Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/179/2026 Справа № 641/820/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Слобідського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 в ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000061 від 02.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді: стрілець 3 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

-20.06.2019 Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-26.07.2019 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-05.09.2019 ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області визначено порядок застосування покарання за наявності кількох вироків, шляхом частково складання покарань, призначених вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.06.2019 та Балаклійського районного суду Харківської області від 26.07.2019 остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

-13.02.2020 ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області скасовано ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування покарання, призначеного вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 26.07.2019, яким його засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі;

-18.05.2020 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-05.08.2020 Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1,2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-30.11.2020 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 70, ст. 72, ч. 4 ст. 70КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, звільнений 25.05.2024 умовно достроково для проходження військової служби,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді: стрільця 3 штурмового спеціалізованого відділення 2 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 17.09.2024 під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 17.09.2024 (точного часу не встановлено) самовільно залишив місце несення служби, а саме місце дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 .

04.02.2026 року працівниками ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області було виявлено військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17.09.2024 самовільно залишив місце несення служби військової частини НОМЕР_1 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_5 у період з 17.09.2024 року до моменту виявлення його працівниками ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області, а саме до 04.02.2026 року, незаконно перебував поза межами території тимчасової дислокації підрозділу та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

04.02.2026 із дотриманням норм ст. ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами службового розслідування В/ч НОМЕР_1 , стосовно солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17.09.2024 самовільно залишив місце несення служби військової частини НОМЕР_1 . іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння та і особи обвинуваченого. Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь-який час може змінити місце дислокації в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

-п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може продовжити вчиняти злочин у якому підозрюється.

З метою запобігання вказаним ризикам, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала. Вказала, що зазначений у клопотанні ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України є припущенням і не підтверджений жодним доказом. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не може існувати з огляду на те, що підозрюваний має право на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст. 401 КПК України та має намір заявити відповідне клопотання, тому не зацікавлений вливати на свідків у кримінальному провадженні. Також зазначила, що підозрюваний не може продовжити вчиняти злочин, який він вже вчинив, тому ризик передбачений п. 5 не підтверджений. Окрім того, стороною обвинувачення не доведена можливість застосування до підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням ВП №2 ХРУП №1 ГУ Національної поліції в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Я вбачається з копії контракту ОСОБА_5 проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом з 25.05.2024, та відповідно до наказу №150 від 25.05.2024 його зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №267 від 15.09.2024 з 14.09.2024 солдат ОСОБА_5 вибув на лікування до військового мобільного госпіталю АДРЕСА_3 .

Як вбачається рапорта від 02.10.2024 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №284 солдат ОСОБА_5 02.10.2024 після виписки з лікувального закладу не повернувся до місця служби, тобто вважається з 17.09.2024 таким, що самовільно залишив частину.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.10.204 призначено службове розслідування з метою встановлення обставин та причин, що призвели до самовільного залишення частини ОСОБА_5 .

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_5 після закінчення курсу лікування 17.09.2024 до підрозділу не повернувся.

12.10.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира з 12.10.2024.

Згідно із акту службового розслідування та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2024 службове розслідування було завершено та встановлено наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно рапорту о/у СКП ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області 04.02.2025 о 12:00 год за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 262 А, ОСОБА_5 котрий переховувався від органів досудового розслідування, був затриманий.

03.02.2026 слідчим СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 складено протокол затримання ОСОБА_5 , який був фактично затриманий о 12:00 04.02.2026.

04.02.2026 підозрюваному ОСОБА_5 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, тощо.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами частини п`ятої статті 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Тобто суд зобов`язаний з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення - злочин, передбачене частиною 5 статті 407 КК України. При цьому, варто зазначити, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме: контракт про проходження ОСОБА_5 військової служби у Збройних силах України від 25.05.2024; витяг з наказу №150 від 25.05.2024 про зарахування до списків особового складу ОСОБА_10 до військової частини НОМЕР_1 ; витягу з наказу №267 від 15.09.2024 про вибуття солдата ОСОБА_5 на лікування; рапорт командира батальйону, щодо неповернення солдата ОСОБА_5 до військової частини; доповідь командира військової частини НОМЕР_1 щодо неповернення ОСОБА_5 до військової частини; витяг з наказу №4294 від 02.10.2024 про призначення службового розслідування щодо встановлення обставин самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини; акт службового розслідування; витяг з наказу №4613 від 31.10.2024 про результати службового розслідування щодо встановлення обставин самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини; пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з приводу обставин кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України; та інші докази, зібрані у кримінальному провадженні, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

Наразі ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В ході судового розгляду встановлено та прокурором доведено наявність існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у якому підозрюється.

Стосовно ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає таке.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя оцінює як реальне, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та/або судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що він, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_5 , який є раніше судимим, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який останньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Водночас, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

З урахуванням того, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Щодо ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зауважує.

Суд вважає, що на цей час існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний мав можливість самостійно прибути до військової частини, та продовжити проходити військову службу, однак протягом тривалого часу не вживав заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину у якому він підозрюється.

Слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Доходячи до висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я.

Стороною захисту також не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Згідно з ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 затримано 04.02.2026 о 12:00 год., тому строк тримання під вартою слід обчислювати з вказаної дати та години.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05: 30. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжено по теперішній час.

Вказана норма, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даному етапі розслідування, доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, не дозволяє застосувати до підозрюваного інший, ніж тримання під вартою, запобіжний захід, отже клопотання сторони обвинувачення має бути задоволене.

Беручи до уваги положення ч. 8 ст. 176 КПК України та продовження на території України строку дії воєнного стану, слідчий суддя вважає, що щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України).

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-5, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

Хоча незастосування застави є правом, а не обов`язком суду, суд враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу відповідно до вимог ст.177 КПК України, обставини, передбачені ст. 177,178 КПК України та абз. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, з урахуванням пред`явленої підозри, яка свідчить про причетність ОСОБА_10 до незаконних дій, які виразились у нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу, враховуючи, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, 25.05.2024 року був умовно достроково звільнений для проходження військової служби, суд дійшов переконання, що у цьому випадку обрання застави не буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 176, 177, 182, 183, 193-194, 196-198, 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 в ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000061 від 02.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор (№27)» строком на 60 днів з моменту затримання, а саме з 12:00 04.02.2026.

Строк дії ухвали встановити до 12:00 04.04.2026.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання підозрюваного під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст. ст. 111, 112 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 09.02.2026 о 15:00 год.

Слідчий суддя- ОСОБА_1