Провадження №1-кп/522/3257/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000987, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2025 року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арташат, Республіки Вірменії, особи без громадянства, із середньою освітою, неодруженого, який працює у Комунальному підприємстві «Муніципальна варта» Фонтанської сільської ради Одеського району на посаді інспектора із охорони громадського правопорядку та благоустрою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

ОСОБА_3 - особа без громадянства вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про громадянство України» визначено, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або яким продовжено строк перебування на території України в установленому порядку, або які мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або мають військовий квиток/військово-обліковий документ, виданий іноземцю чи особі без громадянства, які в установленому порядку уклали контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту або Національній гвардії України, або мають посвідчення біженця чи документ, що підтверджує надання притулку в Україні.

Статтею 2 Закону визначено, що законодавство України про громадянство

грунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України.

Так, відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено поняття правового статусу іноземців та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом.

Так, пунктом 17 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства вїжджають в Україну за дійсними паспортними документами та за наявності візи, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Частиною другою статі 17 цього ж Закону встановлено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території У країни визначається візою, законодавством України чи міжнародними договорами України.

Так, пунктом 18 статті 1 Закону України визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов?язані залишити територію України після закінчення встановленого строку перебування.

Статтею 2 Закону України визначено, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором у країни.

Пунктом 14 статті 4 Закону України, зазначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, так, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз?єднання сім?ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання посвідки на постійне проживання чи набуття громадянства України.

Частиною 3 статті 5 Закону України визначено, що іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п?ятнадцятій, вісімнадцятій, двадцятій і двадцять четвертій статті 4 цього Закону, отримують посвідки на тимчасове проживання.

Крім того, частиною 14 статті 5 Закону України передбачено, що підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною чотирнадцятою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства і документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України, дійсний поліс медичного страхування. Якщо шлюб між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства було укладено за межами України відповідно до права іноземної держави, дійсність такого шлюбу визначається згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Так, частиною 19 статті 5 Закону України визначено, що окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - вісімнадцятою і двадцять третьою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для оформлення посвідки на тимчасове проживання такі документи: паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою (довгострокова віза не вимагається у іноземців та осіб без громадянства, які прибули в Україну з метою возз?єднання сім?ї з особами, зазначеними у частині дев?ятнадцятій статті 4 цього Закону, а також у іноземців та осіб без громадянства, які не зобов?язані отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України) та копію сторінки паспортного документа з такою візою. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій або двадцять четвертій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов?язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт збройної агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року N? 68/262; копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку; документ, що підтверджує сплату адміністративного збору. Уповноважений орган повертає паспортний документ особі одразу після прийняття заяви про оформлення посвідки.

Крім того, частиною 21 статті 5 визначено, що територіальний орган/територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, здійснює перевірку адреси місця проживання іноземця або особи без громадянства з метою підтвердження наданої ним у заяві про оформлення посвідки на постійне проживання чи посвідки на тимчасове проживання інформації про місце проживання.

Так, частиною 22 статті 5 Закону України, технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Положення про

Державну міграційну службу України від 20 серпня 2014 р. N?360, якою визначено, що

Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 3 основні завдання ДМС визначено:

1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів;

2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктами 4.4 завдання ДМС:

- узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому;

- здійснює оформлення, обмін і видачу іноземцям та особам без громадянства посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, пересилає, визнає недійсними, скасовує, вилучає та знищує такі документи в передбачених

законодавством випадках;

- приймає рішення про продовження строку перебування, про відмову в продовженні строку перебування, про скасування продовження строку перебування та про скорочення строку перебування, а також продовжує строк тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства на території України;

- забезпечує у межах повноважень, передбачених законом, формування інформаційних ресурсів (баз, банків даних) щодо персональних даних фізичних осіб (у тому числі їх біометричних даних, параметрів), інших інформаційних ресурсів, необхідних для виконання покладених на ДМС завдань;

- здійснює відповідно до закону державний контроль за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, притягає порушників до адміністративної відповідальності;

Пункту 6 передбачено, що ДМС для виконання покладених на неї завдань

має право:

-проводити перевірки стану додержання органами виконавчої влади, громадянами, органами реєстрації, підприємствами, установами та організаціями вимог законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів і вносити пропозиції щодо

усунення причин порушення таких вимог;

Пунктом 7 визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Так, відповідно до Порядку, оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 за N? 321 визначено, що посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну. Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто. Посвідка видається строком на 10 років. Посвідка видається протягом 15 робочих днів з дати прийняття документів від іноземця або особи без громадянства.

Крім того, обмін посвідки здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до посвідки;

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) закінчення строку дії посвідки.

Пунктом 8 Постанови визначено, що за оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін справляється адміністративний збір у розмірах, установлених законодавством.

Так, Пунктом 16 Постанови визначено, що документи для оформлення

посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб?єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Так. пунктом 17 Постанови визначено, що документи для оформлення

посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування проживання в Україні.

Пунктами 20-21 Постанови визначено, що керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, визначає працівників, які виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет та видачі посвідки, і працівників, які виконують функції з оформлення посвідки (розгляд заяви-анкети, ідентифікація особи та прийняття рішення).

Керівник уповноваженого суб?єкта визначає осіб, які в межах повноважень, установлених законом, отримують доступ до інформаційних та інформаційно-комунікаційних систем, власником або розпорядником яких є ДМС, є матеріально відповідальними особами та виконують функції з прийняття документів, формування заяв-анкет і видачі посвідки.

Працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб?єкта під час приймання документів від іноземця або особи без

громалянства переврс по нот под 2, 3 ие Пособо, вед промаленства

оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб?єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Крім того, додатково встановлено, що питання продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України врегульовано статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 N? 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України». Відповідно до вказаного Порядку, продовження строку перебування здійснюється територіальними органами ДМС України у випадках, коли іноземець має законні підстави для перебування (зокрема, сімейні обставини, навчання, лікування, виконання службових чи гуманітарних місій тощо). Заява іноземця подається не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення строку законного перебування. Продовження строку перебування оформлюється шляхом внесення відповідної відмітки до паспортного документа іноземця чи іншого документа, що посвідчує особу.

Заява про продовження строку перебування на території України за відповідною встановленою формою подається особисто повнолітнім дієздатним іноземцем або особою без громадянства чи законним представником повнолітньої недієздатної особи приймаючою

стороною територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем перебування іноземця або особи без громадянства не пізніше ніж за три робочих дні до закінчення встановленого строку перебування на території україни. Строк перебування продовжується на період, необхідний для завершення обставин, що стали підставою для продовження, але не більше ніж на 180 днів.

Отже, виключне право вирішувати питання щодо продовження строку перебування на території України мають уповноважені посадові особи ДМС, які діють у межах повноважень, визначених законом та підзаконними нормативно-правовими актами. Жодна стороння особа не має права вирішувати такі питання або обіцяти «сприяти» у їх вирішенні.

У відповідності до ч.3 ст.18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, посадові особи Головного управління Міграційної служби в Одеській області, а також службові особи - працівники територіальних підрозділів Державної міграційної служби, які уповноважені на здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів у передбачених законодавством випадках, відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» є особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, у липні 2025 року, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, в невстановленому досудовим розслідуванні місці у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення, та направлений на обіцянку здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на виконання функцій держави при видачі посвідки на постійне проживання в Україні.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_3 у липні 2025 році, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, почав підшукувати осіб без громадянства та іноземних осіб, які мали бажання оформити посвідку на постійне чи тимчасове проживання.

Так, громадянин Вірменії ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 маючи намір на законних підставах оформити посвідку на постійне проживання в Україні, в зв?язку з наявністю свідоцтва про шлюб від 02.02.2024 року за НОМЕР_5 , дізнався через свого знайомого ОСОБА_6 , про те, що ОСОБА_3 нібито допомагає в оформленні та подачі документів через своїх знайомих службових осіб Головного управління ДМС в Одеській області до Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області щодо оформлення посвідки про постійне проживання в Україні.

З метою з?ясування всіх умов та обставин отримання іноземцю посвідки про постійне проживання в Україні ОСОБА_5 09.05.1973 передав своєму знайомому ОСОБА_6 , копії всіх документів, з метою оформлення необхідних документів та подачі їх до Головного управління ДМС в Одеській області.

На наступний день, а саме 17.07.2025 року ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_3 , та запитав про перелік документів, які необхідно отримати у ОСОБА_5 з метою подачі документів, та оформлення посвідки на постійне проживання в Україні безпосередньо ОСОБА_5 .

Далі, у розмові ОСОБА_3 , повідомив, що без його впливу оформлення посвідки на постійне проживання буде неможливо, оскільки без його впливу це буде тривати близько року або завершитись відмовою у наданні посвідки, однак у зв?язку з наявністю у нього впливу та зв?язків в Головному управлінні Державної Міграційної служби в Одеській області він може сприяти у вирішення зазначеного питання за грошову винагороду у розмірі 6000 ( шість тисяч) доларів США, з яких 1000 (одна тисяча) доларів за продовження строку перебування, а 5000 (п?ять тисяч) доларів за вирішення питання з поданням документів і видачею посвідки на постійне проживання. По закінченню розмови ОСОБА_3 , зазначив, що коли всі вказані грошові кошти будуть у нього, після того ОСОБА_7 заїде і забере їх особисто, і тільки потім вирішиться питання щодо оформлення продовження строку перебування та відповідної посвідки для ОСОБА_5 службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області.

Із цього часу у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом обіцянки здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання такої неправомірної вигоди, а саме на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб Головного управління Державної Міграційної служби в Одеській області.

Оскільки вимога ОСОБА_3 була неправомірною, то

ОСОБА_6 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_6 діючи під контролем правоохоронних органів зателефонував ОСОБА_3 , який повідомив, що він сам прийде до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 і той подивиться документи та повідомить всю процедуру оформлення документів на постійне проживання в Україні для ОСОБА_5 .

В подальшому, під час телефонної розмови, яка відбулася 22.07.2025 року ОСОБА_3 повідомив щоб ОСОБА_6 отримав грошові кошти та документи від ОСОБА_5 , та чекав його дзвінка, він сам вирішить коли і де він забере вказані кошти та документи, з метою з?ясування всіх правових підстав для оформлення посвідки на постійне проживання іноземцю (громадянину Вірменії) ОСОБА_5 на території України службовими особам Головного управління ДМС в Одеській області, та рекомендував його бути за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 , цього дня.

Далі ОСОБА_3 , діючи умисно та протиправно, переслідуючи корисливий мотив, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання маючи мобільний номер телефону ОСОБА_6 зателефонував йому, та прибув за місцем його проживання з метою отримання документів та грошових коштів за обіцянку здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В ході зустрічі, яка відбулась наступного дня, 23.07.2025 року приблизно о 16 годині 57 хвилині ОСОБА_3 прибув за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 за грошовими коштами та документами, з метою надання обіцянки здійснити влив за надання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме посприяти у продовженні строку перебування та підготовці посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Вірменії ОСОБА_5 за певну суму грошових коштів, яка буде дорівнювати 6 000 (шість тисяч) доларів США, що включає в себе: 1000 (одна тисяча) доларів за продовження строку перебування на території України, та 5000 ( п?ять тисяч) доларів США за подачу документів до Головного управління ДМС в Одеській області щодо видачі посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Вірменії ОСОБА_5 .

Тобто ОСОБА_3 продовжував виконувати свій злочинний умисел направлений на незаконне збагачення, та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за отримання громадянином Вірменії ОСОБА_5 продовження строку перебування та отримання посвідки на постійне проживання в Україні для подальшого законного перебування на території України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, які уповноважені на прийняття рішення щодо продовження перебування на території України громадянину Вірменії та видачі посвідки на постійне проживання в Україні, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, переглянувши документи ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_6 імітаційні грошові кошти в сумі 6000 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 250 560 гривень). При цьому він підтвердив свої обіцянки використати свій вплив на посадових осіб Головного управління ДМС в Одеській області з метою сприяння у видачі посвідки на постійне проживання. Після перерахунку коштів він залишив їх у приміщенні, та покинув місце зустрічі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, тобто в обіцянці здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.369-2 КК України, як тобто в обіцянці здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, що він раніше не судимий.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу не буде достатнім для виправлення указаного обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень. Крім того, положенням ч.2 ст.53 КК визначено, що за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад 3 000 НМДГ, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд вважає, що розмір фактично отриманої обвинувченим ОСОБА_3 неправомірної вигоди у розмірі 6000 доларів США (еквівалент за курсом НБУ - 250 560 гривень) суперечить положенням ч.2 ст.53 КК України, так як розмір основного покарання у виді штрафу не може бути меншим за розмір отриманої указаним обвинуваченим неправомірної вигоди. Такої правової позиції дотримується також і Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (справа №607/18731/23 провадження №51-2725 км 24), згідно до постанови суду від 12 листопада 2024 року.

Відповідно до примітки у ст.45 КК України корупційним кримінальним правопорушенням відповідно до цього Кодексу вважається кримінальне правопорушення, передбачене ст.369-2 цього Кодексу.

Виходячи з буквального тлумачення ч. 1 ст. 75 КК, суд не може застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням до осіб, винних у вчиненні корупційних злочинів. Кримінальний закон у цьому питанні максимально конкретний та однозначний. Він не містить будь-яких застережень, які давали би підстави для обмежувального або розширювального тлумачення його положень у цій частині. Також такої правової позиції дотримується і Верховний Суд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 734/631/19, провадження №51-2243км20), згідно до постанови суду від 05 серпня 2020 року.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ступеню тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених двох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, так як його виправлення, та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства, та менш суворий вид покарання буде недостатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

На підставі ст.174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 6.08.2025 року на речові докази, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно використано як засіб чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У зазначеному прокурором формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, будь-які посилання на використання обвинуваченим ОСОБА_3 мобільним телефоном торгової марки Хіаomі, як знаряддя злочину відсутні, тому до цього мобільного телефона не може бути застосована спеціальна конфіскація, та указаний мобільний телефон підлягає поверненню своєму власнику, а саме вище зазначеному обвинуваченому.Вище указаної правової позиції дотримується також і Верховний Суд колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, відповідно до постанови суду від 07 травня 2025 року справа №335/12523/23, провадження № 51-3838км24.

Керуючись ст.ст.100, 174, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті - позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати до набрання цим вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 6.08.2025 року, а саме на: 1) Банкноти номіналом 100 (сто) доларів США з серійними номерами LG 04727792 зовні схожі на грошові кошти та які є імітаційними засобами у загальній кількості 60 (шістдесят) штук, які поміщені до спеціального пакету НПУ NPU 5294588. 2) Аркуш паперу білого кольору в якому були загорнуті імітаційні засоби, який поміщено до спеціального пакету НПУ NPU 5294588. 3) Дві гумові резинки червоного та зеленого кольорів якими закріплені імітаційні засоби, які поміщені до спеціального пакету НПУ NPU 5294588. 4) Копію свідоцтва про шлюб на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету НПУ NPU 5294588.

5) Копію паспорту громадянина Республіки Вірменії на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету НПУ NPU 5294588. 6) Копію перекладу з вірменської та англійської мов на українську мову на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2 аркушах, які поміщені до спеціального пакету НПУ NPU 5294588. 7) Копію паспорту громадянина Республіки Вірменії на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету НПУ NPU 5294588.

8) Мобільний телефон торгової марки Xiaomi, модель 23053RN02Y в корпусі чорного кольору та чохлі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_2 , IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з графічним паролем та код паролем 2026, який поміщено до спеціального пакету НПУ NPU 5294589.

Речовий доказ - мобільний телефон торгової марки Хіаomі, модель 23053RN02Y в корпусі чорного кольору та в чохлі чорного кольору з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» за номером НОМЕР_2 , IMEIl: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з графічним паролем та код паролем 2026, який поміщено до спеціального пакету НПУ NPU 5294589, який було здано до спеціального приміщення (камери зберігання речових доказів) відділу поліції N?2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області повернути обвинувченому ОСОБА_3 за належністю.

Речові докази:

- Банкноти номіналом 100 (сто) доларів США з серійними номерами LG

04727792 зовні схожі на грошові кошти та які є імітаційними засобами у загальній кількості 60 (шістдесят) штук, які поміщені до спеціального пакету НПУ NPU 5294588,

- Копію свідоцтва про шлюб на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету HПУ NPU 5294588,

- Копію паспорту громадянина Республіки Вірменії на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету НПУ NPU 5294588,

- Копію перекладу з вірменської та англійської мов на українську мову на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2 аркушах, які поміщені до спеціального пакету НІТУ NPU 5294588.

- Копію паспорту громадянина Республіки Вірменії на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 аркуші, яка поміщена до спеціального пакету НПУ NPU 5294588, які було здано до спеціального приміщення (камери зберігання речових доказів) відділу поліції N?2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області,

- зберігати у матерілах указаного кримінального провадження.

Речові докази:

- аркуш паперу білого кольору в якому були загорнуті імітаційні засоби, який поміщено до спеціального пакету НПУ NPU 5294588,

- дві гумові резинки червоного та зеленого кольорів якими закріплені імітаційні засоби, які поміщені до спеціального пакету НПУ NPU 5294588 - знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд. Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1