Провадження № 11-сс/4808/438/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою слідчого судді від 03 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні скарги представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що викладена інформація в заяві адвоката ОСОБА_7 від 10.10.2025 року, без інших належних даних, які можуть підтвердити позицію заявника про кримінальні правопорушення, не є безумовною підставою для висновку про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення саме кримінальних правопорушень і про те, що описані в заяві факти потребують перевірки саме засобами кримінального процесу шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

В поданій апеляційній скарзі представник адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права і такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи, що ОСОБА_8 виключений з військового обліку та не є військовозобов`язаним, перевищили службові повноваження, вчинили службове підроблення та з метою незаконної мобілізації невійськовозобов`язаного, втрутилися (організували втручання за змовою з іншими особами - працівниками Верховинського ТЦК) в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» та внесли неправдиві відомості про ОСОБА_8 , як військовозобов`язаного та порушника військового обліку.

Станом на 07.10.2025 року ОСОБА_8 не був військовозобов`язаним та відповідно не міг бути призваний на військову службу під час мобілізації і тим більше не міг бути облікований як порушник військового обліку.

Працівники ТЦК та СП вчинили дії, які явно виходять за межі наданих цим особам прав та повноважень, внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, не санкціоновано змінили інформацію, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, чим вчинили правопорушення, передбачені ст. ст.362, 366, 426-1 КК України.

Слідча суддя, відмовляючи в задоволенні скарги, всупереч вимогам КПК України не зосередилася на проведенні наступного судового контролю за діями органу досудового розслідування, при виконанні вимог ч.1 ст. 214 КПК України, а на цитуванні та здебільшого хибному тлумаченні нормативно-правових актів, які регламентують правовідносини щодо військового обов`язку та військової служби.

Вказує, що жодним НПА не передбачено повторне постановлення, раніше виключених осіб, знову на військовий облік, як це зазначає слідча суддя, в тому числі і ст. 37 Закону № 2232-ХІІ.

Слідча суддя суперечить сама собі, цитуючи вказану норму закону, оскільки не може зрозуміти, що ОСОБА_8 якраз перебував на військовому обліку та був на законних підставах з нього виключений.

Також слідча суддя, при встановлення ознак, вказаних у заяві про злочин, ігнорує вимоги п.81 «Порядку організації та введення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Щодо посилання слідчого судді на Постанову ККС від 30.09.2025 року у справі №556/450/18, то у вказаній постанові, якою було підтверджено виправдувальний вирок місцевого суду, стосувалося анонімних повідомлень про злочини, а не геть усіх, як це зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Крім того, заявник у заяві про злочин повідомив достатньо фактів, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, вказав на осіб, які їх вчинили, надав фото, вказав час, місце та спосіб, а також підтвердив все викладене документами.

Просить ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03.11.2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, за заявою поданою представником-адвокатом ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та розпочати досудове розслідування про вчинення працівниками ТЦК та СП правопорушень, передбачених ст.ст. 362, 366, 426-1 КК України.

Крім цього просить: витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію наказу, згідно якого невійськовозобов`язаний ОСОБА_8 був 07.10.2025 року поставлений на військовий облік, та копію наказу, згідно якого ОСОБА_8 був облікований як порушник військового обліку; викликати для допиту в суді представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 .

Під час апеляційного розгляду представник адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя в повній мірі дотримався.

Як вбачається із матеріалів справи , що 10.10.2025 поштовим відправленням адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах ОСОБА_8 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у місті Львові із заявою про злочин, у такій просила внести відомості про вчинення працівниками ТЦК та СП правопорушень, передбачених ст.ст. 362, 366, 426-1 КК України. В обґрунтування заяви, зокрема зазначено, що станом на 07.10.2025 ОСОБА_8 не був військовозобов`язаний та не міг бути признаним на військову службу, так як вчасно оновив дані та 29.02.2024 був виключений з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України « Про військовий обов`язок та військову службу», як раніше засуджений, що підтверджується записом у військово обліковому документів №СО 171055 від 29.02.2024, також відповідна інформація була внесена до реєстру призовників.

07.10.2025 по вул. Карпатська, 14 в м. Івано-Франківську біля приміщення «Нової пошти» працівник ТЦК та СП незаконно змінив статус ОСОБА_8 на військовозобов`язаного з проставлянням раніше виключеної особи на облік, а також повідомив, що внесе дані про нього до реєстру Оберіг, тобто завідомо неправдиві дані про те, що нібито ОСОБА_8 є порушником військового обліку, що і було зроблено 07.10.2025 о 09- 01 год. в ТЦК та СП ОСОБА_8 не доставлявся.

22.10.2025 керівником П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_11 надано відповідь на її заяву про те, що не наведено достатньо відомостей про обставини, які б свідчили про факт вчинення злочинів вищевказаними посадовими особами. Звернення для розгляду у межах компетенції скеровано за належністю до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При цьому, діюче кримінальне процесуальне законодавство, в тому числі і ст. 214 КПК України, не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Не передбачено такого обов`язку і Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 2 і 4 КПК України.

Аналіз наведених норм права вказує на необґрунтованість доводів апелянта, що орган, який уповноважений вносити відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язаний вносити виключно всі заяви про вчинення кримінального правопорушення без попередньої оцінки викладених в них відомостей.

Що стосується доводів про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Так, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали та заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дотримався процедури розгляду скарги та дійшов правильних висновків про відсутність неправомірної бездіяльності щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою представника ОСОБА_7 .

Заява представника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 не містить відомостей про суспільно небезпечні винні діяння, які можуть бути кваліфіковані як кримінальні правопорушення та передбачені особливою частиною КК України та підлягають внесенню до ЄРДР.

Колегія суддів погоджується із висновком, викладеним в ухвалі слідчого судді про те, що зазначена інформація в заяві адвоката ОСОБА_7 від 10.10.2025 року, без інших належних даних, які можуть підтвердити позицію заявника про кримінальні правопорушення, не є безумовною підставою для висновку про необхідність внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення саме кримінальних правопорушень і про те, що описані в заяві факти потребують перевірки саме засобами кримінального процесу шляхом внесення відомостей до ЄРДР.

Отже, апеляційний суд приходить до висновків, що слідчим суддею не допущено порушень вимог діючого законодавства, які є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Інші доводи не спростовують висновків слідчого судді про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_8 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5