СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/9105/25
пр. № 1-кп/759/1331/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинувальними актами №0002283 від 08.07.2025 та №0001425 від 21.04.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-30.08.2024 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 17000 гривень,

-11.04.2025 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289,

ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України та Верховного Головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на всій території України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та який діє на цей час.

ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим за умисні кримінальні правопорушення, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в умовах воєнного стану, під час іспитового строку знову вчинив умисні корисливі злочини проти власності за таких обставин.

21.04.2025 приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою м. Київ, бул. М. Руденка, 14-Е, незаконно повторно заволодів транспортним засобом, а саме автомобілем марки «ЗАЗ», моделі «110218», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , спричинивши останньому майнову шкоду на суму 34 471 грн. 45 коп.

Так, 21.04.2025 приблизно о 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 , проходячи повз будинок

№ 14-Е по бул. М. Руденка в м. Києві, помітив припаркований поруч з будинком автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «110218», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким він вирішив незаконно заволодіти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, ОСОБА_3 підійшов до нього та шляхом вільного доступу, через багажне відділення, проник до салону, де в замку запалювання виявив ключ, яким привів в дію двигун внутрішнього згоряння, після чого, керуючи даним транспортним засобом, направився в напрямку просп. Акдеміка Паладіна, де був затриманий працівниками поліції.

Крім того, 03.07.2025 приблизно о 21 годині ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Якуба Коласа, 7, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження запобіжного троса для велосипеда, повторно, таємно викрав чуже майно, а саме велосипед марки «GT Avalanche», який належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 12500 гривень.

Так, 03.07.2025 приблизно о 21 годині ОСОБА_3 , проходячи повз перший під`їзд будинку № 7, що розташований по вул. Якуба Коласа, в м. Києві, помітив велосипед марки «GT Avalanche», сірого кольору, який був пристебнутий до паркану запобіжним тросом для велосипедів. У цей час у нього виник умисел та таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, 03.07.2025 приблизно о 21 годині ОСОБА_3 , продовжуючи перебувати біля першого під`їзд будинку № 7, що розташований по вул. Якуба Коласа, 7 в м. Києві, діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння майнової шкоди потерпілому, знаходячись в умовах воєнного стану та усвідомлюючи це, користуючись тим, що за його діями, ніхто з оточуючих не спостерігає, скориставшись палицею, яку знайшов поблизу, пошкодив запобіжний трос для велосипеда, після чого викрав велосипед марки «GT Avalanche», сірого кольору, який належить ОСОБА_6 , завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 12500 гривень.

Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив, що відомості, викладені в обвинувальних актах, відповідають дійсності. Щодо епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом показав, що 21.04.2025 вночі, проходячи біля одного з будинків по бул. М. Руденка, побачив автомобіль марки «ЗАЗ», підійшов до нього, смикнув за дверцята багажника, вони відкрилися. Усвідомивши, що автомобіль незамкнений, він вирішив завести його щоб покататися. В замку запалювання він виявив ключі, якими запустив двигун і поїхав містом. На виїзді з Києва в напрямку Пущі Водиці його наздогнали працівники поліції, які його затримали. Щодо епізоду крадіжки велосипеда показав, що 03.07.2025 по вул. Якуба Коласа помітив велосипед, який був пристебнутий тросом до паркану, та вирішив його викрасти. Для цього знайшов неподалік палицю, за допомогою якої пошкодив трос, взяв велосипед та поїхав на ньому. В подальшому разом зі своїм знайомим, якому не повідомляв про те, що велосипед викрадений, вони заклали його в ломбард, а отримані гроші витратили на власні потреби. У вчиненому щиро кається, жалкує про вчинене, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні з питання справедливості покарання, на яке заслуговує обвинувачений, поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованих правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, а також за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог

ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий, вчинив інкриміновані йому злочини під час іспитового строку.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилося в наданні правдивих показань, жалю про вчинене, готовності понести заслужене покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів у виді позбавлення волі в розмірах, наближених до мінімальних, оскільки інші менш суворі види покарання будуть недостатніми для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_3 вчинено декілька кримінальних правопорушень, суд на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Вирок набрав законної сили 11.11.2024. Покарання за цим вироком ОСОБА_3 не відбув та вчинив нові злочини, за які засуджується зараз. Таким чином, обвинуваченому необхідно призначити покарання за сукупністю вироків відповідно до положень ст. 71 КК України.

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2025 ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з іспитовим строком 3 (три) роки. Під час іспитового строку ОСОБА_3 вчинив нові злочини, за які засуджується зараз. Таким чином обвинуваченому необхідно призначити покарання відповідно до положень ч. 3 ст. 78 КК України.

За приписами ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив нові кримінальні правопорушення протягом іспитового строку, суд на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попередніми вироками.

Беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив нові кримінальні правопорушення протягом іспитового строку, суд не вбачає можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та констатує, що призначене даним вироком покарання ОСОБА_3 повинен відбувати реально.

За приписами ч. 2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.02.2018 у справі № 154/2423/16 (провадження № 51-54км18), корисливим тяжким або особливо тяжким злочином може бути визнаний будь-який із злочинів, визначених у частинах 4 чи 5 ст. 12 КК України, якщо його вчинено із корисливих спонукань. Під корисливими спонуканнями слід розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 418/689/16-к (провадження № 51-6610км18) та постанові від 02.07.2024 у справі № 686/12120/22 (провадження № 51 - 849 км 24).

Беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 59 КК України та вищезазначені висновки Верховного Суду, суд призначає ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбачене в санкції ч. 2 ст. 289 КК України як альтернативне, оскільки обвинуваченим вчинено цей тяжкий злочин із корисливих спонукань.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертизи, згідно з приписами ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуті частини покарань за вироками Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2024 та від 11.04.2025 та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, окрім житла, та штрафу у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді позбавлення волі та штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 16 вересня 2025 року.

Відповідно до положень частини 5 статті 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 час його попереднього ув`язнення з 21.04.2025 по 25.04.2025 включно та з 24.07.2025 по 16.09.2025 включно, з розрахунку день за день.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3989 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 68 копійок за проведення експертиз.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «110218», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити останньому за належністю;

- диски з відеозаписами, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- змиви з рук ОСОБА_3 , з керма та важеля коробки передач автомобіля «ЗАЗ» передані до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП в м. Києві, квитанція №5494, - знищити;

- ніж, зв`язку ключів та банківську картку, які передані до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУНП в м. Києві, квитанція №5493, - повернути власнику.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1