Справа № 273/334/25
Провадження № 1-кп/273/107/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 31.01.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Москва росія, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025 близько 16 години 45 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом по вул. Миру в напрямку нерегульованого перехрестя вулиць Миру-Січових Стрільців у селищі Порцелянове Звягельського району Житомирської області, в порушення вимог пунктів 2.3. б), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів №1306 від 10.10.2001, діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху та перед зміною напрямку свого руху ліворуч на вулицю Січових Стрільців у селищі Порцелянове Звягельського району Житомирської області не враховував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд за межі проїзної частини на узбіччя нерегульованого перехрестя вулиць Миру-Січових Стрільців селища Порцелянове Звягельсього району з подальшим наїздом на бетонну електроопору та пішохода ОСОБА_6 , який рухався вказаним узбіччям поруч з електроопорою.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої плечової кістки, синця в правій тім`яній ділянці, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 допустив порушення Правил дорожнього руху, а саме:

- п. 2.3.б) згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9.а) згідно якого водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 12.1. згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3. б), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Отже, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, визнає усі обставини, викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що 30.01.2025 року перебував вдома та вирішив виїхати на автомобілі Volkswagen в смт.Порцелянове. Під час руху в с.Черніївка побачив свою дівчину Бакіну, яка керувала автомобілем, та поїхав за нею в смт. Порцелянове. Під час руху автомобілем, мав намір їхати прямо, але в останній момент вирішив повернути наліво, різко повернув кермо ліворуч, не впорався з керуванням та в`їхав в електроопору. Перешкод для повороту не було, допустив неуважність, стовп в момент повороту не бачив. Вийшовши з машини, побачив потерпілого, який лежав, згодом встав, обтрусився та пішов. Обвинувачений також пішов з місця події, через деякий час вирішив повернутися, проте коли йшов назад, його підібрала поліція. Додатково пояснив, що 30.01.2025 року в момент ДТП вже були сутінки, асфальт був вологий, проте голольоду чи снігу не було, швидкість руху була орієнтовно 50-55 км/год. Також вказує, що напередодні події вживав алкогольні напої, та зранку 30.01.2025 року випив 2 банки «Шейку». Щиро розкаюється у вчиненому, до потерпілого приїжджав в лікарню, багато разів телефонував, проте з ним ніхто не хотів спілкуватися, неодноразово пропонував допомогу, проте потерпілий відмовився від неї. Зазначає, що відшкодував завдані збитки АТ «Житомиробленерго» в сумі 20961,06 грн. Цивільний позов визнає частково: матеріальну шкоду повністю 22149 грн., моральну шкоду частково в сумі 5000 грн. Щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що 30.01.2025 року орієнтовно о 16:45 год. ішов по обочині та наближався до перехрестя на якому стоїть електроопора. В цей момент вилетіла машина та збила його, від удару він впав, встав та пішов в сторону дитячого садка, де працює його матір. Після зіткнення з автомобіля вийшов водій, який запитував чи все «ок». Все відбувалося дуже швидко. Оскільки він перебував в стані шоку, одразу не зрозумів, що має ушкодження. Вказує, що автомобіль рухався дуже швидко. Коли він перебував у лікарні, обвинувачений звертався до його батьків. Цивільний позов підтримує та зазначає, що матеріальна шкода виразилася у витратах на лікування та купівлю лікарських засобів, моральна шкода спричинена тим, що він постійно має безсоння, відчував тривогу, не міг навчатися.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений та потерпілий не заперечили щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, кваліфікується як тяжкий злочин.

Щодо особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, приймав участь у бойових діях, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро розкаявся.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Визначене покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

В силу прямих вимог законодавства суд позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та призначити покарання з випробуванням.

Також суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України.

Відповідно до ст.129 Кримінального процесуального кодексу України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди, завданої внаслідок злочинних дій цивільного відповідача у розмірі 22149 грн, а також моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що майнова шкода полягає у витратах, пов`язаних зі стаціонарним лікуванням, а саме з 31.01.2025 року по 07.02.2025 року, до якого входило медичне обстеження, хірургічне втручання та придбання ліків, що становить 22149 грн. На підтвердження витрат надає рахунок на оплату, фіскальні чеки.

Також зазначає, що внаслідок ДТП він змушений тривалий час лікуватися, що призвело до зміни звичайного спокійного ритму життя, втратив сон та спокій, постійно роздратований, знервований, часто впадає в депресії, постійно змушений шукати моральної та психологічної підтримки серед своїх рідних. Спричинені страждання мають продовжений та інтенсивний характер, порушені його життєві плани та перспективи, постійно переживає за своє майбутнє, тимчасово втратив можливість навчатися в учбовому закладі, оскільки станом на час ДТП був студентом Національного університету харчових технологій в м. Київ. Після ДТП протягом 5 тижнів не мав можливості рухати правою рукою, сильно болить голова, особливо при зміні погоди, став невпевнений в собі, а також часті болі в правій плечовій кістці. Звичайний спосіб життя після ДТП значно змінився, це полягає в тому, що він важко переносить будь-які фізичні навантаження. Тривалий час використовується на постійні дослідження, консультації та лікування, вживання ліків, що направлено на покращення здоров`я після ДТП. Таким чином часу для звичного проведення дозвілля не залишилось, що призвело до припинення спілкування з друзями, знайомими, також постійно хвилююся за те, чи зможу відновити попередній здоровий стан організму. При цьому, винуватець ДТП нічим не допоміг та особисто не попросив вибачення. Таким чином, оцінює моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав частково. В частині відшкодування майнової шкоди визнає у повному обсязі, а розмір моральної шкоди просить зменшити, враховуючи його матеріальне становище, а також той факт, що він щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення у потерпілого.

Згідно п.1 ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Розглянувши цивільний позов, суд дійшов висновку, що він підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Додані потерпілим до цивільного позову докази на підтвердження проведеного лікування (рахунок на оплату, фіскальні чеки) є належними та допустимими, співвідносяться із датою події кримінального правопорушення та призначеним лікуванням, а тому приймаються судом.

Крім того, цивільний позов в частині відшкодування майнової шкоди обвинувачений визнав.

Таким чином, у частині стягнення майнової шкоди цивільний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Згідно приписів ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд дійшов висновку, що потерпілому вчиненим кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, він переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через втрату здоров`я, звичного нормального способу життя, переніс оперативне втручання, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Тому, враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань потерпілого, їх наслідки та інші негативні впливи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, суд дійшов переконливого висновку, що з урахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 50000,00 грн.

Таким чином, у частині стягнення моральної шкоди цивільний позов підлягає до задоволення частково.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, становлять 7959,00 грн. (за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/106-25/2492-ІТ від 18.02.2025 в сумі 3183,60 грн.; за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/106-25/2493-ІТ від 18.02.2025 в сумі 1591,80 грн.; за проведення комплексної транспортно-трасологічної експертизи та експертизи обставин та механізму ДТП №СЕ-19/106-25/2604-ІТ від 20.02.2025 в сумі 3183,60 грн.) та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ст.124 КК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 року на автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , слід скасувати.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 3 (три) місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 22149,00 (двадцять дві тисячі сто сорок дев`ять) гривень у відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні в сумі 7959,00 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2025 року на автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 є ОСОБА_7 .

Речові докази:

- автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на території спеціального майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, за адресою: вул. Шепетівська 2 м. Звягель, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_7 .

- змив з поверхні керма, який упаковано до паперового конверту №NPU-0022849, змив з ручки КПП, який упаковано до паперового конверту №NPU-0022850, змив з внутрішньої ручки відкриття водійських дверцят, який упаковано до паперового конверту №NPU-0022848, змив з внутрішньої ручки відкриття передніх правих дверцят, який упаковано до паперового конверту №NPU-0022851, запаховий слід з нижньої частини водійського сидіння, який упаковано до фольгованого спецпакету, який опломбовано №NPU-0022847 та № NPU-0022846, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1