ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 21 травня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Полтавської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що заява ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за своїм змістом не є повідомленням про злочин, оскільки не містить відомостей, які характеризують кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 21.05.2025 та зобов`язати Полтавську обласну прокуратуру внести відомості до ЄРДР за фактом злочину, передбаченого ст. 382 КК України, як невиконання судового рішення та призначити досудове розслідування за даним фактом.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ухвалою слідчого Шевченківського районного суду м.Полтави від 02.03.2021 зобов`язано посадових осіб ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві внести відомості до ЄРДР за фактом службової недбалості слідчого ТУ ДБР, розташованого в м.Полтаві, тобто за ст. 367 КК України.

Заява про вчинення злочину стосується невиконання даного судового рішення.

Прокурор будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду в судове засідання не з`явився. До початку апеляційного розгляду провадження від прокурора надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Кримінальний процесуальний кодекс України однаково зобов`язує і слідчого, дізнавача і прокурора під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВР України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність посадових осіб Полтавської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом невиконання судового рішення слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 02.03.2021, тобто вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання ухвали суду, яка набрала законної сили, вчиненні службовою особою.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Колегією суддів встановлено, що за змістом викладеного в скарзі ОСОБА_6 та доданих матеріалів не можливо встановити в чому саме полягає вчинення кримінальних правопорушень, предмет, межі та напрямок досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, доводів, наведених ОСОБА_6 у поданій ним заяві про вчинення кримінального правопорушення та скарзі, недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно вказаних осіб, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування невизначеного кола осіб лише з огляду на суб`єктивні припущення заявника про вчинення ними протиправних дій або на його незгоду з діями таких осіб

Наведені в скарзі інші обставини та висловлені міркування щодо незгоди ОСОБА_6 з діями працівників правоохоронних органів не дають достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки неможливо встановити суті вчинених кримінальних правопорушень, зокрема їх обставин, характеру вчинених дій.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до посилання скаржника на норму ст. 214 КПК України, яка, на його думку, встановлює не право, а обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Так, дана норма свідчить лише про те, що правова оцінка заяви про кримінальне правопорушення не може бути надто детальною (щодо кожної з ознак складу кримінального правопорушення) з урахуванням початкового етапу дослідження події імовірного кримінального правопорушення та обмеженістю правових можливостей щодо не тільки пізнання тих чи інших обставин, але й можливості детального обґрунтування наявності повного складу кримінального правопорушення, що характерно для підсумкових рішень у кримінальному провадженні (винесення вироку чи закриття кримінального провадження).

Ураховуючи зазначене, апеляційний суд враховує також правовий висновок Верховного Суду, який викладено в постановах від 24.04.2019 року (справа № 818/15/18), від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), згідно яких при розгляді скарги слідчий суддя вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що слідча суддя не дотрималася вимог ст.2, ч.1 ст.303, ст.214 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Полтавської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які на думку апеляційного суду, перешкодили ухвалити обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 21 травня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4