КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №761/9219/25 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1
апеляційне провадження №11-сс/824/5646/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000375 від 29 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 11 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, а саме на мобільний телефон Samsung ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271).

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою адвокат ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарженні; ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Уважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою і невмотивованою, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що клопотання про арешт майна і додані до нього документи не містять будь-якої інформації щодо причетності ОСОБА_9 до обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні, відсутні будь-які докази, які б могли свідчити про той факт, що інформація, яка зберігається на вилученому у нього мобільному телефоні, має відношення до кримінального провадження.

Вказує, що при розгляді справи прокурором не надано доказів, що вилучені під час обшуку документи мають відношення до кримінального провадження; ні з тексту клопотання про накладення арешту, ні з тексту протоколу обшуку встановити зміст документів неможливо, копій документів прокурором також не додано до клопотання про арешт.

Наполягає на тому, що вилучений та арештований мобільний телефон Samsung не має відношення і значення як речовий доказ для кримінального провадження, дозвіл на його відшукання не надавався ухвалою про обшук від 31 січня 2025 року.

На переконання скаржника, як на момент вилучення, так і на момент арешту відсутні будь-які правові підстави для арешту мобільного телефону, оскільки: його надання разом з інформацією, що на ньому міститься, не було та не є необхідною умовою проведення експертного дослідження; він не є об`єктом, отриманим в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи засобом або знаряддям його вчинення; доступ до даних на телефоні не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (доказі зворотного органом досудового розслідування не надано, судом не розглядалось).

Посилається на те, що клопотання прокурора ОСОБА_6 про арешт майна надійшло до Шевченківського районного суду м. Києва 18 лютого 2025 року, розгляд клопотання слідчим суддею призначався неодноразово, проте ухвалу про арешт майна постановлено лише 12 червня 2025 року, тобто майже через чотири місяці з дня надходження клопотання до суду, що значно пізніше визначених і дозволених законом строків.

Як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали ним, як представником власника майна ОСОБА_9 , отримано 14 липня 2025 року, що підтверджується відповідною інформацією з електронної пошти ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно статей 7, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02 червня 2016 року кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 частини третьої статті 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За змістом частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Згідно матеріалів судової справи копія ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року представником ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 отримана 14 липня 2025 року (т. 1 а.с. 216).

Як зазначає апелянт, копію оскаржуваної ухвали ним, як представником власника майна ОСОБА_9 , отримано 14 липня 2025 року, що підтверджується відповідною інформацією з електронної пошти ОСОБА_8 .

З апеляційною скаргою представник ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 звернувся 18 липня 2025 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає обґрунтованими доводи адвоката про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000375 від 29 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що в період з 2022 року по теперішній час службові особи ДП Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» () у змові із службовими особами ТОВ «МІК» (), які приймали участь у проведені торгів, з використанням електронного майданчику закупівель «Прозоро», забезпечували перемогу у торгах підконтрольним суб`єктам господарювання та маючи на меті особисте збагачення, з метою зниження обороноздатності держави, здійснювали поставки товарно-матеріальних цінностей неналежної якості та за завищеними цінами до Збройних сил України.

З метою прикриття своєї незаконної діяльності та створення штучної конкурент здійснені публічних торгів учасниками протиправної схеми залучались «технічні» учасники, які не мали на меті здобути перемогу за результатом проведення аукціонів, зокрема «ЮКАТОРГ» (0), ТОВ «КОЛТРЕЙН» (код ЄДРПОУ 42302 ТОВ «ТОП ГВАРІДАН ФОРМ» (), ТОВ «СУПЕРФОРМ» (), ТОВ «ПАКОПТТРОГ» ().

Крім того, у разі здобуття перемоги у публічних закупівлях суб`єкта господарювання, який не входить до сфери впливу ТОВ «МІК», такі публічні закупівлі скасовувались з надуманих підстав.

Надалі, після перемоги у публічних закупівлях укладались договори на постачання замовнику товарно-матеріальних цінностей за завищеними цінами та неналежної якості (тобто такого, що не відповідає державним та військовим стандартам та технічним умовам та, як наслідок, унеможливлює використання їх за призначенням), при цьому в подальшому отримані відповідні грошові кошти з використанням підприємств з ознаками транзитності зокрема: ТОВ «РОГАТА ХУДОБА» (), ТОВ «НАШ ІМПОРТ ), ТОВ «СОЛАРЕНЕРГО» (), ТОВ «СТАЛЬ» (), ТОВ «ОПТ ТОРГ 2000» () виводились в «тіньовий» сектор економіки та розподілялись між учасниками злочину.

Крім того, встановлено, що при завантаженні тендерної пропозиції в закупівлі UA-2024-03-18-012563-а «Окуляри-маска захисні балістичні, вид 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування)» ТОВ «МІК» надало свідоцтво дилера від компанії Guangodong Yijia Optical Technology Co., LTD, адреса: № 30 East Hepan Rd., Avenue Xinhua Street Huadu District Guangzhou 510800 China, яка є виробником окулярів захисних балістичних, однак вказаний документ є підробленим, оскільки в компанії Guangodong Yijia Optical Technology Сo., LTD на території України є лише один офіційний дистриб`ютор - ТОВ «ТС Трейд Україна ().

Надалі, 25 квітня 2024 року, за результатом проведення спрощеної закупівлі UA-2024-03-18-012563-а, ДП МОУ «ДОТ» укладено Державний контракт (договір) про закупівлю №141/04-24-РМ з ТОВ «МІК» (), відповідно до якого останнє повинно поставити - «Окуляри-маски захисні балістичні, вид 2» у кількості 23 000 шт., на загальну суму 32 407 000,00 грн., що складає 1 409,00 грн. за 1 шт.

При проведенні огляду інтернет ресурсу «Alibaba.com» встановлено, що ціна на окуляри-маски дилера Guangodong Yijia Optical Technology Co., LTD становить від 214,20 грн до 299,88 грн за 1 шт. при мінімальному замовленні від 200 штук.

Крім того, аналізом документації, відповідно до якої здійснювалось ввезення на митну територію України в митному режимі «імпорт» Окулярів-масок захисних балістичних, вид 2, виробництва Guangodong Yijia Optical Technology Co., LTD, встановлено, що ТОВ «МІК» укладено договір комісії на реалізацію продукції №11-04-2024 від 11 квітня 2024 року з ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ» (), яке підконтрольне власникам ТОВ «МІК».

На підставі зазначеного договору комісії видано доручення № 1 від 11 квітня 2024 року на придбання Окулярів захисних балістичних, вид 3 в кількості 20 000 за ціною 669 000 євро та Окулярів-масок захисних балістичних, вид 2 в кількості 23 000 за ціною 793 500 євро.

Надалі ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ» укладено контракт №1 від 24 квітня 2024 року Болгарською компанією «VIKTOR INVEST» на поставку товарів на загальну суму 50 000 000,00 доларів США, відповідно до зазначеного контракту здійснювалась поставка окулярів-масок виробництва Guangodong Yijia Optical Technology Co., LTD, Китай, на митну територію України.

Таким чином, посадові особи ТОВ «МІК», використовуючи низку компаній в ланцюгу постачання в адресу державного підприємства Міністерства оборони України Окулярів-масок захисних балістичних, вид 2, у кількості 23 000 шт., зокрема використовуючи Болгарську компанію «VIKTOR INVEST» для маскування незаконної діяльності, здійснили завищення цін на вказані ТМЦ при ввезенні їх на митну територію України та вивели за межі України грошові кошти, здобуті незаконним шляхом.

Крім того, встановлено, що окуляри-маска, які постачались ТОВ «МІК» за державним контрактом (договором) на постачання №141/04-24-РМ від 25 квітня 2024 року, укладеним з ДП МО України «ДОТ», не відповідають технічній специфікації Міністерства оборони України на предмет для речового забезпечення ТС A01XJ.32012-188:2019 (01) Окуляри-маска захисні балістичні.

Встановлено, що ДП МОУ «ДОТ» укладено Державний контракт (договір) на постачання №121/04-24-РМ від 11 квітня 2024 року з ТОВ «МІК», відповідно до положень якого ТОВ «МІК» повинно поставити окуляри захисні балістичні, вид 3, кількістю 20 000 шт. за ціною 1 366,25 грн за шт., на загальну ціну 27 325 000,00 грн без ПДВ.

Надалі отримано інформацію, що ТОВ «МІК» з метою виконання контракту здійснило ввезення на митну територію України окулярів захисних балістичні вид 3, виробництва Swess eye моделі Raptor 10161.

Аналізом товаросупроводжувальних документів на окуляри виробництва Swess eye моделі Raptor 10161 встановлено, що ТОВ «МІК» укладено договір комісії на реалізацію продукції №11-04-2024 від 11 квітня 2024 року з ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ» ().

На підставі вказаного договору комісії видано доручення №1 від 11 квітня 2024 року на придбання Окулярів захисних балістичних, вид 3 в кількості 20 000 за ціною 669 000 євро та Окулярів-масок захисних балістичних, вид 2 в кількості 23 000 за ціною 793 500 євро.

Надалі ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ» укладено контракт №2 від 24 квітня 2024 року з Болгарською компанією «VIKTOR INVEST» на поставку товарів на загальну суму 50 000 000,00 доларів США, відповідно до вказаного контракту здійснювалась поставка окулярів виробництва Swiss Eye International GmbH, Німеччина, на митну територію України.

Відповідно до специфікації №24040901 від 09 квітня 2024 року до контракту № 2 від 24 квітня 2023 року ціна на окуляри виробництва Swiss Eye International GmbH, Німеччина, моделі Raptor 10161 становить 31,28 євро за шт. загальна ціна 625 600,00 євро.

Відповідно до вантажно-митної декларації 24UA48U2 вантажоодержувачем окулярів «Raptor», колір Foliage Green 504 згідно FED-STD-595C зразок 24165, антизапотівання, лінзи: чорна, жовта, про зора, дві мікрофібрні сумочки, один твердий футляр, один еластичний шнур тримач окулярів, інструкція на українській. Згідно замовлення по договору 121/04-24-РМ - індивідуальне обмундирування (3581000 0-5) (Окуляри захистні балістичні вид 3) в кількості 20 000 комплектів Raptor з ТОВ «МІК» вантажовідправником є Swiss Eye International GmbH, вартість товару становить 625 600,0 євро або 26 747 465,44 грн.

Разом з тим, відповідно до форми декларації митної вартості продавцем вказаного ТМЦ є Sole Proprietorship with Limited Liability «VIKTOR INVEST», Болгарія, а покупцем - ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ».

Встановлено, що ТОВ «НАШ ІМПОРТ» (товариство, яке входить до сфери впливу ТОВ «МІК») у 2023 році здійснювало поставку окулярів виробництва Swiss Eye International GmbH, Німеччина, моделі Raptor 10161 за договором № 286/3/23/271 від 21 квітня 2023 року укладеним з Міністерством оборони України.

Встановлено, що ціна на окуляри виробництва Swiss Eye International GmbH, Німеччина, моделі Raptor 10161 становить 22,80 євро за шт., при умові придбання їх у виробника.

Таким чином, за рахунок проведення закупівлі не у виробника, а у посередника, ціна збільшилася на 169 600 євро (тобто на 8,48 євро за шт.), що в подальшому призвело до завдання значних збитків інтересам держави.

Крім того, при здійсненні спрощеної закупівлі з ідентифікатором в електронній системі закупівель «Прозорро» UA-2024-04-03-012527-a ТОВ «МІК» декларувало поставку окулярів захисних балістичних, Вид 3, від компанії нерезидента Swiss eye international GmbY Germany, проте 28 червня 2024 року уклавши додаткову угоду №1 до державного контракту №209/05-24-РМ здійснило поставку окуляр виробництва ТОВ «КМ ДІСТІ», яке є прямим конкурентом ТОВ «МІК» у зазначеній публічній закупівлі.

Також, аналізуючи перебіг аукціонів у вказаній спрощеній закупівлі за лотами №1 та № 2, в яких здобуло перемогу ТОВ «КМ ДІСТІ», ТОВ «МІК» здійснювало пониження цінової пропозиції в лоті № 1 до 15 500 000 грн. за 20 000 окулярів, що становить 775 грн за шт. за лотом 2 ТОВ «МІК» знизило цінову пропозицію до 4 500 000 грн за 7 500 окулярів, що становить 600 грн. за шт.

Разом з тим, у лотах № 3 та № 4 вказаної закупівля ТОВ «МІК» обрано переможцем з остаточними пропозиціями 13 349 000 грн за 15 000 шт. та 10 191 750 за 7 500 шт., що становить 1 358,90 грн. за шт.

Зазначене, на думку сторони обвинувачення, свідчить про створення штучної конкуренції з метою завищення цін та про умисне перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом заволодіння бюджетними коштами, призначених для потреб оборони, що зменшує обороноздатність ЗС України, тобто вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року у справі №761/4271/25 надано дозвіл обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення за період з 01 січня 2022 року по 01 січня 2025 року документів щодо проведених фінансово-господарських операцій між ТОВ «МІК» з ДП МО України «ДОТ», ТОВ «СУПЕРФОРМ», ТОВ «КОЛТРЕЙН», ТОВ «КМ ДІЄТІ», ТОВ «ПРОЛОГ СЕРВІС», ТОВ «ПРОЛОГ ІНВЕСТМЕНТ», ТОВ «ПРОЛОГ ТРЕЙДІНГ», ТОВ «НАШ ІМПОРТ», ТОВ «ПРОФЕСІЙНИЙ РОЗКРІЙ», ТОВ «ЮКАТОРГ», ТОВ «АГРОТРЕЙДІНГ ГРУП», ТОВ «БІЗНЕСКОМ ЛТД», ТОВ «РОГАТА ХУДОБА», ТОВ «ТОП-ТЕКС» та Болгарською компанією «VIKTOR INVEST», щодо постачання речового майна (військовий формений одяг, військові аксесуари) на потреби Збройних Сил України, а саме:

- договори, первинні фінансово-господарські та бухгалтерські документи, які складались на виконання фінансово-господарських взаємовідносин (договорів); виписки про рух коштів на банківських рахунках або платіжних доручень, які підтверджують здійснення фінансово-господарських операцій; видаткові касові ордери, платіжні доручення про оплату поставленої продукції/виконаних робіт/послуг; акти виконаних робіт; акти взаємозвірки; реєстри виданих та отриманих податкових накладних; прибуткові та видаткові накладні реєстри прибуткових та видаткових накладних; залізничні квитанції; товарно-транспортні накладні (ТТН); сертифікати якості (відповідності); надані контрагентами дозвільні документи, документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, документи складського обліку та внутрішньо складського переміщення;

- реєстраційні документи, накази, статути, печатки, штампи, документи розпорядницького характеру (накази, розпорядження) про призначення, переміщення та звільнення з посад осіб, які приймали участь у проведенні фінансово-господарських відносин;

- тендерна документація (документи, які містять інформацію, що формується замовником (учасником), а також інша документація, відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі»);

- системні блоки персональних комп`ютерів (СБПК), планшети, моноблоки (настільні ПК), ноутбуки (ППК), монітори та гарнітура, серверне обладнання та комп`ютерна техніка, носії електронної інформації (флеш-карти будь-якого формату, USB-носії, носії на жорстких магнітних дисках (HDD), носії на твердотільних дисках (SSD), зовнішні переносні пристрої зберігання інформації, бездротові (WI-FI) та дротові (WAN) маршрутизатори (роутери), мережеві комутатори, мережеві адаптери, монтажні шафи і стійки, відеокарти - графічні карти (GPU адаптери, прискорювачі), пристрої типу ASIC, принтери, електронні інформаційні системи, комп`ютерні системи та їх частини, що задіяні для здійснення протиправної діяльності; мобільні термінали, сім-карти та карткоутримувачі, засоби комутації, телекомунікаційного та іншого обладнання, в тому числі пристрої та прилади, які забезпечують SIP, IP-телефонію та VoIP телефонію, пристрої та прилади, які забезпечують доступ до локальної мережі, всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет та документи щодо права доступу до мереж зв`язку, оплати за їх використання, якщо на них містяться дані про постачання речового майна (військовий формений одяг, військові аксесуари) на потреби Збройних Сил України;

- ключі доступу до системи «клієнт - банк», банківських платіжних карток та засобів доступу до рахунків, що використовуються для переказу коштів, документації чи чорнових записів із відомостями щодо переліку третіх осіб із їхніми персональними банківськими даними (персональними даними, номерами банківських платіжних карток, номерів телефонів);

- чорнові чи друковані записи з відомостями про паролі та логіни до облікових записів інтернет-сервісів на веб-ресурсах чи мобільних додатках, ключових слів або інших видів доступу (у паперовому та електронному вигляді) до електронних чи криптовалютних гаманців, на які надходять відповідно електронні кошти, або з яких грошові кошти виводяться у легальний обіг;

- зразки товару (продукції), а також етикетки, наклейки, бірки, пакувальний матеріал.

11 лютого 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного міста Києва від 31 січня 2025 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 -номінального директора ТОВ «ПАКОПТОРГ», афілійованого ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон Samsung II 90359, ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271).

11 лютого 2025 року постановою слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

18 лютого 2025 року до Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000375 від 29 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2025 року зазначене клопотання прокурора повернуто та встановлено строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, тривалістю 72 (сімдесят дві) години, який обліковується з моменту отримання цієї ухвали.

05 березня 2025 року через канцелярію суду повторно надійшло (вх. №22744) клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000375 від 29 квітня 2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 114-1, частиною п`ятою статті 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року клопотання прокурора третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено.

Накладено арешт на майно, вилучене 11 лютого 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, а саме на мобільний телефон Samsung ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271).

З таким висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом частини десятої статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон Samsung ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271), вилучений під час проведення обшуку 11 лютого 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного міста Києва від 31 січня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_9 - номінального директора ТОВ «ПАКОПТОРГ», афілійованого ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, встановлення кола осіб, причасного до вчинення кримінального правопорушення, зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України.

Окрім того, слідчий суддя врахував, що постановою слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 від 05 березня 2025 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученого під час обшуку телефону, яка, у свою чергу, потребує дослідження вмісту вилученого мобільного телефону, та проведення такої експертизи можливе лише за умови забезпечення збереження зазначеного майна, що також обґрунтовує необхідність накладення арешту.

Дослідивши матеріали поданого клопотання про накладення арешту на майно колегія вважає, що прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що вказане у клопотанні майно має відношення до кримінального провадження та може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів уважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту на вилучене майно може призвести до його пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів уважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи скаржника про те, що відсутні будь-які докази, які б могли свідчити про той факт, що інформація, яка зберігається на вилученому у нього мобільному телефоні, має відношення до кримінального провадження; при розгляді справи прокурором не надано доказів, що вилучені під час обшуку документи мають відношення до кримінального провадження; ні з тексту клопотання про накладення арешту, ні з тексту протоколу обшуку встановити зміст документів неможливо, копій документів прокурором також не додано д клопотання про арешт; вилучений та арештований мобільний телефон Samsung не має відношення і значення як речовий доказ для кримінального провадження; як на момент вилучення, так і на момент арешту відсутні будь-які правові підстави для арешту мобільного телефону, оскільки: його надання разом з інформацією, що на ньому міститься, не було та не є необхідною умовою проведення експертного дослідження; він не є об`єктом, отриманим в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи засобом або знаряддям його вчинення; доступ до даних на телефоні не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту (доказі зворотного органом досудового розслідування не надано, судом не розглядалось), є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр уважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, встановлення кола осіб, причасного до вчинення кримінального правопорушення, зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям, передбаченим статтею 98 КПК України, що згідно частини третьої статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження. Окрім того, постановою слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_11 від 05 березня 2025 року призначено комп`ютерно-технічну експертизу вказаного телефону.

При цьому, мобільний телефон Samsung ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що була винесена відповідна постанова.

Як убачається з положень частини сьомої статті 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення володільця майна, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення судом питання про арешт майна або його повернення, або ж його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час затримання особи, обшуку, огляду.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) є засобами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, заборонено вилучення (виїмка) матеріальних носіїв інформації, пов`язаних із веденням Центральним депозитарієм цінних паперів та депозитарними установами системи депозитарного обліку цінних паперів, облікової системи часток і внесенням змін до них.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Слідчий чи прокурор може зробити та вилучити копію інформації, що міститься на вищезазначених носіях, або ж якщо вилучає носії інформації - на вимогу володільця має лишити йому копію відповідної інформації.

Таким чином, зважаючи на те, що необхідність в арешті майна виникла з тих підстав, що вилучений мобільний телефон може містити інформацію, яка може мати значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, встановлення кола осіб, причасного до вчинення кримінального правопорушення, зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зважаючи на необхідність його дослідження в рамках комп`ютерно-технічної експертизи, а також визнання мобільного телефону Samsung ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 з паролем (2271) постановою слідчого від 11 лютого 2025 року речовим доказом у кримінальному провадженні, необґрунтованими є посилання скаржника на те, що дозвіл на його відшукання не надавався ухвалою про обшук від 31 січня 2025 року.

Окрім того, відсутність вилученого майна у переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення надалі з клопотанням про арешт майна, з урахуванням дотримання прокурором вимог частини п`ятої статті 171 КПК України.

Доводи скаржника про те, що клопотання про арешт майна і додані до нього документи не містять будь-якої інформації щодо причетності ОСОБА_9 до обставин, що розслідуються у кримінальному провадженні, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

До того ж, вказані аргументи є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що слідчим суддею не дотримано строку розгляду клопотання, передбаченого частиною шостою статті 173 КПК України, то на переконання колегії суддів, недотримання строку розгляду клопотання, передбаченого частиною шостою статті 173 КПК України, саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сплив процесуального строку для постановлений ухвали за результатами розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не припиняє обов`язку слідчого судді розглянути клопотання по суті, а також не тягне за собою припинення повноважень слідчого судді на прийняття відповідного судового рішення.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого частиною першою статті 170 КПК України.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень статей 170, 172-173 КПК України.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам частини п`ятої статті 173, статті 372 КПК України та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4