Провадження №1-кс/523/6446/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипького районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за № 0000230 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження Пересипського районного суду надійшло клопотання слічдого про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000230 від 09.04.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в м. Ізмаїлі Одеської області, діючи на виконання вказівок невстановленого представника розвідувального органу Російської Федерації, за попередньою змовою з ним, вживає заходів по виготовленню і подальшому підриву поблизу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_2 саморобного вибухового пристрою, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або невчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів, привернення уваги громадськості до певних політичних та інших поглядів винного (терориста).

У зв`язку з викладеними обставинами 02.10.2025, у період з 01-30 год. до 04-00 год., керуючись ч. 3 ст. 233 КПК України старшим слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_3 проведено обшук житлового приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході вказаного обшуку виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі білого кольору з розбитим склом з обох сторін, який не вмикається;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A04» S/N: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , . IMEI 2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «М2006С3LG», S/N: НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

- кавомолка всередині якої знаходяться залишки порошкоподібної речовини білого кольору;

- зразки осаду та рідини з скляної банки об`ємом 3л, які вилучено та поміщено до полімерної банки з червоною кришкою;

- скляна банка об`ємом 3л, з залишками речовини білого кольору;

- два пакети речовини попередньо ідентифікованої як цукрова пудра;

-коробка від телефону «Sigma», S/N: НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_7 , , IMEI 2: НОМЕР_8 ;

-коробка від телефону «Sigma», S/N: НОМЕР_9 , IMEI 1: НОМЕР_10 , , IMEI 2: НОМЕР_11

- п`ять карток банку «приват банк»;

- скрейдж карта «лайфселл» № НОМЕР_12 ;

- полімерна ємність із затверділими залишками з зеленою кришкою;

- полімерна ємність з залишком рідини з кришкою червоного кольору;

- зразок зі згортку у пакеті всередині якого знаходилася речовина білого кольору з різким хімічним запахом, вказаний зразок відібрано та поміщено до паперового згортку, який поміщено до полімерної банки з червоною кришкою, яку заповнено водою.

Таким чином, вищевказані предмети і документи мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані, самостійно і в сукупності, як докази вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в клопотанні зазначив, що вилучені речі, предмети та документи, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження вилучених у кримінальному провадженні предметів, які за обставинами кримінального провадження, після проведення детального огляду та дослідження буде визнано речовими доказами , слідчий звернувся з відповідним клопотанням до слідчого судді.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у зв`язку із його участю в інших судових засіданнях.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях.

Від власника майна надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності у зв`язку із хворобою.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі положень ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Слідчий суддя розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 131 ч. 2 п. 7 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За вимогами ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно п.1 ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди. Зазначені предмети та речі мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а також можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно з клопотанням, вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна. Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене в ході проведеного особистого обшуку - є доказом злочину.

Враховуючи те, що існують достатні підстави вважати, що вилучене в ході обшуку майно, є речовим доказом та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також беручи до уваги у разі повернення вказаного тимчасово вилученого майна будуть створені можливості для його знищення, або переховування, на підставі чого суд прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в матеріалах кримінального провадження за № 0000230 від 09.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені у кримінальному провадженні № 0000230 від 09.04.2025, речі та предмети, вилучені в ході огляду місця події 02.10.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Samsung» у корпусі білого кольору з розбитим склом з обох сторін, який не вмикається;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A04» S/N: НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , . IMEI 2: НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «М2006С3LG», S/N: НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_3 ;

- кавомолка всередині якої знаходяться залишки порошкоподібної речовини білого кольору;

- зразки осаду та рідини з скляної банки об`ємом 3л, які вилучено та поміщено до полімерної банки з червоною кришкою;

- скляна банка об`ємом 3л, з залишками речовини білого кольору;

- два пакети речовини попередньо ідентифікованої як цукрова пудра;

- коробка від телефону «Sigma», S/N: НОМЕР_6 , IMEI 1: НОМЕР_7 , , IMEI 2: НОМЕР_8 ;

- коробка від телефону «Sigma», S/N: НОМЕР_9 , IMEI 1: НОМЕР_10 , , IMEI 2: НОМЕР_11

- п`ять карток банку «приват банк»;

- скрейдж карта «лайфселл» № НОМЕР_12 ;

- полімерна ємність із затверділими залишками з зеленою кришкою;

- полімерна ємність з залишком рідини з кришкою червоного кольору;

- зразок зі згортку у пакеті всередині якого знаходилася речовина білого кольору з різким хімічним запахом, вказаний зразок відібрано та поміщено до паперового згортку, який поміщено до полімерної банки з червоною кришкою, яку заповнено водою.

Заборонити будь-яким особам розпоряджатись та користуватись майном на яке накладено арешт до прийняття рішення, щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1