небезпечним.

Враховуючи вищенаведене в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.48 КК України, ст.ст. 284, 286, 288 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України та закриття провадження у справі на підставі ст.48 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1